Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Берднік І.С., Костенка А.В.,
Лященко Н.П., Шабуніна В.М.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Красноармійського МРВ ГУ МВС
України в Донецькій області про стягнення грошової компенсації вартості
форменого обмундирування та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_1 та касаційною скаргою
Красноармійського МРВ ГУ МВС України в Донецькій області на рішення
Красноармійського міськрайонного суду від 11 вересня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької  області від
11 грудня 2006 року,
в с т а н о в и л а :
У червні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його
тим, що він проходив службу в органах внутрішніх справ.  1 лютого 2005 року, згідно наказу НОМЕР_1 Управління МВС
України в Донецькій області, він був звільнений з посади начальника Родинського
міського відділення за п. 65 «А» (за віком).
період служби він не забезпечувався  в
належній кількості форменим одягом, в результаті чого на день звільнення
утворилась заборгованість у розмірі 5 293 грн. 22 коп. грошової компенсації
вартості цього одягу, із якої йому було сплачено  123 грн. 33 коп.
на те, що вказана заборгованіст на день звільнення не була погашена, позивач
просив стягнути з відповідача недоплачену компенсацію в сумі 5 169 грн. 89 коп.
та 3 000грн. заподіяної діями відповідача моральної шкоди.
Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду від 11 вересня 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької  області від 11 грудня 2006 року вказане
рішення суду скасовано в частині відмови в задоволені позовних вимог про
стягнення заборгованості по грошовій компенсації вартості форменого
обмундирування та ці позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з відповідача
на користь позивача 787 грн. 64 коп. компенсації за формений одяг станом на 17
лютого 2000 року. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та
ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

У касаційній скарзі Красноармійський
МРВ ГУ МВС України в Донецькій області, посилаючись на порушення
апеляційним  судом норм матеріального та процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

З 1 вересня 2005 року набрав
чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України),
який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ
адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів  і порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Частиною 2 статті 4  цього Кодексу визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 КАС
України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб¢єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб¢єктом владних повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3
цього Кодексу, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший суб¢єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Згідно до п. 2 ч 1 ст. 17 КАС
України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної
служби.

Публічною службою, згідно п.
15 ч. 1 ст. 3 КАС України, є діяльність на
державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів,
військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша
державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування.

Адміністративні справи, у
яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування,
посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, як це
передбачено  пунктом 1 частини 1 ст. 18
КАС України, підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам (п. 2
ч. 1 ст. 3 КАС України).

Одже спір, що виник між
сторонами, є публічно-правовим і відноситься до адміністративної юрисдикції, а
тому його розгляд, як судом першої, так і судом апеляційної інстанції повинен
був здійснюватися за нормами КАС України.

Втім суди розглянули справу
після 1 вересня 2005 року (після набрання чинності КАС України), за правилами,
встановленими Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).

Таким чином, суди дійшли
помилкового висновку про наявність цивільно-правового спору і помилково
розглянули вимоги ОСОБА_1 за правилами ЦПК України.

Враховуючи, що порушення норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, допустили
як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, судові рішення
підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, для розгляду в
порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 333, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та касаційну скаргу Красноармійського
МРВ ГУ МВС України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Красноармійського
міськрайонного суду від 11 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької  області від 11 грудня 2006
року  скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду
в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Патрюк М.В.

Суддів:

Берднік І.С.  Костенко А.В.  Лященко Н.П.  Шабунін В. М.