Справа № 22ц-1228/2007
у 1 інст. -Косач 1.А. Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
серпня 2007 року
м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі

головуючого-
судді

суддів:
при секретарі з участю

ЛИТВИНЕНКО
І.В

СМАГЛЮК
Р.І., БОБРОВОЇ І.О.

Вареник
О.М.

позивача
ОСОБА_1, його
представника

ОСОБА_2,
представника відповідача Юрченко

Л.А.,
третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 червня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Редакційно-видавничий комплекс „Деснянська
правда" про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду через неправильне
застосування норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування
обставин справи, і ухвалити нове рішення , яким задовольнити його позовні
вимоги.

Рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ
„Редакційно-видавничий комплекс „Деснянська правда" про захист честі,
гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Суд
обґрунтовував свій висновок тим, що відомості, які позивач такими, що не
відповідають дійсності, порочать його честь гідність, ділову репутацію є
оціночними судженнями.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що суд не
перевірив достовірність інформації та відповідність дійсності відомостей,
викладених в газеті „Деснянська правда" за ІНФОРМАЦІЯ_1, невірно зазначив
у рішенні що факт поширення відомостей відносно позивача відповідачем не
доведений. Крім того, ОСОБА_1
зазначає, що відомості, викладені кореспондентом ОСОБА_4 абз.7 статті
„ІНФОРМАЦІЯ_2" слова : „Слова не дотримав. Навпаки, творив і творить те,
що йому вигідно. Люди зневірилися у справедливості. Хто розтягнув на всі боки
те, що не одне покоління збирало докупи?" є висновками кореспондента , а
не оціночними судженнями.

2

Заслухавши
доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в
газеті „Деснянська правда" НОМЕР_1 була опублікована стаття
„ІНФОРМАЦІЯ_2", в якій були викладені думки жителів села Ільмівка,
Городнянського району, відносно директора СТОВ „Прикордонне" та відгук
самого директора ОСОБА_1
стосовно відношення до нього жителів села.

На думку
позивача ОСОБА_1 дана
публікація грубо порушує принципи інформаційних відносин, відомості викладені в
ній необ'єктивні, неточні, неповні, принижують його честь гідність та ділову
репутацію, зокрема такі вислови: „Селяни з невдоволенням згадували керівника
товариства, який їх обдурив, обіцяючи золоті гори. Слова не дотримав. Навпаки,
творив і творить те, що йому вигідно. Люди зневірилися у справедливості. Хто
розтягнув на всі боки те, що не одне покоління збирало до купи, хто винен у
тому, що й сьогодні, коли й ділити майже нічого, вони не отримали на руки
жодного папірця на право власності на землю чи майно?", „колгоспна земля
заросла бур'янами", „Федорович дуже пив. П'яний за кермом по городах їздив
та й ще із зброї стріляв", „Новий директор у першій рік свого керування на
свято давав подарунки, нагороджував грамотами, передовикам премії вручав... За
високі надої наших доярок у Городні вшановували. А тепер?!", „ ... не
заготовлено на зиму ні сіна, ні силосу, ні зерна ! В полі й до цього часу хліб
колоситься! Кому ж як не керівнику цим перейматися?", „худих і знесилених
корів директор не чіпає, здає вгодованих і тих, які добре дояться", „
...все чогось через пальці пересіюється... Директор все попродавав - і метал, і
трактори. Нема вже нічого", „ От якби до нас приїхали з міліції,
прокуратури, юристи з області, щоб все тут добре перевірити, тоді був би
толк", Хто ж тут залишиться, якщо нема де працювати, та й умови для життя
спартанські ?!", твердження Л.Леоненко про заборону директора підвозити
односельчан автомобілем товариства.

Позивач
обґрунтовував свої доводи тим, що всі ці відомості не відповідають дійсності,
що він, як керівник СТОВ „Прикордонне", багато сил і здоров'я вклав у те,
що б налагодити роботу товариства, за що мав відзнаки від керівництва району та
області, про що свідчать статистичні дані, а в статті викладені думки
невдоволених та тих, хто порушував дисципліну і до кого застосовувались міри
дисциплінарного впливу.

Судом першої
інстанції були перевірені доводи сторін, допитані свідки, досліджені матеріали
справи, і на підставі встановленого, суд прийшов до обґрунтованого висновку про
те, що критична оцінка певних фактів та недоліків, які мали місце, не може
визнаватись відомостями, що порочать особу, тим більш що ця особа є керівником,
а тому може піддаватись більш критиці з боку тих, з ким працює і проживає.
Апеляційний суд погоджується з посиланням суду першої інстанції на ст.47-1
Закону України „Про інформацію" стосовно того, що ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, які не
підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Доводи ОСОБА_1
про те, що суд не перевірив відомостей відносно позивача відповідачем не
доведений, є безпідставними. Представник позивача в

3

судовому засіданні
апеляційної інстанції підтвердила, що частина відомостей була судом перевірена
і знайшла підтвердження. Крім того, суд встановив, що автор ОСОБА_3, яка
виїхала до с.Ільмівка за колективною скаргою жителів села на керівника,
написала статтю як ситуаційну, виклавши думки жителів села, врівноваживши
інтереси сторін думкою самого керівника. Допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили в судовому засіданні ці факти, про які вони
говорили кореспонденту, а надані докази позивачем не спростували їх тверджень

Посилання апелянта на те, що суд зазначив у рішенні, що
факт поширення відомостей не доведений, не відповідає дійсності, так як суд в
рішенні вказав, що факт поширення відомостей, саме таких, які принижують честь,
гідність та ділову репутацію позивача, є недоведеним (а.с.236).

Твердження позивача в апеляційній скарзі що вислів „Слова
не дотримав. Навпаки, творив і творить те, що йому вигідно. Люди зневірилися у
справедливості. Хто розтягнув на всі боки те, що не одне покоління збирало
докупи?" є висновком кореспондента, а не оціночними судженнями, то вони є
необгрунтованими, оскільки даний вислів не містить фактичних даних і ст.47-1 ЗУ „Про
інформацію" не передбачає відповідальності автора статті за висловлювання
оціночних суджень, а звільняє від неї як і інших.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_1 відсутні.

Проте, відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК
України, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення суду першої
інстанції шляхом заміни назви відповідача „редакція газети" на ВАТ
„Редакційно-видавничий комплекс „Деснянська правда", оскільки редакція
газети „Деснянська правда", яка була вказана в позовній заяві як
відповідач не є юридичною особою і ухвалою попереднього судового засідання від
19.03.2007 року була проведена судом заміна відповідача на належного
відповідача ВАТ „Редакційно-видавничий комплекс „Деснянська правда",
представник якого і приймав участь у судовому засіданні.

Керуючись
ст.ст.303, 307,
309 , 315, 316, 325 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від
11 червня 2007 року змінити, замінивши в рішенні суду назву відповідача з
„редакція газети" на ВАТ „Редакційно-видавничий комплекс „Деснянська
правда".

В іншій
частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання ним законної сили.