Справа №2-2 2007 року
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 січня 2007 року                                                                                                                      смт
Розівка

Розівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Шепель Т.А.,

з участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької
області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява до Розівського районного суду Запорізької області надійшла 22 листопада 2006 року.

Позивач ОСОБА_1 вказала, що вона була потерпілою у кримінальній справі, яка
була порушена за фактом умисного спричинення середньої
тяжкості тілесних ушкоджень за ч.І ст.122 КК України відносно ОСОБА_3. Вироком Розівського районного суду Запорізької
області від 25 листопада 2005
року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені вказаного злочину. Оскільки в кримінальній справі цивільний позов не заявлявся,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою
до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином від злочину,
в розмірі 3057 грн. 91 коп., яка
складається з суми втраченого заробітку - 1146 грн. 43 коп., з вартості придбаних ліків та лікування - 630 грн. 23 коп., з
вартості судово-медичної експертизи - 50 грн. 09 коп., з вартості придбаного бензину для поїздок у лікарню - 1281 грн.
25 коп.. Крім того, позивач ОСОБА_1
вказала, що зазнала моральної шкоди від злочину, розмір якої визначила в сумі 10000 грн..
Завдана моральна шкода полягала в тому, що вона перенесла фізичний біль у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, душевні страждання у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї, на протязі значного
проміжку часу вона знаходилась в безпорадному стані, через погіршення стану здоров'я фактично втратила робоче місце, тому що
фізично не могла працювати на попередній роботі, також в зв'язку з відсутністю
іншої роботи в селі була вимушена працевлаштуватись в М.Маріуполь Донецької
області. За таких обставин, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 у позивача
ОСОБА_1 відбулися вимушені суттєві
зміни в життєвих та виробничих стосунках. Позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути
з відповідача ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в сумі 1030 грн., де 500 грн. - сума сплаченого судового збору, 30 грн. -
сума оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 500 грн. - сума сплачених витрат на
правову допомогу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги по тих
підставах, які нею були вказані у позові.

Представник позивача ОСОБА_4 повністю підтримав вимоги ОСОБА_1, вважає їх обгрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а
саме, в частині відшкодування матеріальної шкоди в
сумі 3057
грн. 91 коп., завданої позивачеві злочином,
оскільки вона підтверджується пред'явленими доказами. В частині відшкодування
завданої моральної шкоди відповідач позовні вимоги не визнав, та пояснив, що в
рахунок завданої моральної шкоди він віддав позивачеві власний диван. Крім того, відповідач вважає, що його вини не має
у тому, що ОСОБА_1 тривалий час проходила лікування,
остання сама в цьому винна, так як порушувала визначений режим лікування.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника,
відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Сторони у справі - ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25
жовтня 2005 року, що
підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Після реєстрації розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 було присвоєно прізвище
ОСОБА_1.

Вироком Розівського районного суду Запорізької області від 25 листопада 2005 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Вирок суду набрав законної
сили 10 грудня 2005 року.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи
мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За вироком суду ОСОБА_3 засуджено за те, що він 12 вересня 2005 року
приблизно о 15 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на
території двору будинку АДРЕСА_1 умисно завдав ОСОБА_1 тілесних ушкоджень у вигляді садна, синців на голові, тулубі,
верхніх кінцівках, садна на правій гомілці, перелому зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглоба, що
відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості,
які потягли тривалий розлад здоров'я на строк більше 21 дня.

З 12 вересня 2005 року по 06 квітня 2006 року ОСОБА_1 внаслідок отриманих
тілесних ушкоджень знаходилась на лікуванні в різних лікувальних установах: у
Куйбишевській і Розівській центральних районних лікарнях
Запорізької області, міській лікарні №2 М.Маріуполя Донецької області, що підтверджується медичною карткою та листками
непрацездатності.

Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди
ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому
витрати на придбання ліків тощо.

Відповідно до квитанцій позивач ОСОБА_1 сплатила грошові кошти за
проведення судово-медичної експертизи в сумі 50 грн. 09 коп., на придбання ліків та на
лікування в сумі 630 грн. 23 коп., на придбання бензину для поїздок у лікарні в сумі 1281 грн. 25 коп..

