УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16  жовтня
2007  року  колегія
суддів  судової  палати
у  цивільних  справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого
судді -   Новікова Р.В.

Суддів                                                     -   Ганич М. Ф.

-   Чистякової Т.І.

При
секретарі                                         -   Архарової К.К.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2до ОСОБА_3 про визнання частково
недійсним договору купівлі - продажу частки житлового будинку з відповідною
часткою надвірних споруд,  за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення
Сакського міськрайонного суду АР Крим від 26 лютого 2007року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1,  ОСОБА_2.
звернулись до суду з позовом доОСОБА_3  про визнання частково недійсним договору купівлі -
продажу 13 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою надвірних
споруд.

Позов
мотивований тим,  що 19.07.2002року було
укладено договір купівлі - продажу 13 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідною часткою надвірних споруд,
покупцем у якому була ОСОБА_3 ,  а
продавцями ОСОБА_1.,  як власник 29
часток будинку,  іОСОБА_4,  як власник 19 частки. На думку продавців 13
частка житлового будинку складалася з приміщень №2, 7, 8, 9-2,  за які покупець і сплатила їм гроші по
договору. Але з часом їм стало відомо,
що загальна площа цих приміщень менш ніж 13 частка будинку,  після чого зрозуміли,  що під час укладення договору купівлі -
продажу 13 частки будинку вони помилялися відносно предмету договору і інших
обставин.

В ході
розгляду справи до участі у справі була залученаОСОБА_4,  яка підтримала позовні вимоги.

Рішенням
Сакського міськрайонного суду АР Крим від 26 лютого 2007року в задоволенні
позову відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду,
ОСОБА_1,  ОСОБА_2.,
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5. подали апеляційну скаргу,  в якій просили рішення суду скасувати,  як ухвалене з порушенням норм матеріального і
процесуального права,  та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши
ОСОБА_2,  представника ОСОБА_1,  ОСОБА_4,
ОСОБА_3. ,  її представника,  обговоривши доводи,  наведені в апеляційній скарзі,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог,  суд
виходив з їх необгрунтованності. Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду,  оскільки вони
відповідають матеріалам справи,  зібраним
по справі доказам,  фактичним обставинам
і не суперечать законодавству.

Справа
№22-3426/2007 р.                                Головуючий
в першій

інстанції,  суддя - Копичинський О.В. Доповідач,  суддя - Чистякова
Т.І.

Так,  із матеріалів справи вбачається,  що 19.07.2002року було укладено договір
купівлі - продажу 13 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою
надвірних споруд,  покупцем у якому була ОСОБА_3
,  а продавцями ОСОБА_1.,  як власник 29 часток будинку,  іОСОБА_4,
як власник 19 частки. Вказаний договір не зазначає про продаж
конкретних приміщень в житловому будинку чи в надвірних спорудах. ( а.с. 6)

23
частки вказаного житлового будинку належать на праві власності ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі - продажу від 07.08.1985року ( а.с. 8-10)

На
момент укладення договору,  частки
співвласників не виділені в натурі,
порядок користування будинком та надвірними спорудами у встановленому
законом порядку не визначений.

В 2006
році ОСОБА_3  звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про розподіл житлового будинку. В ході розгляду справи було
встановлено,  що загальна площа приміщень
№ 2,  7,
8,  9-2,  які займала ОСОБА_3 ,  фактично є меншою ніж 13 частка будинку і
тому,  ОСОБА_3  має право на надання їй у користування
додатково приміщення №1

Рішенням
Сакського міськрайонного суду АР Крим від 19 квітня 2007року,  яке набрало законної сили,  визначений порядок користування спірним
будинком та земельною ділянкою.( а.с. 31)

Доводи
позивачів про те,  що порядок
користування спірним будинком встановлений ще з 1985року не підтверджені
допустимими доказами.

Крім
того,  колегія суддів не може прийняти до
уваги твердження позивачів про те,  що
приміщення №1 відноситься до квартири №1,
оскільки в розрахунку часток за 1985рік це приміщення не вказано( а.с.
38)

Відповідно
до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004
року,  Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,  що
виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин,  які виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України,  положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що виникли або продовжують існувати після
набрання ним чинності.

Спірний
договір був укладений 19.07.2002року,
тобто правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом
України 2004 року,  тому для вирішення
спору мають застосовуватись норми ЦК
України 1963.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що вказані
правовідносини продовжують існувати до теперішнього часу,  не ґрунтуються на законі.

Позивачі
обґрунтовують вимоги тим,  що вони
помилялись відносно предмета договору.

Відповідно
до  ст.
56 ЦК України
угода може бути визнана судом недійсною,
як укладена внаслідок помилки,  що
має істотне значення,  тільки за позовом
сторони,  що діяла під впливом помилки.

Згідно з
п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними»,  під
помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною
суб'єкта,  предмета чи інших істотних
умов угоди,  що вплинуло на її
волевиявлення,  при відсутності якого за
обставинами справи можна вважати,  що
угода не була б укладена.

Згідно з
ч.3  ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Згідно з
ч. 1  ст. И ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Колегія суддів
погоджується з висновками суду відносно того,
що позивачі не довели той факт,
що під час укладення договору ними була допущена помилка відносно

предмету та обставин договору купівлі - продажу,  яка вплинула на їх волевиявлення для укладення цього договору.

Згідно
зі  ст. 303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно
до ч.1  ст. . 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Оскаржуючи
висновки суду,  апелянти не надали
допустимих доказів,  які спростовують
висновки суду. Підстави до скасування рішення суду за доводами апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  303,  308,
314,  315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення
Сакського міськрайонного суду АР Крим від 26 лютого 2007року залишити без змін.

Ухвала може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з моменту її
проголошення.