АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
ЧЕРКАСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа
№22ц-54-2007р.                                                             Головуючий
спадкова справа                                                                            - Дудніченко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції    - Захарова А.Ф.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" січня 2007 р. Судова
палата в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого                          Захарової А.Ф.

Суддів                                     Подороги В.М., Адаменко Л.В.

при секретарі                          Наконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Звенигородського
райсуду Черкаської
області від 30 серпня 2006р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3
про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги,
та ОСОБА_2 її представника, які заперечували на ці доводи, судова палата, -

встановила:

В серпні 2006 року ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказувала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4, яка проживала в АДРЕСА_1 разом із нею, позивачкою по справі та вітчимом (чоловіком
покійної) ОСОБА_1.

Після смерті матері відкрилася спадщина на майно спадкодавця: державний акт
на право власності на земельну ділянку, грошові вклади та жилий будинок, в
якому вона проживає.

Перед смертю
мама знаходилася на лікуванні в Звенигородській ЦРЛ і 22 березня 2004 року
склала заповіт відносно спадкового майна і майнових прав, за яким все своє
майно заповідала позивачці, а свого чоловіка ОСОБА_1 та дочку ОСОБА_3 вона
позбавила права спадкувати її майно.

Цей заповіт посвідчено черговим лікарем Звенигородської ЦРЛ ОСОБА_5, зареєстровано
в журналі НОМЕР_1 і скріплено круглою гербовою печаткою.

Про існування
заповіту вона дізналася близько місяця назад, коли випадково його знайшла вдома під час прибирання в будинку.
На її звернення до вітчима про те, чому він їй не говорив про заповіт,
той відповів, що вона постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, тому вважається такою, що прийняла спадщину і ніякого заповіту не
потрібно.

Після цього вона
звернулася до Звенигородської державної нотаріальної контори із усною заявою
про видачу їй свідоцтва про право на спадщину спадкового майна за заповітом
ОСОБА_4, але їй було відмовлено з тієї причини, що нею пропущений шестимісячний термін після смерті спадкодавця і було
запропоновано звернутись до суду про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийнятгя спадщини. Інших
спадкоємців за заповітом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_4 немає.

На підставі викладеного, ст.ст. 1233; 1234; 1235; 1268; 1272 ЦК"
України просила визначити їй - ОСОБА_2 додатковий
строк в три місяці для подачі до Звенигородської державної
нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її
матері ОСОБА_4, що сталася ЗО березня 2004 року, - на
спадкове майно, яке залишилося після смерті.

Рішенням Звенигородського районного суду від 3.0" серпня 2006 року
позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 строк в 3 місяці для подачі заяви до
Звенигородської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_4, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі на це рішення ОСОБА_1просе його скасувати як не відповідаючи обставинам справи та постановити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

З матеріалів
справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Звенигородській ЦРЛ померла ОСОБА_4 - мати позивачки ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина на зареєстроване на неї домоволодіння АДРЕСА_1,
Державний акт на право власності на земельну ділянку, грошові вклади.

ОСОБА_2 є прописаною в
будинковолодіння матері - по АДРЕСА_1 з 28
червня 1999 року (ар.спр.3-зворотний бік), постійно проживає тут,
проживала на день смерті матері, про що не заперечує відповідач ОСОБА_1 - вітчим ОСОБА_2 і
чоловік померлої ОСОБА_4 Встановлено, що ОСОБА_2 своєчасно не
звернулася в Звенигородську державну
нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, тобто на протязі 6 місяців
з дня смерті матері, в зв'язку з чим їй було відмовлено за ЇЇ усним зверненням
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, який склала на неї матір відносно всього її майна, під час перебування в
Звенигородській ЦРЛ 22 березня 2004 року.

Цим заповітом, посвідченим черговим лікарем Звенигородської ЦРЛ, ОСОБА_4 позбавила права спадкувати її майно її чоловіка ОСОБА_1
та дочку ОСОБА_3 (ар.спр.9).

Звертаючись до
суду з даним позовом за рекомендацією нотаріуса - про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_2 вказувала, що про
існування зазначеного заповіту вона взнала десь в середині липня 2006 року, знайшовши його під час
прибирання в будинку матері.

В судовому засіданні і ОСОБА_1 і ОСОБА_3, як відповідач по справі, погодились
з позовними вимогами ОСОБА_2 щодо визначення їй додаткового строку для подачі
заяви до держнотконтори про прийняття спадщини після смерті матері. В судовому засіданні ОСОБА_2 стверджувала і
про те, що мала тяжкий матеріальний стан, в зв'язку з чим їй було важко
звернутись до суду, вважаючи, за її твердженням,
що необхідні значні кошти для оплати всих витрат (ар.спр. 18-зворотний бік).
Тому суд і виніс рішення про задоволення позову ОСОБА_2 визначивши їй строк в 3 місяці для подачі заяви до
Звенигородської держнотконтори про прийняття спадщини, врахувавши як
поважною причину несвоєчасного звернення позивачки її тяжкий матеріальний стан.

На думку судової палати, з цим можна погодитися, оскільки позивачка працює
вчителем фізкультури в сільській школі, має невеликий заробіток, сама
виховувала неповнолітню дитину-сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ар.спр.5), про що йшлося в судовому засіданні. Як видно із справи, позивачка
лише 13.06.2006 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7(ар.спр.4). До того ж, в
судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 надав копію рішення
Звенигородського райсуду від 08 грудня 2006 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, згідно
якого позов ОСОБА_1 задоволений. Однак дане рішення не вступило в законну силу,
оскільки оскаржується в апеляційному порядку.

Таким чином, рішення суду від 30 серпня 2006 року щодо визначення позивачці
додаткового строку для прийняття спадщини не вирішує по суті спір між
сторонами відносно спадщини після смерті
ОСОБА_4, яку фактично прийняла ОСОБА_2, якщо проживала в будинку
АДРЕСА_1 на час смерті матері.

Підстав для
скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303; 304; 307;
308; 314 ЦПК України, судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Звенигородського райсуду Черкаської області від 30 серпня
2006 року, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України на протязі двохмісячного строку.

ВІРНО: суддя апеляційного суду Черкаської області

А.Ф.Захарова