Справа №22-ц-681/07                                 Головуючий суду 1   інстанції Лисенко М. Є.
Категорія 44                                                Доповідач
апеляційного суду Шолох З. Л.
Рішення

Іменем України

6 квітня  2007 року
колегія суддів  судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого   - Паліюка В. П.,

суддів - Шолох
З. Л., Лівійського І. В.,

при секретарі
судового засідання - Негрун І. О.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та Державної виконавчої служби у Снігурівському районі
Миколаївської області ( далі - ДВС у Снігурівському районі)

на ухвалу
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 січня   2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДВС
у Снігурівському   районі Миколаївської
області про    незаконність їх дій   та
бездіяльність, стягнення моральної шкоди,

Встановила:

15 вересня 2006
року ОСОБА_1 (діючи
в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження) звернулася до суду зі скаргою на незаконність дій та
бездіяльність ДВС у Снігурівському районі, стягнення 5 000 грн. моральної
шкоди.

Вона вказувала,
що на примусовому виконанні ДВС з 17 травня 2006 року знаходяться два виконавчі
листи (№ 1-180), видані Снігурівським районним судом Миколаївської області 12
травня 2006 року про стягнення з засудженого ОСОБА_1 на її користь та її
неповнолітнього сина 12 198, 87 грн. матеріальної та моральної шкоди.

Разом з
виконавчими листами до ДВС передана копія протоколу від 6 жовтня 2005 року про
накладення арешту на автомобіль „Рено" державний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_1 і вилучений у нього під час досудового слідства по
кримінальній справі. До часу звернення до суду, як вказувала заявниця,
стягнення за виконавчими документами не проведено.

В обґрунтування
своїх вимог ОСОБА_1
посилалась на порушення строків виконання та незаконність передачі арештованого
майна ОСОБА_3 на зберігання без експертної оцінки та не повідомлення про
хід   виконання вироку суду щодо
відшкодування шкоди на її користь.

Посилаючись на
викладене та порушення її прав в процесі виконання судового рішення, просила
визнати дії та бездіяльність ДВС у Снігурівському районі незаконними та
стягнути на її користь 5 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2007 року
скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії ДВС щодо не повідомлення
ОСОБА_1 про:

-   передачу арештованого автомобіля ОСОБА_4,

2

·
оцінки і зберігання арештованого майна,

·
зміну   технічного
стану автомобіля.

Зобов'язано ДВС
поновити порушені права заявниці. Стягнуто з ДВС на користь ОСОБА_1 понесені
нею судові витрати у розмірі 377, 28 грн.

В іншій частині
у задоволенні скарги   відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на незаконність судового рішення, просила його скасувати та справу
направити на новий розгляд.

В апеляційній
скарзі начальник ДВС, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про
відмову у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю
- доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія
судців вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а
апеляційна скарга начальника ДВС у Снігурівському районі задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Постановляючи
ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_1, місцевий суд обґрунтовано
виходив з того, що:

в діях ДВС у
Снігурівському районі відсутня неправомірна бездіяльність щодо невиконання
рішення суду на користь ОСОБА_1, оскільки відкрите виконавче провадження
правомірно було зупинено на період оскарження ОСОБА_1 в апеляційному суді
рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 травня 2006
року щодо визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину
арештованого майна;

дії ДВС У
Снігурівському районі були неправомірними щодо неналежного дотримання прав
ОСОБА_1, як стягувачки у виконавчому провадженні. А саме, неналежне роз'яснення
їй прав та обов'язків у виконавчому провадженні та ненадання їй копій актів
опису арештованого майна та передачі
його на зберігання ОСОБА_3

Водночас,
встановивши порушення прав ОСОБА_1 в процесі виконавчого провадження, місцевий
суд безпідставно відмовив у задоволенні її вимог про стягнення моральної шкоди
з ДВС, оскільки зазначене є підставою для виникнення цивільних прав та
обов'язків про захист порушеного права ( в тому числі і немайнового) та
стягнення моральної шкоди.

Тому, ухвала
місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню з постановлениям апеляційним
судом рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної
шкоди на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК
України.

Визначаючи
розмір такого відшкодування, колегія суддів враховує, що встановлені місцевим
судом порушення законних прав ОСОБА_1, призвели до моральних страждань та
вимагали від неї додаткових зусиль для поновлення порушеного права. З
врахуванням конкретних обставин справи, характеру порушень (які фактично були усунуті
в процесі розгляду справи місцевим судом) та обсягу, заподіяних саме
зазначеними неправомірними діями ДВС позивачці моральних страждань, колегія
суддів вважає за необхідне стягнути на її користь  150 грн. моральної шкоди.

3

Доводи представника ДВС у Снігурівському районі про відсутність
порушень прав ОСОБА_1 при здійсненні виконавчих дій не ґрунтуються на вимогах
закону.

Саме статтею 5
Закону України 21 квітня 1999 року з наступними змінами „Про виконавче
провадження" (далі-Закон) на державного виконавця покладено обов'язок щодо
роз'яснення сторонам їх прав та обов'язків у виконавчому провадженні.

Однак, із
матеріалів справи вбачається, що ці вимоги виконавчою службою не виконані,
права та обов'язки, передбачені ст. 11-1 Закону, ОСОБА_1 не роз'яснювались.

До того ж, в
порушення вимог ст. ст. 57, 58 Закону державний виконавець, повідомляючи ОСОБА_1 про оцінку
арештованого майна, не роз'яснила її право (та порядок) на оскарження оцінки
цього майна до суду. Наявні у виконавчому провадженні копії актів опису майна
та передачі його на зберігання ОСОБА_3 також не направлялися та не видавалися
ОСОБА_1, чим порушено право на поінформованість щодо порядку виконання, а також
можливість і своєчасність реалізації її прав у виконавчому провадженні.

При цьому, на думку
колегії суддів, одночасне пред'явлення ОСОБА_1 в скарзі вимог про стягнення
моральної шкоди, які підлягали вирішенню в порядку позовного провадження, є
формальним процесуальним порушенням, а тому не може бути підставою для
скасування правильних висновків, викладених районним судом в судовому рішенні.

Керуючись ст.
ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну
скаргу Державної виконавчої служби у Снігурівському районі Миколаївської
області відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1      задовольнити частково.

Ухвалу
Снігурівського районного суду Миколаївської області від 31 січня 2007 року
скасувати в частині вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди та постановити
в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з
Державної виконавчої служби у Снігурівському районі Миколаївської області на
користь ОСОБА_1 150 грн. моральної шкоди.

В іншій частині
судове рішення районного суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня з дня проголошення.