Справа №2-914/07
районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого - судді Погрібного С.О.
за секретаря                - Абергард І.В,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3,  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання такими, які втратили право
користування жилим приміщенням, за участі третьої особи -
Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, -
Позивач у справі, ОСОБА_1, просить суд визнати
відповідача та її повнолітніх дітей такими, які втратили право користування
житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, посилаючись у
обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Вона є наймачем зазначеного житлового приміщення, що складається
з двох кімнат житловою площею 31,22 кв.м. Окрім неї в зазначеній
квартирі проживає її син - ОСОБА_2,  а
також зареєстровані, але не проживають з 1988 року відповідачі - колишня
дружина сина позивачки ОСОБА_3 та її діти. Всі
витрати з утримання зазначеної квартири несе позивач, відповідачі грошей на
утримання житла не надають, участі в цьому не беруть. Позивачка у
судовому засіданні уточнила підставу позову, просила відповідачів визнати такими, які втратили право користування
спірним житловим приміщенням на підставі ст. 71
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового
засідання повідомлялися належним чином, поважних причини неявки в судове
засідання суду не представили. Відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду із
заявою про розгляд справи без її участі.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився,
про дату, час і місце судового засідання повідомлялися
Суд у зв'язку з неявкою відповідачів, заявою про розгляд справи за
відсутності ОСОБА_3 та неповідомленням відповідачів ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про поважні причини такої неявки в
судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України,
враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати
справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного
розгляду справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин.
Судом установлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів.
За ордером №
НОМЕР_1 позивачці ОСОБА_1
зі складом сім'ї у 3 особи надано
двокімнатну квартиру житловою площею 31,22 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1.
Разом із позивачкою до спірної квартири вселився також її
Відповідно до довідки про склад сім'ї разом з позивачкою, окрім її сина
ОСОБА_2, у спірній квартирі зареєстровані її колишня невістка ОСОБА_3, дочка
невістки ОСОБА_6, син відповідачки та її
сина і онук позивачки ОСОБА_5.
За свідоцтвом про розірвання шлюбу від ІНФОРМАЦІЯ_1 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвано.
Враховуючи відмову відповідачки від явки у судове
засідання, беручи до уваги представлені стороною документи, зокрема, акт про непроживання відповідачів, суд вважає доведеним
той факт, що відповідачі приблизно з 1988
року по цей час у спірній квартирі
не проживають, постійно проживають за іншою адресою в АДРЕСА_2.
Ці обставини підтверджуються фактом особистого отримання поштової
кореспонденції, скерованої судом відповідачам за адресою поАДРЕСА_2 , що
підтверджує факт непроживання їх за адресою
спірної квартири. Окрім цього судом враховано, що за адресою спірної квартири
відповідачі не отримували поштову кореспонденцію.
Оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання
комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою
цієї квартири, це створює перешкоди для позивача
в здійснені права користування щодо неї. Відповідач та її повнолітні діти на
вказаній житловій площі не проживають, після виселення зі спірної
квартири з реєстрації за вказаною адресою не знялися, чим порушують права та
законні інтереси позивача.
Враховуючи тривале непроживання відповідача та членів її сім'ї на спірній
житловій площі, а також той факт, що судом не встановлено поважних причин
відсутності відповідачів у спірному житловому
приміщенні, суд дійшов висновку про
втрату відповідачами права користування ним, тому питання про збереження цього права користування відповідачами
ставитись перед судом не може.
У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зазначена
норма має бути застосована судом до спірних
правовідносин, оскільки початок встановленого законом строку непроживання у спірній
квартирі, з яким пов'язується втрата права на житло, а також його закінчення
протікали в період дії саме цієї норми
закону. Додатковим аргументом для застосування цієї норми є той факт, що суд не
отримав відомостей про те, чи
відповідачі не проживають у спірній квартирі з причини обрання іншого
постійного місця проживання.
своїй сукупності обставин по справі судом враховано відмову відповідача від
явки у судове засідання у адресованій суду
заяві, що оцінюється в якості незаперечення тих обставин, що викладені у позові.
Також суд враховує, що відповідно до ст. З Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація - це внесення
відомостей до паспортного документа про місце проживання
або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних
до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки відповідачі
за вказаною адресою не проживають, ця житлова квартира не є їх місцем
проживання або місцем перебування, вони мають бути зняті з реєстрації за цією
адресою. Враховуючи обставини справи, суд
вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та визнати відповідачів такими,
які втратили право користування спірною житловою площею.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених
сторонами доказів. Згідно ст. 16
ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого
цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання
зобов'язання в натурі.
викладеного, керуючись ст. 16
ЦК України, ст. ст. 71,
72 Житлового кодексу УРСР, ст. З Закону України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 10, 11, 61, 88,
174,209,212,214-215,217 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5  про визнання такими, які втратили
право користування жилим приміщенням, -
Визнати ОСОБА_3, 1964 року народження, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, такими, які втратили право користування
житловим приміщенням в двокімнатній квартирі, що знаходиться у АДРЕСА_1
ВГІРФО Хмельницького ВМ Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_3, 1964 року народження,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5, з реєстраційного
обліку за адресою квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Рішення може
бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.