Справа №2-5436 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                     УКРАЇНИ

"21 " грудня 2007
року Голосіївський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого                                                                      -
судді Іваненко Ю.Г.

при секретарі                                                                     -
Гой О.В.,   Семенович А.В.

з участю представника позивача                                     -
ОСОБА_3.

представника відповідача

ОСОБА_2.                                                                         -  ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.   Києві цивільну
справу за позовною заявою       ОСОБА_1
до   ОСОБА_2 про      визнання договору дійсним,   визнання права власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до
відповідача про визнання договору дійсним,
визнання права власності та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим,
що в порушення укладеного між ним та ОСОБА_2. Договору купівлі-продажу
домоволодіння від 06.08.2007 p.,   відповідач не
вчинив передбачених законодавством та договором дій для нотаріального
посвідчення договору та заперечив дійсність зазначеного договору,   умови якого було повністю виконано з боку
Позивача.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3.   повністю підтримав позовну заяву,   з підстав викладених в ній та просив
повністю її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2. - ОСОБА_4. в рудовому засіданні позовні вимоги визнав,   не заперечував проти задоволення позову.

Суд,   вислухавши
сторони,   вивчивши матеріали справи
вважає,   що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В даному судовому засіданні встановлено,   - що між ОСОБА_1та ОСОБА_2 06.08.2007 р.
було підписано договір купівлі-продажу домоволодіння,   яке складається з: літера А - житлового
будинку,   загальною площею 295,  4 м.
кв.,   підвалу,   загальною площею 63,  2 м.
кв.,

підвалу,  загальною
площею 66, 1 м.  кв.,  мансарди,  загальною площею 100, 6 м.  кв.; літера Б - сараю,  загальною площею
20, 1 м.  кв.; № 1,  2 - споруд та знаходиться за
адресою м.  Київ,  вул.
Підбірна,  16.

Домоволодіння,  що
є предметом договору купівлі-продажу належить ОСОБА_2. на праві приватної
власності,  що підтверджується Договором
купівлі-продажу будинку від 30 липня 2001 р. посвідченим приватним нотаріусом
Криворучком В.П. та зареєстрованим в реєстрі за № 2972.

Як вбачається з матеріалів справи,  сторони Договору купівлі-продажу
домоволодіння від 06.08.2007 р. відповідно до статті 638 ЦК України в належній
формі досягли згоди з усіх істотних умов договору,  якими є умови про предмет договору,  умови,
що визначені законом як істотні або є необхідними для Договору даного
виду,  а також усі ті умови,  щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди,  а отже
зазначений договір підлягав виконанню.

Відповідно до пункту 1.8. Договору купівлі-продажу
домоволодіння від 06.08.2007 р. ціна зазначеного домоволодіння становить
200000, 00 грн. (двісті тисяч гривень 00 коп.).

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази,  Позивач належним чином виконав свої обов'язки
щодо оплати придбаного за договором домоволодіння передавши ОСОБА_2. 200000, 00
грн.,  про що свідчить надана останнім
розписка від 06.08.2007 р. про отримання грошових коштів.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір
купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

У пункті 10.2. договору купівлі-продажу домоволодіння
встановлено,  що зазначений договір
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації,  які здійснюються у порядку,  визначеному чинним законодавством України.

Статтею 45 Закону України "Про нотаріат"
передбачено,  що нотаріально посвідчувані
угоди підписуються у присутності нотаріуса. Якщо угода,  заява чи інший документ підписано за
відсутності нотаріуса,  громадянин
особисто повинен підтвердити,  що
документ підписаний ним.

Умовами пункту 4.1. Договору купівлі-продажу
домоволодіння встановлено,  що кожна
сторона зобов'язується виконувати реально та належно обов'язки,  покладені на неї договором,  та сприяти іншій Стороні у виконанні її
обов'язків за цим Договором,  що повністю
відповідає вимогам статті 526 ЦК України,  відповідно до якої зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,  що звичайно ставляться.

З наведеного вбачається,
що Позивач правомірно звернувся до Відповідача з пропозицією з'явитись у
призначений день до нотаріуса для здійснення нотаріального посвідчення Договору
купівлі-продажу домоволодіння від 06.08.2007 р.

Як свідчить наявний у матеріалах справи лист від
08.08.2007 p.,  ОСОБА_2. відмовилась з'явитись у призначений час до
нотаріуса для нотаріального

посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння з
мотивів відсутності у неї грошових коштів для здійснення необхідних платежів у
нотаріуса та невизнання нею дійсності спірного договору,  оскільки,
на думку ОСОБА_2.,  зазначений
договір не був укладений відповідно до норм статті 640 Цивільного кодексу
України,  згідно з якою договір,  який підлягає нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації,  є укладеним з
моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації,  а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення,  і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Проте,  суд не
приймає вищезазначені твердження до уваги,
оскільки відповідно до частини 2 статті 220 Цивільного кодексу
України,  якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору,  що
підтверджується письмовими доказами,  і
відбулося повне або часткове виконання договору,  але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення,  суд може
визнати такий договір дійсним.  У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з частиною 3 статті 334 Цивільного кодексу України
право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про визнання договору,  не посвідченого нотаріально,  дійсним.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України способами
захисту цивільних прав та інтересів може бути,
зокрема,  визнання права. Суд може
захистити цивільне право або інтерес іншим способом,  що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,  якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

За таких обставин,
беручи до уваги той факт,  що
Позивач належним чином виконав свої зобов'язання щодо оплати придбаного за
договором домоволодіння,  суд
вважає,  що Договір купівлі-продажу
домоволодіння від 06.08.2007 р. підлягає визнанню дійсним з моменту його
підписання сторонами,  а право власності
на домоволодіння,  що є ^предметом
Договору купівлі-продажу домоволодіння від 06.08.2007 р.,  має бути визнано за Франчуком І.А.

На підставі статті 88 Цивільного процесуального кодексу
України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись  ст.
ст.  3,  4,
15,  10,  57,
58,  130,  174,
175,  195,  208,
209,  212,  213,
214,  215,  218 ЦПК України,  статтями 181,
334,  386,  392,  526,  638,  640,
657 Цивільного кодексу України,
статтею 45 Закону України «Про нотаріат»,  статтями 125,
126 Земельного кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2,  про визнання договору дійсним,  визнання права власності -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1(який проживає за адресою: Автономна
республіка АДРЕСА_1 право власності на домоволодіння,  що складається з: літера А - житлового
будинку,  загальною площею 295, 4 м.  кв.,
підвалу,  загальною
площею 63, 2 м.  кв.,  підвалу,  загальною площею 66, 1 м.  кв.,
мансарди,
загальною площею 100, 6 м.  кв.; літера Б - сараю,
загальною площею 20, 1 м.  кв.; № 1,  2 - споруд
розташованого за адресою: м.  Київ,  вул.
Підбірна,  16.

Стягнути з ОСОБА_2 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_2) на
користь ОСОБА_1( який проживає за адресою: Автономна республіка АДРЕСА_1
судовий збір у сумі 1708 (одна тисяча сімсот вісім) гривень,

Стягнути з ОСОБА_2 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_2) на
користь ОСОБА_1( який прожирує за адресою: Автономна республіка АДРЕСА_1
витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 30 (тридцять)
гривень.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
кщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.