Справа № 22-1079                                   Головуючий у
1 інстанції - Куцоконь Ю .П.
№ 33                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

09
жовтня 2007 року                                                                                       м.  Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Рівненської

області у складі: головуючого   судді
- Василевича В.С.

Суддів
-     Гордійчук C.O.,
Шимківа С. С.

з участю
секретаря судового засідання    - Чалої
Н.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2
на рішення Рівненського міського суду від 15 червня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_1 до
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про встановлення порядку користування та розпорядження земельною
ділянкою,  -

встановила:

Рішенням
Рівненського міського суду від 15 червня 2007 року ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1відмовлено у задоволенні позову до
ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про встановлення порядку користування та розпорядження земельною
ділянкою площею 654 кв.м.  в АДРЕСА_1 за
недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Не
погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1 та
ОСОБА_2  подали на нього апеляційну
скаргу в якій вказують,  що дане рішення
не відповідає нормам матеріального та процесуального права,  зокрема вимогам  ст.
213 ЦПК України.

На їхню
думку,  спірні правовідносини повинні
регулюватися нормами ч.3  ст.  42,
ст.  120 ЗК України. Оскільки між
ними та відповідачами немає згоди щодо користування прибудинковою територією то
суд повинен був встановити такий порядок.

Просять
скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення,  яким визначити порядок користування земельною
ділянкою між співвласниками будинковолодіння відповідно до варіанту № 1
висновку судової експертизи КП "Рівненське МБТІ" від 29 жовтня 2004
року.

У запереченні
на апеляційну скаргу відповідачі вважають рішення суду законним,  просять відхилити апеляційну скаргу.

Перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги,
беручи до уваги пояснення учасників процесу,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Згідно  ст.
303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,  заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний
суд досліджує докази,  які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні
яких було неправомірно відмовлено,  а
також нові докази,  неподання яких до суду
першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Кожна
сторона зобов"язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом
встановлено,  що сторони є співвласниками
будинковолодіння АДРЕСА_1. Площа земельної ділянки,  яка знаходиться біля будинку за різними
даними становить відповідно 654 кв.м.  та
646, 7 кв.м. .

Між
позивачами та відповідачами існує спір з приводу користування прилеглою до
будинку земельною ділянкою.

Спір з
іншими співвласниками будинковолодіння з приводу землекористування відсутній.

Постановляючи
рішення про відмову у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того,
що позивачами не надано належних та достатніх доказів як того,  що спірна земельна ділянка,  порядок користування та розпорядження якою
вони просять встановити,  належить до
прибудинкової території будинку АДРЕСА_1,
так і щодо розміру цієї земельної ділянки.

З таким
висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

З листа
Рівненського міського управління земельних ресурсів від 07 червня 2005 року
вбачається,  що земельна ділянка,  на яку претендують позивачі,  обліковується землями житлової та громадської
забудови міста (а.с.  39).

Згідно  ст.  42
ЗК України земельні ділянки,  на яких
розташовані багатоквартирні жилі будинки,
а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території державної або комунальної
власності,  надаються в постійне
користування підприємствам,  установам і
організаціям,  які здійснюють управління
цими будинками.

У разі
приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна
ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Порядок
використання земельних ділянок,  на яких
розташовані багатоквартирні жилі будинки,
а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками.

Розміри
та конфігурація земельних ділянок,  на
яких розташовані багатоквартирні жилі будинки,
а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу,  мікрорайону та відповідної землевпорядної
документації.

Статтею
125 ЗК України встановлено,  що право
власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після
одержання її власником або користувачем документа,  що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.

Право на
оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Приступати
до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на
місцевості),  одержання документа,  що посвідчує право на неї,  та державної реєстрації забороняється.

Право
власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Право оренди землі
оформляється договором,  який
реєструється відповідно до закону.

У сторін
відсутні правовстановлюючі документи на право власності чи право користування
спірною земельною ділянкою. Не встановлено судом і факту наявності відповідного
рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування щодо
надання їм вказаної земельної ділянки у власність чи у користування.

Виходячи
з наведеного,  колегія суддів прийшла до
висновку,  що суд першої інстанції,  вирішуючи спір,  правильно встановив дійсні обставини
справи,  з"ясував характер
взаємовідносин сторін,  постановив
рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  308,
313-315 ЦПК України,  колегія
суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Рівненського міського суду від 15 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили негайно. Вона може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її
проголошення.