Справа № 22-109706                                           Головуючий в 1-й інст.-Сидоренко
Доповідач - Ковалевич С.П.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18 січня 2007р. Колегія суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Рівненської області у складі

головуючого- судді Буцяка З.І.

суддів Ковалевича С.П.,
Шимківа С.С.

при секретарі Івановій І.С. розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дубровицького
районного суду від 20 липня 2006р. по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,ОСОБА_3 , треті особи без самостійних
вимог: приватний нотаріус Дубровицького
нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4. та комунальне підприємство РОБТІ про переведення прав та
обов»язків покупця за договором купівлі -продажу частини житлового
будинку

Перевіривши докази у справі та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА  :

Рішенням Дубровицького районного суду від 20 липня 2006р.
задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2. про переведення прав та обов»язків покупця за договором купівлі -продажу частини житлового будинку.

В апеляційній скарзі на вказане рішення ОСОБА_1.
посилається на його незаконність
через порушення судом матеріальних норм. Вказує, що суд безпідставно прийшов до висновку про те, що спірний будинок
АДРЕСА_1 являється спільною частковою
власністю. Вважає цей будинов являвся індивідуальною
власністю ОСОБА_3, а тому вона на свій розсуд розпорядилася ним.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та
постановити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2
відмовити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Постановлюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2. та переводячи на нього права та обов»язки покупця за
договором купівлі - продажу домоволодіння,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
14 грудня 2004р., визнаючи за ним право власності на частину житлового будинку
з надвірними будівлями в АДРЕСА_1,
суд першої інстанції виходи з
того, що вказане будинковолодіння являється спільною частково власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають
дійсним обставинам справи та
вимогам закону, а тому постановлене рішення , відповідно до правил ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановлениям
нового рішення.

Матеріалами справи встановлено, що в 1957р. ОСОБА_2. та його братові ОСОБА_5 були виділені суміжні земельні ділянки в АДРЕСА_2 для будівництва житлового будинку. Згодом на цій
земельній ділянці був побудований
двох квартирний житловий будинок, що підтверджується записами в господарській
книзі по Бережківській сільській раді за 1958-60рр. ( а.с. 5) та відкрито два особові рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ( а.с.6).
Вказаним квартирам в спірному будинку присвоєно два номери. В квартирі НОМЕР_3 проживає позивач по справі
ОСОБА_2, а в квартирі НОМЕР_4 проживав його брат ОСОБА_5, який помер в
1992р. і правонаступником якого стала його
дружина - відповідачка по справі ОСОБА_3

ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а згодом його дружина ОСОБА_3 вели окремі господарства,
були відгороджені одне від одного, мали свої підсобні приміщені та окремі
земельні ділянки, що підтверджується довідкою Бережанської сільської ради
НОМЕР_5( а.с. 89). Тобто наявні усі признаки ізольованих квартир.

В грудні місяці 2003р. ОСОБА_3 отримала свідоцтво про
право власності на індивідуальний
житловий будинок НОМЕР_4 по АДРЕСА_1, загальною площею
63, 8 м.кв., відповідно до якого являється єдиною його власницею.

За наведених обставин ізольована квартира НОМЕР_3, в якій
проживає позивач по справі та ізольована квартира
НОМЕР_4, що належала ОСОБА_3 являються індивідуальною
власністю кожного з них і не відносяться до спільної часткової власності, оскільки сторони не являються власниками спірної
будівлі із визначенням часток кожного із них.

Наявність в даному випадку спільного фундаменту в будинку
та покрівлі не може бути беззаперечним доказом спільної часткової власності на
відокремлені квартири.

Оскільки ОСОБА_3 являлась власником спірної квартира, то
вона у відповідності до закону правомірно
розпорядилася своєю власністю на свій розсуд, без попередження про це та без згоди позивача по справі.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції постановлено
з порушенням матеріальних норм, чинним залишатися воно не може.

Керуючись ст.355,256, 381 ПК України, ст. 309, 31314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дубровицького районного
суду від 20 липня 2006р. скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1 таОСОБА_3, треті
особи без самостійних вимог приватний нотаріус Дубровицького нотаріального
округу Рівненської області ОСОБА_4. та комунальне підприємство РОБТІ про переведення прав та обов»язків
покупця за договором купівлі -продажу частини
житлового будинку за безпідставністю вимог.

Рішення суду набуває чинності з
моменту його проголошення.

Сторони по
справі мають право оскаржити рішення апеляційного суду в касаційному порядку протягом двох місяців з моменту
набрання ним законної сили шляхом
подання апеляційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: