Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2007 року                                                                                            м.Калуш

Калуський
міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Федик
Л.І. при секретарі Федорів Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м.Калуші справу за позовом ОСОБА_1до ЗАТ „Лукор", відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в м.Калуші та Калуському районі про
відшкодування моральної шкоди у зв"язку зі смертю потерпілого під час
виконання службових обов"язків, -

Встановив:

Позивачка
звернулася із позовом до ЗАТ „Лукор", відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань в м.Калуші та Калуському районі про відшкодування моральної шкоди у
зв"язку зі смертю потерпілого під час виконання службових обов'язків,
стверджуючи, що 22.05.2005
року, під час роботи у вихідний день, на території теплового пункту №2 і паропроводів
ЗАТ „Лукор" трагічно загинув чоловік позивачки ОСОБА_2. Позивачка свої
позовні вимоги мотивує тим, що покійний чоловік працював у шкідливих умовах і
його залучення до роботи на протязі семи днів підряд, призвело до надмірного
фізичного та психологічного навантаження. Небезпечний вплив шкідливих
виробничих факторів негативно вплинув на стан здоров"я ОСОБА_2, який помер
внаслідок гострої серцевої недостатності та гострого інфаркту міокарда з
розривом стінки правого передсердя. Комісією із спеціального розслідування
нещасного випадку на чолі з представником Івано-Франківського територіального
управління „Держпромгірнагляду" було проведено розслідування обставин та
причин нещасного випадку та складено акт форми Н-5 від 14.06.2005 року та акт
форми НПВ №1 від 14.06.2005 року про нещасний випадок на підприємстві не
пов"язаний з виробництвом. Позивачка вважає, що комісією із спеціального
розслідування нещасного випадку було порушено вимоги нормативних актів та
відповідно неправильно його кваліфіковано. Постановою Калуського міськрайонного
суду від 05.052006 року акт
форми НПВ №1 від 14.06.2005 року про
нещасний випадок на підприємстві не пов"язаний з виробництвом був
скасований та зобов"язано ЗАТ „Лукор" та територіальне

2

управління
„Держпромгірнагляду" провести повторне розслідування нещасного випадку,
яке було проведено 28.07.2006
року та складено новий акт форми Н-5 та акт форми НПВ №2 і смерть ОСОБА_2
не було пов"язано з виробництвом, чим вдруге було порушено вимоги п.14,
п.17 „Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків та аварій на
виробництві". Рішенням Калуського міськрайонного суду від 12.12.2006 року смерть
чоловіка позивачки є нещасним випадком, пов"язаним з виробництвом. Крім
того, внаслідок його смерті позивачка, діти та батьки зазнали непоправної
втрати чоловіка, батька і сина. Оскільки, відповідач незаконно залучив ОСОБА_2
до роботи у вихідний день та неправильно організував виробничий процес, він є
винуватцем його смерті. Позивачка не може вийти з депресії та глибокого
нервового напруження. Згідно ЦК України моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини особи (заподіювача шкоди, внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки. Тому, позивачка просить стягнути з ЗАТ "Лукор" 130000 грн. моральної
шкоди.

В судовому
засіданні позивачка позов підтримала та доповнила, що якщо суд прийде до
висновку, що моральну шкоду слід стягнути з Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві то вона підтримує даний позов до Фонду.

Представник
відповідача ЗАТ „Лукор" позовні вимоги не визнав та заперечив проти їх
задоволення. Ствердив, що ЗАТ "Лукор" сплачує страхові внески до
Калуського відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань і саме Фонд повинен нести відшкодування за
моральну шкоду, а не ЗАТ "Лукор". Відповідно до ч.З ст.34 ЗУ „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" сума страхової виплати Фондом за моральну шкоду
визначається в судовому порядку та не може перевищувати двохсот розмірів
мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від
будь-яких інших страхових виплат. Відшкодування здійснюється у вигляді
одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат.
Вважає, що позовні вимоги необгрунтовані та просить в позові відмовити.

Представник
Калуського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань позов не визнав. Ствердив, що фонд не повинен
оплачувати моральну шкоду позивачу, так як моральна шкода відшкодовується
Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з
викладенням характеру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ЗУ „Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачається відшкодування моральної шкоди за рахунок
коштів Фонду але потерпілому, якому встановлена стійка втрата працездатності.
Відділення Фонду моральної шкоди позивачу не заподіювало і не могло заподіяти і
відповідно не може бути відповідачем по справі. Моральна шкода повинна бути
відшкодована підприємством, на якому працював потерпілий. Питання відшкодування
моральної шкоди регулюється цивільним законодавством, а не законом про

3

страхування від
нещасного випадку на виробництві, так як позивачка не є застрахованою особою, а
в ЦК України чітко визначені підстави та умови відповідальності за моральну
шкоду. Тому, просить в задоволенні позову відмовити за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань
України.

