Справа № 22ц-3625 2007 року                   Головуючий у 1 інстанції
Категорія 13                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого -
судді Антоненко В.І.,

суддів:
Касьяненко Л.І., Поліщука М.А..,

при секретарі
Кобець І.С.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської
області від 13 вересня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Васильківська районна державна нотаріальна контора, про
визначення частки у спільному майні подружжя, визнання договору дарування
частково недійсним, визнання права власності та відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи та доводи скарги, колегія суддів

встановила:

У лютому 2007
року ОСОБА_1. та ОСОБА_2. звернулись до суду з позовом, у якому просили
визначити за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3. її частку у спільному майні
подружжя, яка становить 1/2 частку АДРЕСА_1 визнати частково недійсним договір
дарування вказаного жилого будинку, укладений 1 грудня 2005 року між ОСОБА_4.
та ОСОБА_3., визнати за ними право власності по 1/4 частці вказаного будинку за
кожною у порядку спадкування після ОСОБА_3., посилаючись на те, що вказаний
будинок належав на праві спільної сумісної власності їх батькам. Мати ОСОБА_3.
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, батько ОСОБА_4. помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати заповіла все
своє майно позивачкам, проте батько подарував весь будинок сину ОСОБА_3.

Рішенням
Васильківського міськрайонного суду від 13 вересня 2007 року у задоволенні
позову відмовлено..

В апеляційній скарзі
позивачки просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі
встановлено, що сторони є дітьми подружжя ОСОБА_3. та ОСОБА_4, які померли
відповідно ІНФОРМАЦІЯ_1та ІНФОРМАЦІЯ_2. Батькам сторін на праві власності
належали жилі будинку підАДРЕСА_1 Будинок під №17 був зареєстрований на
ім"я матері сторін ОСОБА_3., будинок під №19 - на ім"я батька
ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати сторін ОСОБА_3. склала заповіт, яким все своє майно
заповіла дочкам - позивачам по справі. 9 липня 1996 року позивачки одержали
свідоцтво про право на спадщину за заповітом на АДРЕСА_1. Батько сторін
ОСОБА_4. 1 грудня 2005 року подарував будинок під №19 відповідачу ОСОБА_3.

Ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні позову, суд обгрунтовано виходив з положень
ст.ст. 71, 83, 549 ЦК України
1963 року та прийшов до правильного висновку про те, що позивачки пропустили
строк позовної давності щодо визнання за ними права на спадщину на 1/2 частку
АДРЕСА_1, оскільки з 1996 року до 2007 року з позовом до суду не звертались.
Підстав для поновлення цього строку по справі не встановлено.

Висновки суду
відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду
постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав
до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній
скарзі не приведено доводів, які б спростовували висновки суду, викладені в
рішенні.

Керуючись ст.ст.
308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити, а рішення Васильківського міськрайонного
суду від 13 вересня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.