Справа
№2-5 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
квітня 2007 року.
Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Марчука В.Т. при секретарі Єремчук Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання договору
позики грошей недійсним, укладеним за безгрошевістю у зв'язку із погрозою,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2002 року ОСОБА_1.
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2. про визнання договору позики грошей в
сумі 162600 грн.
недійсним, укладеним за безгрошовістю у зв'язку з погрозою.

Посилався на те,
що він є одним із засновників колективного підприємства «Деклен», яке в 2000 році побудувало
приміщення під казино «Астарта» по АДРЕСА_1. Для відкриття казино необхідно
було отримати ряд дозволів з різних органів, в тому числі від УМВС України в
Чернівецькій області.

Його знайомий
ОСОБА_3., матір'ю якого є відповідачка ОСОБА_2., запропонував безкоштовно свої
послуги по відкриттю казино. При цьому пояснив, що в нього є знайомий ОСОБА_4.,
брат якого працює в міліції, який допоможе отримати відповідні, необхідні для
відкриття казино, дозвола.

Погодившись на
пропозицію ОСОБА_3., за допомогою ОСОБА_4протягом квітня-травня 2001 року на
останнього були оформлені всі необхідні документи для відкриття казино
«Астарта».

В кінці травня 2001 року після
відкриття казино «Астарта» ОСОБА_3. став вимагати від нього (позивача) 80000 доларів США за ніби-то надану
ним допомогу у відкритті казино. Після відмови виплатити вказану суму грошей,
ОСОБА_3. та на його прохання інші особи стали погрожувати йому (позивачу) та
членам його родини фізичною розправою. Сприймаючи погрози реально і не маючи
іншого виходу, оскільки в разі закриття ОСОБА_4. казино інші співзасновники
втратили б більше 50000 доларів США, він (позивач)
вимушений був погодитись на вимоги ОСОБА_3.

Оскільки в
наявності вимагаємої ОСОБА_3суми грошей у нього не було, під впливом ОСОБА_3.
були укладені у нотаріуса три фіктивні договори позики між ним і ОСОБА_4. 20000 доларів США, між ним і ОСОБА_2.
- 30000 доларів США, між ним та
ОСОБА_5. - 30000 доларів США. Як ОСОБА_2. так
і ОСОБА_5. до того дня він (позивач) взагалі не знав і грошей за вказаними
договорами позики у будь-кого із зазначених в договорах осіб він не отримував.

Після підписання
фіктивних договорів позики він (позивач) терміново переоформив дозвіл на
відкриття казино «Астарта» на іншу особу. На протязі червня-липня 2001 року особисто
ОСОБА_3. виплатив 20000 доларів США і останній його
повідомив, що більше претензій до нього не має, а ОСОБА_4., ОСОБА_2. та
ОСОБА_5. напишуть заяви про повернення грошей.

01.08.2001 року така заява
була написана ОСОБА_4., а ОСОБА_2. та ОСОБА_5. таких заяв не написали.

Позивач вважає,
що оскільки грошей в сумі 162600
грн., що еквівалентно на той час 30000
доларів США за договором
позики від 01.06.2001 року від
ОСОБА_2. він не отримував і ця угода була укладена під погрозами ОСОБА_3. та
його знайомих, тому угоду слід визнати недійсною відповідно до ст.57 ЦК України в
редакції 1963 року.

2

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1. та його представник ОСОБА_6. позов підтримали і підтвердили
обставини, викладені в позовній заяві.

Крім того, як
позивач ОСОБА_1. так і його представник ОСОБА_6. доповнили, що на реалізацію
своїх погроз щодо фізичної розправи в разі невиконання вимоги про повернення
грошей в сумі 80000 доларів США за послугу у
відкритті казино «Астарта» 21.01.2003
року по замовленню ОСОБА_3. на нього вчинено напад громадянином ОСОБА_7.,
спричинивши йому (позивачу) вогнепальні поранення. Також по замовленню ОСОБА_3.
невідомі особи неодноразово по телефону дзвонили додому позивача та погрожували
його родині вбивством у разі неповернення 80000
доларів США за відкриття
казино.

Представник
відповідачки ОСОБА_2. - ОСОБА_8.
позов не визнав і суду пояснив, що позивачем та його представником не надано
суду доказів на підтвердження позовних вимог. Вчинення протиправних дій з боку
ОСОБА_3. по відношенню до ОСОБА_1. органом слідства не доведено, у зв'язку з
чим кримінальна справа відносно ОСОБА_3. та інших закрита за недоведеністю вини
у вчиненні злочину.

Відповідачка
ОСОБА_2. жодного разу в судове засідання для дачі особистих пояснень не
з'явилась незважаючи на те, що про день, час та місце розгляду справи
неодноразово судом повідомлялась належним чином.

Суд, заслухавши
пояснення позивача та його представника, представника відповідачки, вважає, що
позов є обгрунтований і підлягає задоволенню.

Так, судом
встановлено, що 01.06.2001
року між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. був укладений договір позики грошей в сумі 162600 грн., що
еквівалентно 30000 доларів США. Вказаний договір
посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу
ОСОБА_9. (а.с.5).

Згідно ч.І
ст.376 ЦК України
(в редакції 1963 року)
позичальник вправі заперечувати договір позики за його безгрошевістю, доводячи,
що гроші або речі в дійсності зовсім не одержані ним від позикодавця або
одержані у меншій кількості, ніж зазначено в договорі.

Частина 2 цієї статті ЦК України
передбачає, що у випадках, коли договір позики повинен бути укладений у письмовій
формі заперечення його за безгрошевістю шляхом свідоцьких показань не
допускається, за винятком випадків кримінально карних дій.

Дослідженими в
судовому засіданні матеріалами кримінальної справи, порушеної відносно ОСОБА_3.
та інших за ст.189 ч.4 КК України по факту вимагання грошей в сумі 80000 доларів США у ОСОБА_1.
підтверджується безгрошевість укладеного договору позики грошей від 01.06.2001 року між
ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

Крім того,
безгрошевість оспорюваної угоди також підтверджується поданою до суду
відповідачкою ОСОБА_2. письмовою заявою про відмову від позову до ОСОБА_1. про
стягнення з останнього 162600
грн. за договором позики від 01.06.2001
року, на підставі якої ухвалою суду від 13.03.2007 року провадження в справі за її позовом закрито (а.с.234-235).

Також
зазначеними письмовими доказами підтверджуються стосунки, які склалися між
ОСОБА_1. і ОСОБА_3(сином відповідачки ОСОБА_2.) під час відкриття казино
«Астарта» та в подальшому в період 2001-2003
років.

Виходячи з
аналізу досліджених судом матеріалів зазначеної вище кримінальної справи суд
приходить до висновку, що на час укладення договору позики грошей в сумі,
еквівалентній 30000 доларів США з відповідачкою
ОСОБА_2. позивач ОСОБА_1. відчув реальну здійснену в майбутньому, протиправну і
значну загрозу втрати бізнесу, пов'язаного з роботою нічного клубу «Астарта» та
загрозу життю і здоров'ю його та його рідним.

Походження цих
загроз позивач сприймав, виходячи із матеріалів кримінальної справи, саме від
ОСОБА_3. та його оточення (Т.1 а.с.68-72,
78, 116, 120, 123, 128, 130, 163, Т.З а.с.1-2, 4,
10-11, 72-85, 96, Т.4 а.с.143-144, 277,
Т.6 а.с.151-152, Т.8 а.с.279-281, 323-324.

Таким чином, суд
вважає, що на день укладення 01.06.2001
року договору позики грошей між позивачем і відповідачкою, у позивача не
було вільного волевиявлення щодо цієї угоди.

Отже, з огляду
на зазначені вище обставини та досліджені судом докази, суд приходить до
висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача ОСОБА_1.

3

Керуючись
ст.ст.57, 59, 374-376 ЦК
України в редакції 1963
року, ст.ст.10, 11,
60, 64, 79-81, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати договір
позики грошей в сумі 162600
грн., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2недійсним з моменту його укладення.

Стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_1судові витрати в розмірі 08 грн. 50 коп.

Скасувати ухвалу
судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 17.04.2002 року про
накладення арешту на майно ОСОБА_1мешканця м.АДРЕСА_1та заборону будь-яких дій
щодо відчуження частки в майні ТОВ «Адора», засновником якого є ОСОБА_1.

Скасувати ухвалу
судді Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24.04.2002 року про
накладення арешту на майно ОСОБА_1мешканця м.АДРЕСА_1, а саме: на
внесок в статутний фонд та належну частку в майні ТОВ «Адора», яке знаходиться
по АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1
та в господарській одиниці -
нічному клубі «Астарта», яку засновано ТОВ «Адора», співзасновником якого є
ОСОБА_1.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.