Вислухавши
пояснення учасників процесу, вивчивши письмові докази в справі, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено в
судовому засіданні 22.05.2005
року, працюючи в цеху таропостачання ЗАТ „Лукор", під час роботи,
трагічно загинув чоловік позивачки ОСОБА_2., який працював електрозварником. 14.06.2005 року було
складено акт форми Н-5 та акт форми НПВ №1
про нещасний випадок на підприємстві не пов"язаний з виробництвом.
Позивачка звернулася до Калуського міськрайонного суду з позовом про скасування
акту форми НПВ №1 від 14.06.2005 року про
нещасний випадок на підприємстві не пов"язаний з виробництвом. Постановою
Калуського міськрайонного суду від 05.05.2006
року відповідача було зобов"язано провести повторне розслідування
нещасного випадку. 28.07.2006
року було складено новий акт форми Н-5 та акт форми НПВ №2, в якому смерть
ОСОБА_2 не було пов"язано з виробництвом. Рішенням Калуського
міськрайонного суду від 12.12.2006 року позов позивачки було задоволено і
встановлено, що нещасний випадкок, який стався 22.05.2005 року на території
теплового пункту №2 і паропроводів ЗАТ „Лукор", під час якого помер
ОСОБА_2. пов"язаним з виробництвом.

Згідно п.1
п.п.(є) ст.21 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання", у разі настання страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків зобов"язаний своєчасно та в повному
обсязі відшкодовувати шкоду заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його
здоров"я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували
на його утриманні грошову суму за наявності факту за заподіяння цієї шкоди
потерпілому. Позивачка являлася дружиною ОСОБА_2 і перебувала на його
утриманні.

Згідно ст.28
вищезазначеного Закону, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із ст.21
цього Закону, Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує
застрахованому, чи особам, які маєть на це право у разі настання страхового
випадку.

За змістом ч.3
ст.34 вищезазначеного Закону моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва,
яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується
Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

У відповідності
до п.4.2. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним
зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої
статті 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове

4

державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" (справа про
відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) від 27.01.2004 року, справа 1-9/2004 p., передбачене
статтею 237-1 КЗпП України і статтею 1167 Цивільного кодексу України
відшкодування моральної шкоди як один зі способів захисту особистих немайнових
прав громадян, що відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, або власником чи
уповноваженим ним органом, не застосовується до осіб, що підлягають
обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону Зазначені норми
регламентують відшкодування моральної шкоди всім іншим особам, які не є
суб'єктами страхування від нещасного випадку і на яких не поширюється дія
Закону, в тому числі працівникам, що виконують роботу не на основі трудового
договору (контракту), а на інших підставах.

За змістом
п.4.1. Вищезазначеного рішення Конституційного Суду України зазначене положення
ч.3 ст.34 Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" не позбавляє застрахованого
працівника, який втратив професійну працездатність, права на відшкодування моральної
шкоди , заподіяної умовами виробництва, і не виключає обов"язку Фонду
соціального страхування від нещасних випадків відшкодовувати моральну шкоду,
заподіяну умовами виробництва у випадку тимчасової чи стійкої втрати потерпілим
професійної працездатності.

ОСОБА_2.
підлягав обов'язковому державному страхуванню, а позивачка, являючись його
дружиною, є особою, яка перебувала на його утриманні.

Судом не
приймається до уваги твердження представника відповідача Калуського ВВДФСС щодо
наявності обмежень, передбачених ст. 77
Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік",
оскільки право позивача на відшкодування моральної шкоди на підстві ЗУ „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" виникло до набрання чинності ЗУ "Про Державний бюджет
України на 2007 рік",
норми якого не мають зворотної сили.

За таких
обставин суд приходить до висновку, що стягнення моральної шкоди повинно
проводитись з Фонду соціального страхування від нещасних випадків, а не з ЗАТ
"Лукор".

Вирішуючи
питання про розмір моральної шкоди, суд враховує те, що в результаті нещасного
випадку, пов"язаного з виробництвом, який стався на підприємстві ЗАТ
"Лукор", внаслідок чого загинув ОСОБА_2., який являвся чоловіком
позивачки, їй, дітям та батькам померлого заподіяно моральні страждання,
оскільки, вони пережили психологічний стрес, втрата єдиного утриманця
сім"ї змінила її та її сім"ї звичайний спосіб життя.

За таких обставин
суд приходить до висновку, що з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань по м.Калуші та Калуському районі в користь

5

ОСОБА_1 слід стягнути 25000
грн. моральної шкоди. В решті позову відмовити.

На підставі
викладеного ст.ст. 21 п.1 п.п.(є), 28, 33, 34 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",
рішення Конституційного суду від 28 січня 2004 року, та керуючись ст.ст. 209,
213, 214, 215, ЦПК України,-

Вирішив:

Позов задоволити
частково.

Стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Калуші та Калуському
районі в користь ОСОБА_125000грн. (двадцять п"ять тисяч грн.) в рахунок
відшкодування моральної шкоди, у зв"язку зі смертю потерпілого під час
виконання службових обов"язків.

Стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Калуші та Калуському
районі 1,50грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільних справ.

В решті позову
відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження через Калуський міськрайонний суд.