Справа № 2-4972
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

06 грудня 2007 року Ялтинський міський суд Автономної
Республіки Крим у складі судді Прищепа О. І., при секретарі Турлаєвої Т.Ю. та Морозової
О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 доОСОБА_2 про стягнення суми авансу,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_2та просить суд стягнути з відповідача на його користь гроші
у сумі 5050 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 50
гривень та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у сумі
30 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він та відповідач
домовились про укладення договору купілі-продажу квартириАДРЕСА_1 Також у
зв'язку з цим з метою забезпечення виконання зобов'язання він відповідно до
розписки передав відповідачу ОСОБА_2як завдаток суму у розмірі 1000 доларів
США.

Також відповідно до вказаної розписки вони до 06
листопада 2006 року повинні було укласти договір купівлі-продажу вказаної
квартири.

Однак у зв'язку з тим, що відповідач затягнув процес
збору документів, угоду щодо купівлі-продажу квартири укладено не було.

Однак відповідач гроші не повернув.

Оскільки угоду не було укладено з вини відповідача то він
повинен повернути позивачу грошу у сумі 5050 гривен, що є еквівалентом 1000
доларів США.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив,
що дійсно вони домовились про укладення договору купівлі-продажу
квартириАДРЕСА_1 Однак у подальшому позивач ухилився від укладенні договору
щодо купівлі вказаної квартири. Оскільки угоду не було укладено з вини позивача
завдаток він залишив себе.

Представник відповідача підтримав заперечення відповідача
у повному обсязі.

Заслухав сторони, вивчивши  матеріали
справи, оцінивши  надані суду у
судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення суми
боргу підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд
здійснює цивільне судочинство на засадах змагальності сторін, не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судом установлені такі факти та відповідні їм
правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2домовились про укладення договору купівлі-продажу щодо
продажу квартириАДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2 (а.с 15).

З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1
передав як завдаток суму в розмірі 1000 доларів США, що є еквівалентом 5050
гривень, про отримання якою
ОСОБА_2складено розписку, оригінал якою долучено до справи. (а.с. 6,
27).

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку та вони мають
грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Відповідно до вимог
ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається
кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на
підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде
встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Аналізуючи вказані норми ЦК України можливо
зроби висновок про те, що завдатком можуть забезпечуватися тільки зобов'язання, які виникають з
договорів.

Авансом вважається певна грошова сума або
інші цінності, які боржник передає кредитору в рахунок майбутніх платежів.
Аванс, як і завдаток, є доказом, який завіряє факт наявності зобов'язання, а
також зараховується в рахунок майбутніх платежів, але не може бути визнаний
одним із способів забезпечення виконання зобов'язання.

Також у судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2тільки домовились про укладення договору
купівлі-продажу квартириАДРЕСА_1, тобто виразили свій намір укласти його в майбутньому.

Вказану обставини сторони підтвердили в судовому
засіданні та не спростовували.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 571 ЦК
України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток
залишається у кредитора.

Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він
зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі
завдатку або його вартості.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2лише домовились укласти договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, відповідно до вимогам ЦК України його не
оформили, тому сплачені в рахунок виконання вказаного договору платіж у сумі
1000 доларів США, що є еквівалентом 5050 гривень, слід вважати авансом.

На підставі викладеного вимоги ст. 571 ЦК України до
вказаних право відношень між ОСОБА_1 та ОСОБА_2застосовувати не можливо, а отже
сума у розмірі 1000 доларів США, що є еквівалентом 5050 гривень, повинна бути
повернена ОСОБА_1 в тому розмірі, в якому надавалась.

Таким чином, розглянувши дану  цивільну справу за участю усіх зацікавлених
осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання  принципів диспозитивності, змагальності і
справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження  обставин справи, перевірки  їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у
сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2на
користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування авансу по розписці 5050 гривень.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

Таким чином з відповідача ОСОБА_2на користь позивача
ОСОБА_1 підлягає стягненню у відшкодування судових витрат у вигляді судового
збору у розмірі 50 гривень, витрат на інформаційне-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 30 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України; ст.ст. 509, 546, 570, 571 ЦК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну
заяву ОСОБА_1 доОСОБА_2 про стягнення авансу -  задовольнити.

Стягнути зОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у
відшкодування авансу суми 5050 (п'ять тисяч п'ятдесят) гривень.

Стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати у сумі 80 (вісімдесят) гривень 50 копійок.

Стягнути зОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі
50 копійок.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Ялтинський міський суд в порядку та строки передбачені
ст. ст. 294-296 ЦПК України.

Суддя -