Справа № ас-55 2007 р.                                                  Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія 40                                                                      Федчишин
Доповідач Якута О.І.
УХВАЛА

Апеляційного
суду Вінницької області

від 23 січня 2007 року

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Якута О.І.

Суддів: Щолокова О.В., Міхасішин
І.В.

При секретарі Яблонська І.Л.

розглянувши у
відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на поста нову Ленінського районного суду
від 7 листопада 2006 року, колегія суддів,-

УСТАНОВИЛА:

Постановою
Ленінського районного суду від 7 листопада 2006 року адміністративний позов
ОСОБА_1 до Вінницької обласної державної адміністрації Головного управління з
питань внутрішньої політики у справах засобів масової інформації та зв'язків з
громадськістю про визнання протиправними та скасування розпорядження Вінницької
обласної державної адміністрації НОМЕР_1 від 9.09.2005     р,. наказу Головного Управління з питань
внутрішньої політики у справах засобів масової інформації та зв'язків з
громадськістю Вінницької обласної державної

адміністрації
НОМЕР_2 від 21.01.2006 року, про поновлення на роботі, відшкодування

матеріальної та
моральної шкоди і зобов'язання відповідачів утриматися від вчинення

певних дій,
залишено без задоволення.

В апеляційній
скарзі позивач та його представник просять скасувати постанову суду, оскільки суд неправильно застосував норму
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення по слідуючи
х мотивах.

Матеріалами
справи встановлено, що позивач з січня 1999 р. працював в Управлінні з питань внутрішньої політики
Вінницької обласної державної адміністрації на посаді заступника
начальника управління - начальником відділу зв'язків з політичними партіями та
громадськими організаціями.

Розпорядженням
НОМЕР_1 від 9.-9.2005 року його було звільнено з посади у зв'язку з
реорганізацією згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням
Ленінського районного суду від 13.01.2006 р. його було поновлено на роботі.

Ухвалою судової
колегії від 21.03.2006 р. дане рішення було скасоване, справу направлено на
новий розгляд.

Наказом НОМЕР_3
від 20.01.2006 р. позивача було звільнено з посади з 23.01.2006 р. згідно п.2
ч. 1 ст. 30 Закону України "Про виконавчу службу", оскільки позивач
являвся суб 'єктом підприємницької діяльності.

Наказом НОМЕР_6
від 3.11.2006 р. в даний
наказ було внесено зміну про дату звільнення і звільнено позивача з 2.02.2006 p.,
оскільки позивач з 23.01.2006 р. по

1.02.2006 р. хворів.

Суд прийшов до
правильного висновку про те, що 9.09.2005 р. позивача правильно звільнено по
підставам п.1 ст. 40 КЗпП України, виходячи зі слідуючого.

2

Розпорядженням
голови Вінницької облдержадміністрації від 25.05.2005 року № 189 "Про
перелік головних управлінь та інших структурних підрозділів
облдержадміністрації" з 1.06.2005 року, управління з структурних
підрозділів - з питань внутрішньої політики та управління у справах преси та
інформації - реорганізовано шляхом злиття в головне управління з питань
внутрішньої політики, у справах засобів масової інформації та зв'язків з
громадськістю.

Пунктом 4 даного
розпорядження зобов'язано керівникам структурних підрозділів
облдержадміністрації, що реорганізовуються, попередити всіх працівників цих
структурних підрозділів про їх вивільнення у зв'язку з реорганізацією.

Відповідно до
цього було видано наказ від 26.05.2005 р. НОМЕР_4 "Про реорганізацію
управління з питань внутрішньої політики", згідно з додатку до даного
наказу 27.05.2005 р. ОСОБА_1 був попереджений під підпис про наступне
вивільнення (а.с. 15-16).

В управлінні з
питань внутрішньої політики було згідно штатного розпису, три посади заступника
начальника управління. Після реорганізації, відповідно до штатного розпису,
затвердженого заступником голови облдержадміністрації 29.07.2005 р. № 676/3, в
управлінні з питань внутрішньої політики у справах засобів масової інформації
та зв'язків з громадськістю залишилась одна посада заступника начальника
управління, а дві посади було скорочено. А
в загальному було скорочено 4 посади (а.с. 17-20).

Вирішуючи
питання про призначення ОСОБА_3 на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 в головному управлінні з
питань внутрішньої політики, у справах засобів масової інформації та зв'язків з
громадськістю, а не позивача, відповідач прийшов до правильного висновку, що
ОСОБА_3 є більш кваліфікований працівник з більшою продуктивністю праці. Він до
реорганізації обіймав посаду заступника начальника управління внутрішньої
політики, тобто вищу посаду, чим позивач.

Він має більший трудовий стаж та стаж державної служби.

ОСОБА_3 займав
керівні посади - ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно посадової
інструкції до обов'язків ОСОБА_3. віднесено ІНФОРМАЦІЯ_2, їх відділам з питань
здійснення внутрішньої політики. До завдань і функцій позивача було віднесено
тільки здійснення керівництва діяльністю відділу, та виконання покладених на
відділ завдань щодо питання взаємодії з політичними партіями,
громадсько-політичними та громадськими об'єднаннями.

Згідно висновків
проведення щорічної оцінки працівників управління за 2004 рік ОСОБА_3 отримав
більш високу оцінку ніж ОСОБА_1, що підтверджує більш високий рівень виконання
покладених на нього обов'язків та завдань (а.с. 28).

Не відповідає
дійсності і твердження позивача про те, що на момент звільнення 9.09.2005 р.
позивача він мав вищий 9 ранг державного службовця ніж ОСОБА_3, оскільки
розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 23.12.2004 р.
НОМЕР_5 ОСОБА_3. присвоєно 9 ранг держслужбовця. Тобто він і позивач мали
однаковий ранг державного службовця.

Позивачеві було
пропоновано ІНФОРМАЦІЯ_5, що
підтверджується листом головного управління від 8.09.2005 р. з яким позивач був
ознайомлений під підпис (а.с. 221), однак він від цих посад відмовився, про що
складено акт від 9.09.2005 року (а.с. 23).

Після звільнення
позивач отри мав одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації
підприємницької діяльності в сумі 4727 грн.56 коп. та знятий з обліку як
працевлаштований з 17.11.05 р. і був зареєстрований як суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців з 17.11.2005 року по 15.03.2006 року (а.с. 250-251).

3

Виконуючи
рішення суду, відповідач поновив позивача на роботі , але оскільки позивач
являвся суб'єктом підприємницької діяльності, тому підставно звільнив його з посади згідно вимог п.2 ч. 1 ст. 30 Закону
України "Про державну службу". Цією нормою права передбачено,
що державним службовцям заборонено займатись підприємницькою діяльністю.

Посилання
позивача на те, що його не притягували до адміністративної відповідальності
згідно Закону України "Про боротьбу з корупцією", тому відповідач
неправильно звільнив його з посади - безпідставне, оскільки його притягнено не
до адміністративної відповідальності, а до дисциплінарної - звільнення з посади
згідно Закону України "Про державну службу".

Про те, що
позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа знаходиться в
Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців,
стверджує відповідь державного реєстратора виконкому Вінницької міської ради
від 20.01.2006 р. та
лист Вінницького обласного центру зайнятості від 19.01.2006 р. (а.с.249-251).

Позивач після постановления рішення суду від
13.01.2006 р. про поновлення його на роботі не вживав заходів щодо припинення
підприємницької діяльності.

Судом правильно
застосовано норму матеріального та процесуального права, тому немає підстав для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 198, 200 КАС України, колегія суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ленінського
районного суду від 7 листопада 2006 року - без зміни.