Апеляційний суд м. Києва
Справ №
першій інстанції Шостак О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
грудня 2007 року                   Колегія  суддів
судової  палати  в
цивільний

справах
Апеляційного суду м.  Києва в складі:

Головуючого
судді:                    Желепи О.В.,

Суддів:                                        Волошиної
В.М. ,  Столбун В.І.

при
секретарі:                             Денисенко С. С,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 13 жовтня 2004 року у справі за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київоблбуд» до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Гранд»,  Товариства з обмеженою
відповідальністю «НВК «Укрінвестбуд»,
ОСОБА_1 про визнання недійсною додаткової угоди,  -

Заслухавши
доповідь судді Желепи О.В.,  пояснення представників сторін,  перевіривши матеріали справи,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія суддів,  -

встановила:

У
вересні 2004 року позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом,  в якому просив ,  визнати недійсною додаткову угоду від 30
січня 2004 року до договору № 07/07 - 02 від 27 липня 2002 року,  укладену ТОВ «Київоблбуд»,  ТОВ «Гранд» і ТОВ «НВК «Укрінвестбуд» ,  ОСОБА_1 про спільну діяльність по
будівництву.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 13 жовтня 2004 року позовні вимоги задоволені.

,    Визнано недійсною додаткову угоду від 30
січня 2004 року до договору № 07/07-02 від 27 липня 2002 року з моменту її
укладення.

Не
погоджуючись з таким рішенням відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,  в якій просив його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі посилався на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Вказував,  що суд першої інстанції не
повідомив його про день і час слухання справи,

позбавив
можливості надати докази та пояснення,
внаслідок чого не правильно встановив обставини справи,  яким дав не вірну правову оцінку.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення,  колегія суддів приходить до висновку,  що скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи
позов про визнання додаткової угоди недійсною,
суд першої інстанції виходив з того,
що відповідач ОСОБА_1 на час підписання додаткової угоди не був
суб'єктом підприємницької діяльності,  а
тому не мав права укладати інвестиційну угоду з іншими сторонами по справі.

Колегія
суддів з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не може,  так як суд зробив їх без повного та
всебічного з'ясування всіх обставин справи та з грубим порушенням процесуальних
норм,  які є безумовною підставою для
скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд..

Розглядаючи
позов ТОВ «Київоблбуд» у відсутності відповідача ОСОБА_1,  суд виходив з того,  що відповідач в судове засідання не з
'явився,  про час та місце розгляду
справи повідомлявся і справу можливо розглянути в його відсутності.

Проте з такими
висновками погодитися не можливо.

Відповідно  ст. 94 ЦПК України,  який діяв станом на жовтень 2004 року,  повістки про виклик,  адресовані громадянам,  вручаються їм під розписку. Зворотна розписка
з їх підписом підлягає поверненню в суд з зазначенням часу її отримання.

Згідно  ст.
172 ч.1 ЦПК України в редакції 1963 року суд відкладає розгляд справи у
разі неявки в судове засідання однієї із сторін,  які беруть участь у справі,  щодо яких немає відомостей про вручення їм
повістки.

Відповідно
до  ст.
311 діючого ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд ,  якщо
справу розглянуто за відсутності будь-кого з осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином не повідомлених про час і
місце судового засідання.

Справа призначалася
до розгляду лише один раз на 12 жовтня 2004 року. В справі відсутні ,  будь-які повідомлення на адресу відповідача
ОСОБА_1 про день і час розгляду справи . Незважаючи на це розгляд справи був
закінчений 12 жовтня 2007 року і ухвалено оскаржуване рішення. Крім того,  як вбачається зі змісту позовної заяви
відповідач проживає в Російській Федерації,
а тому суду слід було також дотриматись процесуальних норм,  визначених Конвенцією про правову допомогу та
правові відносини у цивільних,  сімейних
і кримінальних справах,  що була
підписана в м.  Мінську в 1993 році та
набула чинності для України з 14.04.1995 року. Разом з тим ,  суд першої інстанції не відправив на адресу
відповідача ОСОБА_1 навіть листа чи судової повістки,  чим грубо порушив вищенаведені норми процессуального права.

Задовольняючи
позов,  суд в основу рішення поклав лише
пояснення позивача,  не заслухав доводи
та пояснення відповідача,  чим порушив
вимоги  ст.  ст.
15, 30, 62, 172 ЦПК України в редакції Закону 1963 року,  постановив рішення на неповно з'ясованих
обставинах,  у відсутності
відповідача,  не повідомивши його про
розгляд справи.

За таких обставин рішення
суду не можна визнати .законним і обгрунтованим,  а тому воно підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,  відповідно до вимог  ст.
311 ЦПК України.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307 п.5,
311 ч.1 пЗ,  317,  319 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну    скаргу
ОСОБА_1    задовольнити частково.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 13 жовтня 2004 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала
Апеляційного суду м.  Києва набирає
законної сили з моменту її проголошення ,
але вона може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох
місяців.