Справа
№22ц-122707                                                                    Головуючий
Категорія         Доповідач - Мартишок В.І.
РІШЕННЯ

іменем  УКРАЇНИ

16 травня   2007р.                                                                                                    м.
Луганськ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого -
Мартинюка В.І.

суддів:                        Пригорневої Л.І.,
Темнікової В.І.

при секретарі:      Трачук О.В.

за участю:                  ОСОБА_1,  ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луганську цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

на рішення
Артемівського районного суду м. Луганська від 31 січня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про вселення та за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила
право на жилу площу ,-

встановила:

ОСОБА_3.
звернувся з позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_2.

про
вселення.

ОСОБА_1,
ОСОБА_2. звернулися з позовом до ОСОБА_3. про визнання особи такою, що втратила
право на житлову площу.

Рішенням
Артемівського районного суду м. Луганська від 31 січня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_3. були задоволенні.

Суд вирішив
вселити ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1, м.
Луганськ .

У позові ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила права на житлову площу
відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2.
ставлять питання про скасування рішення суду, так як висновки суду не
відповідають обставинам справи, вказують, що рішення постановлено з порушенням
вимог ЦПК України, просять ухвалити нове рішення яким задовольнити їх позовні
вимоги, а у позові ОСОБА_3. відмовити.

Заслухавши
доповідача, сторони по справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, з наступних
підстав:

Відповідно до
ст. 10, ст. 60 ЦПК України
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення  є законним тоді,  коли суд,
виконавши  всі  вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованним є
рішення ухвалене на основі повно і всебічно з*ясованих обставин на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 суд 1
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 на той час був забезпечений житловою
площею та мешкав у своєї дружини, тому не потребував спірної житлової площі, а
тому суд вважав, що відсутність відповідача у цей час викликана поважними
причинами. 28.09.2004 року через погіршення стосунків з дружиною, позивач
припинив шлюбні стосунки та переїхав до свого сина - за адресою: м. Луганськ,
АДРЕСА_2, де прописався, а з листопада 2005 року виписався, з дозволу
відповідачів прописався у спірній квартирі з наміром постійного мешкання у
квартирі.

Суд 1 інстанції
вважав, що залишивши квартиру родині ОСОБА_1 та виїхавши до своєї дружини,
позивач вибув до останньої не на постійне місце проживання, а з наміром
наступного повернення, на що вказує той факт, що позивач залишив у квартирі
свої речі- холодильник, шафу.

Однак з такими
висновками суду  1
інстанції, судова колегія не може погодитися з наступних
підстав.

Судовою
колегією, з пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3. у
грудні 1982 отримав
двокімнатну квартиру, завіз свої речі -
шафу та пральну машинку, з наміром проживати у квартирі, у 1983 році відповідач
ОСОБА_1 одружився зі ОСОБА_5. - донькою ОСОБА_3/, й прописався й жив в спірній
квартирі, там же були потім прописані й жили онуки відповідача -ОСОБА_2, та
ОСОБА_6, а сам ОСОБА_3 виїхав в одно кімнатну квартиру до своєї дружини на
квартиру на АДРЕСА_3 м. Луганська.

23.11.2001 року
шлюб між ОСОБА_1. та ОСОБА_5 розірваний.. ОСОБА_5. та його син ОСОБА_2 осталися
проживати в спірній квартирі.

ОСОБА_5.
зареєструвала другий шлюб, та з донькою ОСОБА_6
і новим чоловіком у 2005'
році виїхали на постійне проживання до Сполучених Штатів Америки.

З пояснень самого
позивача ОСОБА_3., які він дав в суді 1
інстанції, вбачається, що після того, як він отримав квартиру, й прописав
туди членів своєї сім*ї, він приїздив в квартиру 1 раз на місяць, один раз в два місяці, а з 1987 року перейшов
жити до своєї дружини ОСОБА_7 в квартиру яка розташована у м. Луганську  АДРЕСА_3,
де мешкав з нею, й дружина будувала житловий будинок,

У 2001 року ОСОБА_7 побудувала
будинок і вони перейшли жити за адресою м. Луганськ . АДРЕСА_4, де він жив з
дружиною, вважав в що дружина сама побудувала дім, хоча шлюб не розірвано, з
дружиною у нього в останній час склалися напружені стосунки.

