Справа
№ 2-31/ 2007 рік
РІШЕННЯ

Іменем    України

"24" квітня 2007 р.
Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,

при секретарі                                                      -   Вінтоновій Г.М.,

за
участю представників: позивача - ОСОБА_1.,

та   відповідача - ОСОБА_2, розглянувши в
судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та    моральної
шкоди,    витрат   на
поховання   та    шкоди,
завданої   смертю годувальника -

Встановив:

В травні 2006 р. позивач звернулася до суду із позовом ,
в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі - 926,55
грн. та моральну шкоду у розмірі - 5000 грн.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 02.10.2003
року близько 19 год. 25 хв.
відповідач - ОСОБА_4., керуючи автомобілем «Сузукі-Боледо» НОМЕР_1 на автошляху
Лимани-Миколаїв біля села Галициново Жовтневого р-ну Миколаївської області,
допустив зіткнення з її сином - ОСОБА_5.,
що рухався попереду в супутньому напрямку на велосипеді, внаслідок чого
останній помер на місці пригоди.

Кримінальна справа за фактом ДТП постановою
слідчого СВ Жовтневого С.Н. від 25.02.2006 р. була закрита в зв'язку з
відсутністю складу злочину.

В результаті вищевикладеного позивач понесла витрати на захоронения свого сина -
ОСОБА_5. та інші
витрати на загальну суму - 7863,40 грн., які вона просила стягнути з
відповідача, та просила стягнути з нього моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.,
яка виразилась у її моральних стражданнях, зміні звичайного способу життя, виникненням
хвороб через втрату її єдиного сина .

В судовому засіданні позивач збільшила позовні вимоги, з
підстав викладених в позовній заяві, та просила стягнути з відповідача :

·
моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.;

·     витрати
на поховання та матеріальну шкоду на загальну суму 7 926 гривень, при цьому
позивач їх розмір окремо не розмежувала;

·     відшкодування
шкоди, завданої смертю годувальника на її користь одноразово в розмірі - 20 920
грн., посилаючись на те, що вона здійснює догляд за неповнолітнім сином
померлого - ОСОБА_6. ; та стягнути щомісячно на її користь на утримання її
внука - ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1., по 367 гривень починаючи з 02.03.2007 р. і до
його повноліття. Ці вимоги позивач обґрунтувала тим, що після смерті ОСОБА_5.
на її утриманні залишився його неповнолітній син - ОСОБА_6., мати якого за
рішенням суду позбавлена батьківських прав. Тому позивач змушена доглядати та
утримувати його.

2

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив
суд їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_4. в судове засідання не з'явився, про
час та місце судового засідання був повідомлений належним чином через його
представника, про що в матеріалах справи є відповідні повідомлення, причини
неявки судові не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні позов
не визнав через те, що відсутня вина ОСОБА_4 в скоєнні ДТП, а причиною ДТП стало порушення
Правил дорожнього руху потерпілим ОСОБА_5.,
який за висновком судово-медичної експертизи знаходився в тяжкому степені
алкогольного сп'яніння.

Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши надані
сторонами письмові докази справи суд прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

02.10.2003 року близько 19 год. 25 хв. в темний час доби в умовах обмеженої видимості
відповідач по справі - ОСОБА_4.,
керуючи технічно справним автомобілем «Сузуки-Боледо» НОМЕР_2 з технічно
допустимою в даних дорожніх умовах швидкістю 60 км/год, рухаючись на автошляху
Миколаїв-Лимани-Станіслав поблизу с. Галициново Жовтневого району Миколаївської
області скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_5. В результаті цієї ДТП
ОСОБА_5.   отримав тяжкі тілесні
ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Висновком експерта №373 від 18.02.2004 р. було
встановлено, що ОСОБА_5.
в момент смерті знаходився в тяжкому ступені алкогольного сп'яніння.

Із висновку авто технічної експертизи №11 від 18.08.2004
р. вбачається, що відповідач - ОСОБА_4. не мав технічної можливості уникнути
наїзду на ОСОБА_5. та діяв
відповідно до Правил дорожнього руху. Вказане підтверджується постановами про
закриття кримінальної справи від 25.02.2006 p., та
від 31.03.2007 p., висновком судово-медичного дослідження №373, висновком
авто технічної експертизи,  копії яких
наявні  в матеріалах цивільної справи.

Відповідач заперечуючи проти позову посилався на те, що
його вина у скоєнні ДТП відсутня, проте, відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, що її завдала
якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Моральна шкода в такому випадку згідно положень ст.1168 ЦК України може
бути відшкодована одноразово або щомісячними платежами.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує
глибину душевних страждань позивача, викликаних втратою її єдиного сина та
душевних страждань, викликаних необхідністю доглядати свого неповнолітнього
внука, який залишився без батька. Також суд враховує ступінь вини особи, що
заподіяла шкоду -відповідача ОСОБА_4, та порушення Правил дорожнього руху
потерпілим ОСОБА_5., а також знаходження останнього в нетверезому стані, та
вимоги справедливості та розумності. Тому суд вважає 10 000 гривень адекватним
відшкодуванням.завданої позивачеві моральної шкоди.

