1 інстанції Радченко В.Є.
Справа №
22ц-5520-2007р.                               Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі: головуючого судді Курило В.П.
суддів Санікової О.С. ,  Шамрило Л.Г. при
секретарі   Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на
рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 24 травня 2007 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго» про визнання дій
неправомірними,  зобов"язання надати
інформацію,  стягнення матеріальної і
моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

У
березні 2007 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про захист
прав споживача. Він посилався на те,  що
є власником жилого будинку АДРЕСА_1

12
жовтня 2005 року під час перевірки працівниками енергонагляду дотримання ним
Правил користування електричною енергією був складений акт № 193753 про
порушення ним вищезазначених правил,  що
виразилось у зриві пломб Держстандарту на приборі обліку електроенергії. Також
було проведено відключення його будинку від енергопостачання.

Незважаючи
на те,  що з актом він згодний не
був,  він на вимогу відповідача 22 грудня
2006 року уплатив 90.15
грн. за підключення його будинку до енергопостачання,  а також 100 грн. - на підставі акту,  складеному 12 жовтня 2005 року про наявність
порушення Правил користування електричною енергією.

27
грудня 2006 року комісія Харцизьких електричних мереж розглянула порушення по
вказаному акту і прийняла рішення даний акт списати,  провести швидке безоплатне підключення
електроенергії,  а оплачені ним суми
перерахувати на оплату ним наданих послуг по електропостачанню.

16
лютого 2007 року він отримав від відповідача попередження про припинення подачі
йому електроенергії у зв"язику з тим,
що у нього нібито є заборгованість по оплаті спожитої електроенергії в
сумі 2022.36 грн. Запропоновано у строк до 16 березня 2007 року розрахуватись з
відповідачем.  Він не згоден з діями
відповідача через те,  що ніякої
заборгованості по оплаті послуг відповідача він не має. Його вимога
роз"яснити звідкіля виникла така заборгованість відповідачем залишена без
задоволення.

Просив
зобов"язати відповідача надати йому необхідну інформацію про порядок
нарахування суми заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 2022.36
грн.,  а у випадку відсутності
заборгованості визнати ці суми такими,
що не підлягають сплаті.

Стягнути
з відповідача 90.15 грн.,  що виплачені
ним за підключення електроенергії і судові витрати.

У квітні
2007 року позивач доповнив свої вимоги про визнання дій відповідача
неправомірними. Він посилався на те,  що
нарахування йому суми 2022.36 грн. і попередження про відключення
електропостачання є незаконним,  таким,  що суперечить його правам і інтересам,  гарантованим Законом України „Про захист прав
споживачів" і Правилами користування електричною енергією. Просив визнати
ці дії відповідача неправомірними і відшкодувати матеріальні витрати в сумі 106
грн.

Рішенням
Сніжнянського міського суду від 24 травня 2007 року відмовлено в задоволенні
позову.

В
апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду. Апелянт
посилається на те,  що рішення суду
постановлене з порушенням норм матеріального права. Суд не з"ясував,  чи міг він за короткий проміжок часу
використати більше ніш 8000 кв.
часу електроенергії і заборгувати відповідачеві 2022.36 грн. Правильність
показань його лічильника неодноразово перевірялась відповідачем і ніколи не
було ніяких зауважень. Висновки суду про те,
що диск його лічильника пройшов повний оберт,  дійшовши до відмітки 9999 квт/год та
обнулився грунтуються на припущеннях.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що скарга
підлягає частковому задоволенню,  рішення
суду в частині спору про визнання дій неправомірними скасуванню з ухваленням
нового рішення з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
З ЦПК України,  кожна особа має
право в порядку,  встановленому цим
Кодексом,  звернутися до суду за захистом
своїх порушених,  невизнаних або
оспорюваних прав,  свобод чи інтересів.

Звертаючись
в суд з позовом про визнання дій неправомірними,  позивач посилався на те,  що нарахування відповідачем суми
заборгованості 2022.36 грн. і направлення йому попередження про сплату цієї
суми і відключення енергопостачання у випадку несплати суми суперечать Правилам
користування електричною енергією і Закону України „Про захист прав споживачів".

Відмовляючи
у задоволені позовних вимог,  суд першої
інстанції виходив з того,  що
встановлений факт повного оберту диску лічильника та його „обнуління",  наявності у позивача заборгованості за
використану електроенергію. Тому дії відповідача по нарахування вказаної суми і
направленню попередження про сплату цієї заборгованості не суперечать вимогам
законодавства.

Але з такими
висновками суду першої інстанції погодитися не можливо.

Відповідно
до змісту  ст.  ст.
11,  15 ЦК України цивільні
права й обов"язки виникають із дій осіб,
що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на
судовий захи ст.

Захист
же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у
разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під
способом захисту суб"єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом
матеріально-правові заходи примусового характеру,  за допомогою яких проводиться поновлення
(визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний
перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в  ст.  16
ЦК України.

Як
вбачається із змісту вказаної норми Закону власник порушеного права може
скористатися не любим,  а цілком
конкретним способом захисту свого права,
передбаченим законом,  або
договором.

Рахунок
про наявність заборгованості по оплаті енергопостачання як і попередження про
необхідність його сплати,  а інакше буде
відключена електроенергія,

складені
працівниками енергопостачальної організації ,
які діяли на підставі відповідних положень Цравил користування
електроенергією.

Таким
чином,  оскарження дій лише щодо рахунку
і попередження про необхідність його сплати не встановлює для позивача будь
яких обов'язків,  крім рекомендації
сплатити нараховані суми,  що є
різновидом претензії,  і не передбачено
діючим законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений
рахунок і правильність нарахування вказаної в ньому суми,  можуть бити визнані в якості доказу при
вирішенні іншого спору,  де б
оспорювались дії,  рішення,  які є обов"язковими до виконання,  зокрема при визнанні дій відповідача щодо
відключення від енергопостачання неправомірними та відшкодування шкоди,  або при заявленому позові про стягнення матеріальних
збитків чи заборгованості за надані послуги,
при вирішенні яких суд зобов"язаний буде дати оцінку вказаному
рахунку.

Проте таких
позовних вимог ніхто зі сторін не заявляв.

За таких
умов у суду першої інстанції були підстави зробити висновок про те,  що діями відповідача по нарахуванню суми
заборгованості і попередження про необхідність сплати цієї заборгованості не
порушують законні права і інтереси позивача. Тому суд мав відмовити у
задоволені позовних вимог саме з цих причин,
не перевіряючи розрахунки суми заборгованості,  зроблені відповідачем.

Розглядаючи
справу в зазначеній частині,  суд першої
інстанції зробив висновки,  які не
відповідають матеріалам справи,  що
призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до п.3 ч. 1  ст.
309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням
нового рішення.

Що
стосується рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог про
стягнення грошової суми,  то в зазначеній
частині рішення суду є законним і обгрунтованим.

Суд
встановив,  що позивач на вимогу
відповідача дійсно сплатив 90.15 грн. за підключення електропостачання і 100
грн. по акту про порушення Правил користування електричною енергією. Відповідач
потім прийняв рішення і визнав,  що
вказані суми були сплачені позивачем зайво,
тому вирішив їх зарахувати у рахунок оплати позивачем послуг,  що надаються з енергопостачання. Суд першої
інстанції дослідив надані докази і зробив висновок про те,  що вказані суми відповідачем дійсно
зараховані на особистий рахунок позивача. Тому підстав для висновку про
заподіяння позивачеві будь якої матеріальної шкоди на вказану суму у суду
першої інстанції не було. Позовні вимоги ОСОБА_1про
стягнення 106 грн. в засіданні суду першої інстанції нічим не підтверджені.
Тому суд обгрунтованнно відмовив у задоволені вказаної частини вимог.

Керуючись  ст.
ст.  304,  307, 308,
309ЦПК України,  апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу задовольнити частково. Рішення Сніжнянського міського суду Донецької
області від 24 травня 2007 року в частині спору про визнання дій відповідача по
нарахуванню заборгованості і направленню попередження про необхідність сплати
суми неправомірними скасувати. В задоволені позову ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства „Донецькобленерго" про визнання дій по нарахуванню
заборгованості по оплаті енергопостачання і направлення попередження про
необхідність сплати заборгованості неправомірними відмовити.

В решті це ж
рішення залишити без змін,  апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу його проголошення і
може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду
України протягом двох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної
інстанції.