Справа № 2- П -35/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11
квітня 2007 року                                                                           місто
Житомир

БогунськиЙ районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді                                                             Слюсарчук
Н.Ф.

з участю
секретаря с/з                                                           Хоцької
Л.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом
ОСОБА_1

до Державної
податкової адміністрації в Житомирській області

про  відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
в березні 2004 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом,  в якому зазначив,  що в результаті незаконного зберігання
автомобіля „Фольксваген
Пассат" д.н. НОМЕР_1,  який був
вилучений слідчими органами 13.12.2001 року,
заподіяна матеріальна шкода в сумі 30000 грн,  яку просив стягнути з відповідача. Крім
того,  просив відшкодувати моральну шкоду
в сумі 5000 грн,  яка заподіяна
незаконним вилученням автомобіля та позбавленням використання автомобіля у
власних цілях,  а також судові витрати.

В
судових засіданнях позивач та його представник позовні вимоги підтримали,  на обґрунтування доводів зазначили,  що в зв"язку з порушенням кримінальної
справи щодо позивача,  він був затриманий
та незаконно у нього був вилучений автомобіль. В результаті неналежного
зберігання автомобіля протягом майже двох років,  останній став непридатний для
експлуатації,  а відтак заподіяна
матеріальна шкода в сумі 30000 грн,  а
також моральна шкода в сумі 5000 грн,
яка полягала в тому,  що він був
позбавлений можливості використовувати автомобіль для власних потреб та для
потреб сім"ї. Вважають,  що доказом
на підтвердження розміру та підстав шкоди є висновок автотоварознавчої
експертизи щодо автомобіля.

Представники
відповідача ДПА у Житомирській області вимоги не визнали,  просили в задоволенні позову відмовити,  оскільки позивачем не доведена наявність
матеріальної та моральної шкоди,  що
завдана позивачу,  та їх розмір. На їх
думку,  не встановлено в чому полягали
порушення кримінально-процесуального законодавства щодо позивача,  в якій мірі пошкоджений його автомобіль та по
якій причині.

Заслухавши
позивача та його представника,
представників відповідача,
дослідивши докази в їх сукупності,
оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням,  суд вважає,
що позов не підлягає до задоволення.

Правовідносини,  що виникли між сторонами,  регулюються
ст.  ст.  440,
440-1,  441 ЦК України,  чинними на день їх виникнення./редакція 1963
року/.

Судом
встановлено,  що 14.12.2001 року СВ ПМ
ДПА в Житомирській області було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1.
за ознаками злочину,  передбаченого  ст.
204 ч.2 КК України.

Відповідно
до протоколу огляду місця пригоди від 13.12.2001 року слідчим був вилучений
автомобіль „Фольксваген Пассат" д.н.НОМЕР_1,  що належить позивачу/а.с. 8-9/. Постановою
від 28.01.2002 року вказаний автомобіль приєднаний до кримінальної справи як
речовий доказ та переданий на зберігання в ДПА у Житомирській області,  а постановою від 25.02.2002 року накладений
арешт на майно позивача,  в тому числі і
на автомобіль./а.с.  21-27/.

Згідно
до постанови Богунського райсуду
м.  Житомира від 22.08.2003
року провадження по обвинуваченню ОСОБА_1. за
ст.   ст.  209 ч.2,
214 ч.2 КК України закрито у зв"язку з відмовою прокурора від
обвинувачення,  а також у відповідності
до постанови Богунського райсуду
м.  Житомира від
22.08.2003 року провадження по справі закрито та ОСОБА_1. по  ст.
217 ч.2 КК України від відбування покарання звільнено на підставі  ст. 1 п."б" Закону України „Про
амністію" від 11.07.2003 року. Крім того,
цією ж постановою арешт на майно позивача знято та речові докази по
справі,  вилучені у ОСОБА_1,  повернуті останньому ./а.с. 29.30/.

Досліджені
докази свідчать про те,  що жоден
процесуальний документ,  ні жодна дія
працівників слідчих органів не оскаржені позивачем.  Набула чинності також

постанова
Богунського райсуду м.  Житомира від
22.08.2003 року,  згідно якої автомобіль
„Фольксваген Пассат" д.н.НОМЕР_1,
вилучений у позивача,  також
визнаний речовим доказом та повернутий позивачу у зв"язку з закриттям
провадження по справі на підставі  ст. 1
п."б" Закону України „Про амністію" від 11.07.2003 року.

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з"ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди
підлягає з"ясуванню: наявність такої шкоди,  протиправність діяння її заподіювача,  наявність причинного зв"язку між шкодою
і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно
до вимог  ст.  ст.  10
ч.2,  60 ч.1 ЦПК України,  кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини,  на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Вирішуючи
питання про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди в сумі 5000
грн,  суд вважає,  що позивачем не доведена вина відповідача в
заподіянні йому моральної шкоди,
відсутня протиправність діяння відповідача відносно нього,  не встановлено неправомірності дій чи
бездіяльності та причинного зв"язку між шкодою та будь-якими
неправомірними діями відповідача.

При
таких обставинах,  у відповідності
вимог  ст.  440-1 ЦК України,  суд відмовляє в задоволенні    позову ОСОБА_1. про відшкодування моральної

шкоди за безпідставністю,  оскільки вимоги щодо відшкодування моральної
шкоди необгрунтовані і задоволенню не підлягають.

Визначаючи
наявність та підстави відшкодування матеріальної шкоди в сумі 30000 грн,  завданої внаслідок неналежного зберігання
автомобіля „Фольксваген
Пассат" д.н.НОМЕР_1,  судом
встановлено,  що даний автомобіль,  випуску 1993 року,  був придбаний позивачем за кордоном та
16.10.1998 року ввезений на територію України,
тобто знаходився до моменту вилучення 13.12.2001 року в експлуатації
тривалий період часу,  як у
позивача,  так і в інших осіб.

Відповідно
до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 20.04.2005 року,  проведеної за ухвалою суду,  визначено теоретично,  візуально вартість зазначеного
автомобіля,  як пояснив експерт,  без врахування його зносу та пошкоджень
відповідно на час вилучення - 13.12.2001 року - 34334грн.39коп; на час закриття
провадження по справі - 22.08.2003 року - 27129грн. 57 коп; на час пред'явлення
позову - 11.03.2004 року - 32302грн.92 коп. Однак,  визначити в якій мірі погіршився технічний
стан та зовнішній вигляд автомобіля неможливо,
оскільки експертом огляд автомобіля станом на 13.12.2001 року не
проводився.

В
судовому засіданні від 01.12.2005 року експерт ОСОБА_2. пояснив,  що теоретично визначено не розмір нанесеної
шкоди щодо автомобіля,  а ринкову
вартість автомобіля без урахування його зносу та пошкоджень та безпосереднього
огляду,  при цьому дані взяті із
довідників,  це середньостатистична
ціна./а. с 102/.
Експертом не підтверджений розмір та калькуляція відновлюваного ремонту
автомобіля,  який складений фірмою
„Опад",  позаяк у нього виникли
сумніви щодо необхідності заміни всієї ходової частини автомобіля,  кузова,
електропроводки,  капітального
ремонту двигуна та інших деталей,
обгрунтованої відповіді у цих спеціаластів не отримав. Із пояснень
експерта вбачається,  що ні
роз"яснень,  ні відповідей на
запитання,  що пов"язані з технічним
станом він не може дати,  це не входить в
його компетенцію,  також він не може
підтвердити факт пошкоджень деталей автомобіля в результаті їх зносу,  шляхом ушкодження,  експлуатації чи неналежної консервації при
зберіганні та визначити в яких умовах зберігався даний автомобіль. Крім
того,  відповідаючи на письмові запитання
сторін,  експерт зазначив,  що в компетенцію автотоварознавчої
експертизи,  яка проводилася за
клопотанням позивача,  не входить
визначення причин,  часу або періоду
виведення деталей або агрегатів з ладу,
оскільки це компетенція автотехнічної експертизи./а.с.  183/.

Аналізуючи
висновок експерта судової автотоварознавчої експертизи від 20.04.2005
року,  його пояснення в судовому
засіданні,  письмові відповіді та
запитання сторін,  суд вважає,  що розмір матеріальної шкоди,  характер,
наявність та причини пошкоджень автомобіля „Фольксваген Пассат"
д.н.НОМЕР_1,  що належить позивачу,  не знайшли підтвердження при розгляді справи.
Судом не приймається до уваги калькуляція вартості запасних частин та
матеріалів від 12.04.2005 року автомобіля „Фольксваген Пассат" д.н.
НОМЕР_1,  оскільки особи,  які визначали вартість не є судовими
експертами,  не були були залучені судом
як спеціалісти,  не попереджені про
кримінальну відповідальність за  ст.  ст.
384,  385 КК України,  більш того їх висновок не підтверджується
судовим експертом,  якому було доручено
проведення даної експертизи.

Суд
також критично оцінює записи в протоколі огляду
транспортного засобу
від 18.12.2002 року щодо даного автомобіля „справний",  так як даний огляд проводився візуально,  слідчими працівниками,  а не автотехнічними спеціалістами.

Судом
проводилася щодо вказаного автомобіля судова автотоварознавча експертиза,  згідно висновків якої не отримано відповідей
на питання технічного стану,  причин,  характеру та наявності пошкоджень
автомобіля,  їх об"єму. Для
визначення таких питань необхідні спеціальні пізнання та проведення інших
досліджень,  які не заявлялися сторонами,  а відтак судом неодноразово відмовлялося
позивачу в призначенні додаткової автотоварознавчої експертизи.

Таким
чином,  не доведено наявність шкоди щодо
пошкодження автомобіля,  що належить
позивачу,  її розмір,  причини,
вина відповідача в її заподіянні,
а також причинний зв"язок між будь-якою шкодою та протиправними
діями відповідача,  а відтак позов є
безпідставним та не підлягає до задоволення.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.
ст.  10,  11,
60,  209,  212 - 215,
218 ЦПК України,   ст.  ст.
440,  440-1,  441 ЦК
України,  Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" із змінами та
доповненнями та Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової
/ шкоди " із змінами і доповненнями,
суд,  -

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної    податкової    адміністрації    в
Житомирській    області    про

відшкодування
матеріальної та моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Рішення може
бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти
днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження,
з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4  ст.
295 ЦПК України.