Справа №22-908                                                Головуючий у І інст.
Доповідач - Собіна І.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня
2007 року                                                                    м.  Рівне

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області
в складі:

Головуючого
судді Собіни І.М.

Суддів
Ковалевича С. П.,  Мельника Ю.М.

При секретарі
судового засідання Сеньків Т.Б.

З участю
сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 19 квітня 2007 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановила:

Рішенням
Рівненського районного суду від 19 квітня 2007 року ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У
поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на невідповідність рішення суду
обставинам справи та діючому законодавству.

Відповідачка
визнавала існування між ними договору в 1996 році,  відповідно до якого зобов'язувалась за плату
в розмірі 15 млн. карбованців надати 2 м. куб. дубового бруса. Проте свого
зобов'язання не виконала.

Тільки
після її звернення в прокуратуру Рівненського району повернула їй 150 гривень.

Вважає
відмову їй у задоволенні позову незаконною,
просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її
вимог.

2

В судовому засіданні
ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала і дала пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_2
заперечуючи проти апеляційної скарги,
просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія
суддів,  заслухавши доводи та заперечення
сторін,  перевіривши матеріали справи
прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких
підстав.

Судом
встановлено,  що між сторонами у 1996
році була укладена усна угода купівлі-продажу 2 куб.м.  дубового бруса за 15 млн. крб.

ОСОБА_1,  як покупець сплатила обумовлені угодою кошти
продавцю,  а остання свої зобов'язання не
виконала,  пояснюючи свої дії наявністю у
неї поважних причин невиконання взятого на себе зобов'язання.

Претензії
про повернення грошей ОСОБА_2 визнавала і в 2001 році повернула позивачці
50гривнень,  а у 2006 році 150гривень.

Сторони
не заперечували існування між ними такої угоди,
а відповідачка не заперечувала,
що вона взяте на себе зобов'язання не виконала. З 1996 року ОСОБА_2
визнавала претензії позивачки,  а тому
суд вважає,  що вона строку позовної
давності не пропустила.

З
довідки Костопільського військового лісгоспу вбачається,  що вартість пиловника дубового у розмірі 2
куб. м.  станом на квітень 2007 року
становить 620гривень.

Оскільки,  позивачка визнала,  що відповідачка їй повернула 200гривень,  до стягнення підлягає різниця у вартості
лісоматеріалу і отриманої суми у розмірі 426гривень та судові витрати.

Відшкодування
моральної шкоди у договірних стосунках,
якщо така умова не була передбачена самим договором до задоволення не
підлягає.

Враховуючи,  що висновки суду не відповідають обставинам
справи,  постановлене судом першої
інстанції рішення підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних вимог.

3

Керуючись  ст. ст. 307,
309,  314,  316 ЦПК України,  колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Рівненського районного суду від 19 квітня 2007 року частково скасувати.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 420гривень вартості дубового бруса та 55гривень
50коп. судових витрат.

В іншій
частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено
сторонами у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.