З 2004 року він
прописався у сина на АДРЕСА_2,
а з листопада 2005 року
прописався у спірній квартирі. ОСОБА_3 вважає що він не втратив зв*язку зі
спірною квартирою, вказує що у нього не має другого житла.

З пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається , що ОСОБА_3 не

жив з 1983 року і
не живе на цей час у спірній квартирі, ніяких його

особистих речей не було й на цей час немає, він проживав і проживає зі

своєю дружиною ОСОБА_7 за адресою м. Луганськ АДРЕСА_4.           На
обґрунтування своїх доводів надали суду
довідку з БТІ    м.

Луганська,   згідно
якої   за                       ОСОБА_3.
та   ОСОБА_7

зареєстрований
житловий  будинок     на праві
власності   за  адресою
м. Луганськ АДРЕСА_4,
з 2001 року в
рівних долях. Шлюб до цього часу між ними не розірвано.

У  відповідності
до  ст.71,  72  ЖК  Української
РСР     при

тимчасовій
відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім*і були
відсутні з поважних причин понад 6
місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем , а разі спору
судом.

Оцінивши докази
по справі у їх сукупності, судова колегія вважає, що висновки суду 1 інстанції не
відповідають фактичним обставинам справи, оскільки , ОСОБА_3., не
мешкає з 1987 року в
спірній квартирі, а з 2001
року мешкає постійно за адресою Луганськ АДРЕСА_4, про що вказують,
як акти на аркушах справи 23,
24., згідно яких він в спірній квартирі не мешкає, а мешкає за вищевказаною
адресою, а також свідоцтво про право власності на житло у м. Луганськ АДРЕСА_4,
судова колегія критично відноситься до пояснень ОСОБА_3, що він тимчасово був
відсутній у спірній квартирі з 1983року, так як сукупність досліджених доказів
вказує на те , що останній постійно мешкав однією сім*єю зі своєю дружиною,
вважає, що він втратив право на житлове приміщення в спірній квартирі, оскільки
не проживав у спірній квартирі більше шести місяців.

Посилання
ОСОБА_3 , що відповідачі змінили замки на двері судова колегія не може взяти до
уваги, оскільки ОСОБА_3 не ставив питання щоб йому було надано ключ, про що він
сам наголошував в суді 1 інстанції, й про що також наголошували відповідачі.

Сплата
комунальних платежів ОСОБА_3. разово у 2005
році не може свідчити про те що він підтримував зв*язок зі спірною
квартирою постійно.

Суд 1 інстанції хоча і
дослідив всі обставини справи у тому числі й позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3. про
визнання таким, що втратив право на житлову площу за адресою, м. Луганськ,
АДРЕСА_1, однак
рішення з цього приводу не ухвалив, судова колегія вважає цю обставину
виправити.

За
вищезазначених обставин рішення суду 1
інстанції підлягає скасуванню. Судова колегія вважає за необхідне
постановити своє рішення яким у позові ОСОБА_3 необхідно відмовити, позов
ОСОБА_5, та ОСОБА_2
задовольнити.

Керуючись
ст.ст.71,72 ЖК УРСР, 212,213,
307,309, 313 ЦПК України, судова колегія ,-

вирішила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення
Артемівського районного суду м. Луганська від 31 січня 2007
року скасувати.

Постановити нове
рішення яким, позов ОСОБА_2,
ОСОБА_1,   до   ОСОБА_3 про визнання його особою , що втратила
права на житлову площу-задовольнити.

Визнати ОСОБА_3
таким, що втратив право на житлову площу за адресою, м. Луганськ, АДРЕСА_1

У позові ОСОБА_3
до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення у квартиру АДРЕСА_1 м. Луганська відмовити за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду
набирає чинності негайно але може бути оскаржена в касаційному порядку
сторонами по справі протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України.