У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                        16
квітня 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 22  грудня
2006 року та  ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 березня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_4, про усунення перешкод у здійсненні права
власності, виселення та визнання недійсним договору дарування квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3звернувся до суду із позовом
про усунення перешкод у здійсненні права власності, посилаючись на те, що
згідно з актом державного виконавця про передачу майна стягувачу від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року йому було передану належну ОСОБА_4. квартиру.

Проте відповідачка продовжує
використовувати вказане приміщення для проживання своєї доньки.

У процесі розгляду справи позивач
свої  вимоги уточнив,  просив усунути перешкоди у здійсненні права
власності шляхом виселення відповідачки, визнати недійсним укладений
міжОСОБА_4. і ОСОБА_2. довір дарування квартири.

Рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від 22
грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 12 березня 2007 року, позов задоволено, визнано
недійсним договір дарування спірної квартири, усунуто перешкоди ОСОБА_3 у
реалізації його права власності на зазначене приміщення шляхом виселення з
квартири ОСОБА_1., постановлено стягнути з ОСОБА_3. на користь держави судовий
збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1. посилається на неправильне застосування судами норм матеріального
права,  порушення норм процесуального
права,  невідповідність висновків судів
обставинам справи  та ставить питання про
скасування вказаних судових рішень і передати справу на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої  інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з
ним, виходили з того, що згідно з постановою державного виконавця від
ІНФОРМАЦІЯ_2 року  на майно ОСОБА_4., у
тому числі квартиру, було накладено арешт, проте у березні того ж року         ОСОБА_4 подарувала вказане приміщення
своїй дочці - ОСОБА_2. згідно з договором купівлі-продажу, який не був
зареєстрований у БТІ та виконавчому комітеті місцевої ради; рішенням
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 2 грудня 2003 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4., серед яких були і вимоги про визнання частково недійсним
виконавчого напису, недійсними постанови державного виконавця від ІНФОРМАЦІЯ_2
року,  свідоцтва про право власності
ОСОБА_3.  на спірну квартиру відмовлено;
ОСОБА_3є власником спірного жилого приміщення, а тому його порушене право
власності підлягає поновленню.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_4,
про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення та визнання
недійсним договору дарування квартири за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального
районного суду
м. Дніпропетровська від 22  грудня               2006 року та  ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від             12 березня 2007 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                   А.Г. Ярема