Згідно СТ.1201 ЦК
України, - особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана
відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на
спорудження надгробного пам'ятника ці витрати.

На підтвердження цієї частини позовних вимог позивач надала суду копії
квитанцій та товарних чеків, за якими вартість надгробного пам'ятника складає
1957 грн., вартість одягу на поховання - 245 грн., ритуальні послуги становлять
-629 грн., а всього на загальну суму - 2 831 грн., які суд вважає такими, що
підлягають задоволенню, так як надані позивачем документи підтверджують такі
витрати і сумнів у суду не викликають. Проте вимоги позивача щодо стягнення
вартості туфель для захоронения
у розмірі 45 грн. та 622 грн. - вартості встановлення на кладовищі оградки суд вважає такими,
що задоволенню не підлягають, так як позивач не надала суду документу, який би
підтверджував вартість туфель, а надану позивачем квитанцію на оградку суд сприймає
критично, так як в ній відсутні відповідні реквізити про організацію, яка
надала таку послугу.

3

Заперечення представника відповідача проти вищевказаних
вимог через вину потерпілого в спричиненні такої шкоди суд вважає
необґрунтованими, так як ст..
1193 ЦК України
встановлено, що вина потерпілого у разі відшкодування витрат на поховання не
враховується.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача
витрат на проведення поминальних обідів на загальну суму - 3415,4 грн. та
вартості пошкодженого велосипеду - 320 грн., суд вважає їх такими, що
відносяться до матеріальної шкоди, і умови відповідальності за неї передбачені
ст.1187 ЦК України,
яка встановлює, що особа, яка здійснює діяльність що є джерелом підвищеної
небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Але із врахуванням грубої
необережності потерпілого - ОСОБА_5., порушенні ним Правил дорожнього руху, та
заходженні його в стані алкогольного сп'яніння, суд вважає можливим зменшити
розмір матеріальної шкоди до 1 000 гривень.

Разом із тим, вимоги позивача про стягнення вартості
зіпсованого одягу та взуття у розмірі 250 грн. суд вважає необґрунтованими, так
як позивач не надала суду їх документального підтвердження.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України, - у разі смерті потерпілого шкода може бути
відшкодована, зокрема, одному із батьків незалежно від віку та працездатності,
якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дитиною померлого до досягнення
нею 14 років, та дитині потерпілого до досягнення нею 18 років.

Як вбачається із свідоцтва про народження, копія якого
наявна в матеріалах цивільної справи - ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його
батьком був померлий - ОСОБА_5., а матір'ю - ОСОБА_7., яка рішенням
Корабельного районного суду від 25.12.2003 року була позбавлена відносно нього
батьківських прав. Рішенням Виконкому Миколаївської міськради № 2065 від
19.12.2003 року позивач по справі - ОСОБА_3. була призначена опікуном над
неповнолітнім ОСОБА_6.

Позивач в обґрунтування вимог про відшкодування шкоди,
завданої смертю потерпілого посилалась на те, що вона здійснює догляд та
утримання неповнолітнього сина померлого і має право на стягнення шкоди на своє
утримання. Проте ст. 1200 ЦК України встановлює, що в такому випадку
проводиться відшкодування до досягнення дитиною померлого 14 років, а
неповнолітньому ОСОБА_6. на час розгляду справи виповнилось 16 років, тому суд
вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні цієї частини позовних
вимог.

Разом із тим, дитина померлого має право на відшкодування
шкоди, завданої смертю годувальника до досягнення 18 років, а в разі навчання
не більше ніж до 23 років, що передбачено ст. 1200 ЦК. Визначення
такого розміру суд вираховує відповідно до ч.2 ст. 1200, ст. 1197 ЦК, виходячи із
середньомісячного заробітку потерпілого: (706,14+664,11+833,14) : 3 = 734
гривні : 2 = 367 гривень, які належить стягувати з відповідача на користь
позивача на утримання неповнолітнього ОСОБА_6. до досягнення ним повноліття в
рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника .

Доказів,
що спростовували б вищевикладене судом не отримано.

Відповідно ч.З ст.88 ЦПК України, з відповідача стягуються
судові витрати у дохід держави відповідно до задоволених вимог.

Керуючись
ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 214-215, ЦПК України,  суд-

Вирішив:

Позов       ОСОБА_3
до  ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути   з   ОСОБА_4
на   користь  ОСОБА_3: у рахунок відшкодування моральної
шкоди 10 000 грн., витрат на

4

поховання
- 2 831 грн., матеріальної шкоди - 1 000 грн., а всього на загальну суму - 13
831 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять одна) гривня.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1., по 367 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття,
починаючи з 14.02.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в прибуток держави 51 грн. судового
збору.

В
задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.