Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29
вересня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28
листопада 2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального
підприємства (далі-КП) “Надвірнаводоканал” про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що
працював ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДКП “Надвірнянський “Водоканал”, наказом арбітражного
керуючого НОМЕР_1 його незаконно було звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 40
КЗпП України, оскільки ліквідації ДКП “Надвірнянський “Водоканал” не відбулося,
а воно було перетворене в КП “Надвірнаводоканал”, проте на роботу до
відповідача його не перевели. Позивач просив поновити його на роботі в                               КП “Надвірнаводоканал” та
стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від
29 вересня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 28 листопада 2006 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та передати справу на новий розгляд, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив із того, що ДКП “Надвірнянський “Водоканал”
визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а                                 КП
“Надвірнаводоканал”, як новостворене підприємство, не є правонаступником
ліквідовуваного, переведення працівників ДКП “Надвірнянський “Водоканал” на
роботу в КП “Надвірнаводоканал” не відбувалось, тому звільнення позивача на
підставі                     п.1 ст. 40
КЗпП України проведене із дотриманням норм трудового законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом                  ОСОБА_1 до КП
“Надвірнаводоканал” про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2006
року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 листопада
2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін