Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 вересня 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Тернопільської області від 14 грудня 2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого
комітету Тернопільської міської ради про надання житла у власність та
відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що її батьку ОСОБА_2 на праві
власності належала квартира по АДРЕСА_1, в зв'язку з загрозою обвалу будинку в
1994 році батька було переселено на умовах договору найму до квартири по АДРЕСА_2;
останню квартиру батько не приватизував, вважаючи, що відповідач повинен надати
йому іншу квартиру у власність; після смерті батька вона звернулася до
виконкому міської ради про надання їй квартири, рівноцінної квартирі по
АДРЕСА_1, проте їй було відмовлено, таким чином відповідачем порушене право
власності як ОСОБА_2, так і її права, чим заподіяна також моральна шкода.
Позивачка просила зобов'язати відповідача надати їй у власність рівноцінне
житло та стягнути 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28
вересня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської
області від 14 грудня 2006 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та постановити нове рішення по суті вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив із того, що позовні вимоги безпідставні, так як
в 1994 році ОСОБА_2 одержав ордер на квартиру по АДРЕСА_2, проживав у
зазначеній квартирі з 1994 року по 2003 рік, своє право на її приватизацію не
використав, права вимагати надання квартири у власність позивачка не має.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні фактів,
також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність перевірки
матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом            ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Тернопільської міської ради про надання житла у власність та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 28 вересня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Тернопільської області від 14 грудня 2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін