Справа № 22-ц-1040/ 2007 р.                              Головуючий
у 1-й інстанції Білера П.П.
№   34                                                   Суддя-доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року серпня
07 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого -
Попруги С.В.

суддів                                     - Гагіна
М.В., Кононенко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання - Рой
Я.М.

та осіб, які
приймали участь у розгляді справи - ОСОБА_1.,
представника ОСОБА_2. - ОСОБА_3.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22
червня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, треті особи: Відкрите акціонерне товариство «Укрнафта» в особі НГВУ
«Охтирканафтогаз», Управління праці та соціального захисту населення Охтирської
міської ради, про стягнення допомоги при народженні дитини,

ВСТАНОВИЛА:

15
лютого 2007 року ОСОБА_1.
звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
перебуваючи з ОСОБА_2 у шлюбі,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила доньку ОСОБА_4., але так як
сімейне життя не склалося, в серпні 2006 року вона з донькою переїхала
проживати до своєї матері в с.
Хухра Охтирського району. Після народження дитини в липні 2006 року відповідач
забрав всі необхідні документи і оформив допомогу при народженні дитини за
місцем своєї роботи. Отримані кошти відповідач на утримання дитини не витрачав
і добровільно повернути не бажає, тому просила суд стягнути зазначені кошти з
відповідача.

Рішенням
Охтирського міськрайонного суду від 22 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені
частково. Стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 5994 грн. одноразової
грошової допомоги при народженні дитини, в іншій частині позовних вимог
відмовлено за їх безпідставністю.

Стягнуто
з ОСОБА_2. судовий збір в сумі 59 грн. 94 коп. та 7 грн. 50 коп. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення в доход держави.

2

Оскаржуючи
це рішення суду, ОСОБА_2
посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що
судом безпідставно не прийнято до уваги надані ним докази щодо здійснення ним
витрат на користь дочки та взято до уваги доводи позивачки, які на його думку,
не підтверджено ніякими доказами. Ставиться питання про скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши
пояснення осіб, що приймали участь в розгляді справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково
задовольняючи позов ОСОБА_1.,
суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів, що всі
отримані ним за місцем роботи грошові кошти одноразової допомоги при народження
дитини (дочки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1
року) в сумі 7650 грн. за період липень 2006 р. - лютий 2007 р. були витрачені
ним на утримання дочки. Суд першої інстанції встановив, що з вищезгаданої суми
грошових коштів відповідач витратив на утримання дочки лише 1656 грн., отже з
нього підлягає стягнення на користь позивачки 7650 грн. - 1656 грн. = 5994 грн.

Проте з
такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають
обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Як
убачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з
21 січня 2006 року, від якого позивачкаІНФОРМАЦІЯ_1 року народила дочку ОСОБА_4.

На час
виникнення спору шлюб між сторонами не розірвано, порядок окремого користування
спільним майном та бюджетом подружжя не встановлювався, місце проживання дочки
лише з матір'ю не визначалось.

Та
обставина, що позивачка зареєстрована не за місцем проживання відповідача (а.с.
5), не має юридичного значення, оскільки в судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1. пояснила,
що після реєстрації шлюбу вона не змінювала реєстрації місця проживання, при
цьому вона проживала як з позивачем, так і у своїх батьків, що не суперечить
нормам сімейного і цивільного законодавства.

Крім
того, позивачка, достовірно знаючи про те, що відповідач отримує за місцем  своєї роботи допомогу при  народженні
дитини,  не

3

зверталася до
його роботодавця з приводу нецільового використання цієї допомоги та припинення
її виплати.

Органи,
уповноважені контролювати цільове використання названої допомоги будь-яких
порушень її використання з боку відповідача не встановлювали.

Позивачка
не надала належних доказів, які б підтверджували факт використання позивачем не
за призначенням грошових коштів одноразової допомоги при народженні дитини в
сумі 5994 грн.

Згідно
ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно
до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може
бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом
права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші
доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо
одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Речі для
професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання
тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно
ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно
до ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок
користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Договір
про порядок користування житловим будинком, квартирою, іншою будівлею чи
спорудою, земельною ділянкою, якщо він нотаріально посвідчений, зобов'язує
правонаступника дружини та чоловіка.

Згідно
ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення неї
повноліття.

4

Статтею
181 СК України, зокрема передбачено, що способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між
батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у
її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька
і (або) у твердій грошовій сумі.

За таких
обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги про
стягнення з відповідача на користь позивачки 5994 грн. одноразової допомоги при
народженні дитини, вирішення питання про розподіл судових витрат підлягає
скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1. в задоволенні
вимоги про стягнення 5994 грн.

В іншій частині
рішення підлягає залишенню без змін.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309,
313,316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати
рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 червня 2007
року в частині задоволення вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_15994 грн.
одноразової допомоги при народженні дитини, та на користь держави судового
збору в розмірі 59,94 грн., витрат з інформаційно-технічного забезпечення в
розмірі 7,50 грн.

Ухвалити нове
рішення.

Відмовити
в позові ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення
одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 5994 грн.

В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України.