За довідкою НОМЕР_1 від 30.06.2006р., виданою
виконкомом Пролетарської сільської ради Розівського району Запорізької
області, сума втраченого заробітку ОСОБА_1 за час її непрацездатності складає 1146 грн. 43 коп..

Зазначені обставини відповідачем не оспорювались, були ним визнані, у
зв'язку з чим такі обставини доказуванню не
підлягають, що відповідає положенням ст.61 ЦПК України.

За такої сукупності обставин у справі, з врахуванням позиції сторін, суд
прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог
позивача ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 3057 грн. 91 коп., завданої
злочином.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, в сумі 10000 грн. підлягають задоволенню частково.

Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 вчинив відносно ОСОБА_1 злочин, пов'язаний із спричиненням тілесних ушкоджень, то суд має підстави для
стягнення з нього грошових коштів на користь позивача з метою
відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача проти вимог позивача
ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.
Посилання ОСОБА_3 на те, що в рахунок завданої моральної шкоди позивачеві було
віддано диван, а тривалість лікування позивача обумовлена недотриманням нею визначеного режиму лікування, не підтверджені
доказами. Таким чином, позивач не виконав вимог ст.10 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

В свою чергу позивач ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження тієї
обставини, що через погіршення стану здоров'я
фактично втратила робоче місце, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 у неї відбулися вимушені суттєві зміни в життєвих та
виробничих стосунках, чим не виконала вимог ст.10
ЦПК України. Зменшуючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню,
судом враховано те, що позивач ОСОБА_1 у теперішній час
працевлаштована, за рішенням суду має право на відшкодування втраченого
заробітку за час непрацездатності.

Суд приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних
страждань позивача ОСОБА_1, те що вона значний час перебувала на лікуванні, був
порушений її звичайний ритм життя, та визначає розмір
грошового відшкодування моральної шкоди з врахуванням вимог розумності
і справедливості в сумі 2000
грн..

Відповідно до
ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він
стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки
позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового
збору в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а рішення в цій
частині ухвалено на її користь, суд
має підстави стягнути судовий збір з відповідача ОСОБА_3 в дохід держави в сумі 51 грн.. Оскільки рішення суду в
частині вимог про відшкодування моральної шкоди задоволено на користь ОСОБА_1
частково, суд має підстави стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_3 сплачений судовий збір пропорційно до
задоволеної частини вимог в розмірі:

2000,00 грн. (сума задоволеної частини вимог) * 500,00 грн. (розмір судового збору за
позовом) / 10000,00 грн.
(ціна позову) = 100,00 грн..

Крім того, суд у відповідності до ст.88 ЦПК України має підстави для
стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1
оплачених нею витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 30 грн..

Позивач ОСОБА_1 у зв'язку із зверненням до суду з позовом і наступним його
судовим розглядом понесла витрати на
надання їй правової допомоги фахівцем в галузі права в сумі 500 грн., що підтверджується матеріалами
справи. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача ОСОБА_1, то суд має
підстави стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь понесені витрати на
правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 1167, 1195 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі 3057 (трьох тисяч
п'ятдесяти семи) гривень 91
(дев'яноста однієї) копійки, моральну шкоду в розмірі 2000 (двох тисяч)
гривень, а всього стягнути 5057
(п'ять тисяч п'ятдесят сім) гривень 91
(дев'яноста одну) копійку.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 630 (шістсот тридцяти) гривень, де 100 (сто) гривень - витрати по
сплаті судового збору, 30 (тридцять) гривень - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, 500 (п'ятсот)
гривень - витрати
на правову допомогу.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 51 (п'ятдесяти
однієї) грн..

У стягненні з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8000
(восьми тисяч) гривень моральної шкоди та 400 (чотирьохсот) гривень витрат по сплаті судового збору, а
всього 8400 (восьми
тисяч чотирьохсот) гривень -
відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя :                         Т.М.Кущ