Справа № 2-607/2007 року
РІШЕННЯ

Іменем   України

26 червня 2007 року                   Івано-Франківський
міський суд, Івано-Франківської

області   в складі: головуючого судді                                        Островського
Л.Є.

секретаря                                                                   Попович
Л.І.

з участю
адвоката                                                      ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Івано-Франківську справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського КХП про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
та моральної шкоди, суд,

встановив:

Позивач пред'явив позов до відповідача про поновлення на
роботі на посаді начальника борошномельного-елеваторного виробництва, стягнення
коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи тим, що наказом
№ 97-к від 27.09.2006 року його звільнено з роботи за ст. 40 п. 2 КЗпП України
у зв'язку із виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я, що
перешкоджає продовженню даної роботи.

Звільнення вважає незаконним, оскільки вказане звільнення відбулось на
підставі листа головного лікаря міської поліклініки № І, а не висновку МСЕК про
заборону виконувати конкретну роботу, про те, що йому встановлена 3 група
Інвалідності, а тому йому доцільно було б запропонувати роботу прибиральника
виробничих приміщень.

Просить позов задоволити, поновити його на роботі на посаді начальника
борошномельного-елеваторного виробництва, стягнути кошти за час вимушеного
прогулу та 5000 грн. моральної шкоди, яка заподіяна йому неправомірним
звільненням з роботи третє протягом 2 років, що порушило його нормальні життєві
зв'язки.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що будь яких
порушень трудового законодавства при звільненні позивача з роботи допущено не
було, ОСОБА_1 висновком МСЕК визнаний інвалідом 3 групи і йому протипоказані
фізичні та психоемоційні навантаження, а тому вони звернулись до головного
лікаря міської поліклініки № 1 з проханням дати заключения щодо можливого працевлаштування позивача на посадах, які
були вакантними на підприємстві і отримали відповідь про доцільність
працевлаштування позивача на посаді прибиральника виробничих приміщень, що ними
і було зроблено, однак позивач відмовився від запропонованої роботи відмовився
і був звільнений. Просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін по справі, перевіривши письмові докази, суд
вважає, що позов слід задоволити частково з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що наказом № 97-к від 27.09.2006 року
ОСОБА_1 звільнено з роботи за ст. 40 п. 2 КЗпП України у зв'язку із виявленою
невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню
даної роботи.

Згідно з висновком МСЕК від 05.07.2006 року ОСОБА_1 визнаний інвалідом 3
групи строком на 1 рік і йому протипоказані фізичні та психоемоційні
навантаження.

Адміністрація Івано-Франківського КХП зважаючи на вказаний висновок МСЕК
звернулась до головного лікаря міської поліклініки № 1 з проханням дати заключения щодо можливого
працевлаштування ОСОБА_1 на посадах, які були вакантними на підприємстві і
отримали відповідь про доцільність працевлаштування позивача на посаді
прибиральника виробничих приміщень, яку і запропонували позивачу.

Звільнення позивача відбулось без дотримання вимог
чинного законодавства, оскільки відповідь головного лікаря поліклініки № 1
надана без огляду ОСОБА_1 чи його медичної картки, носить рекомендаційний
характер і не зазначає про заборону виконувати конкретну роботу.

Суд вважає, що для звільнення працівника за ст. 40 п. 2
КЗпП України необхідно отримати висновок МСЕК про неможливість виконання
працівником за станом здоров'я роботи, яку він виконував, чи іншої роботи, яка
є на підприємстві, а тому звільнення з роботи на підставі відповіді
рекомендаційного характеру головного лікаря міської поліклініки № 1 є
передчасним.

Крім того, звільнення працівника можливе тільки при неможливості його
переведення на іншу роботу, однак адміністрацією не було запропоновано усіх
вільних вакантних місць, а тільки посада прибиральника виробничих приміщень.

Суд вважає, що до часткового задоволення підлягають
вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки протягом 2 років адміністрація
підприємства втретє намагається з різних причини звільнити ОСОБА_1 з роботи,
звільнення з роботи порушує нормальні життєві зв'язки позивача, вимагає від
нього додаткових зусиль для організації свого життя, однак сума на якій настоює
позивач є занадто завищеною і до стягнення підлягає 2000 грн. моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
один місяць допустити до негайного виконання.

На підставі ст.ст. 40 п. 2, 232, 235, 237-1 КЗпП України,
керуючись ст. ст. 215-218 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити частково. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
борошномельно-елеваторного виробництва Івано-Франківського КХП з 27.09.2006
року.

Стягнути з Івано-Франківського КХП на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 6004 грн. 08 коп. з
врахуванням всіх обов'язкових платежів, 2000 грн. заподіяної моральної шкоди та
100 грн. за надання юридичної допомоги адвокатом, а разом - 8104 грн. 08 коп.

Стягнути з
Івано-Франківського КХП на користь держави 68 грн. державного мита.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 667 грн. 12 коп. допустити до
негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області
шляхом подачі заяви до Івано-Франківського міського суду про апеляційне
оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення та
подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.