Справа
№ 22-Ц-75                                           Головуючий у 1-й інстанції: Мальована В.В.
Категорія - 21                                                 Суддя-доповідач: Криворотенко В.І.
УХВАЛА

іменем    України

09
січня 2007
року колегія суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого -Маслова В.О.,

суддів           - Криворотенка В.І., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового
засідання - Чуприни
В.І.,

та осіб, які приймають участь у справі -
позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідача Онанка Р.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за
апеляційною скаргою відділення
у м. Суми Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20
листопада 2006
року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділення у м. Суми Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України, 3-тя особа: Відкрите акціонерне товариство "Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе"
про стягнення моральної шкоди,-

встановила:

В апеляційній скарзі відділення у м. Суми Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2006 року в даній справі, яким частково задоволено
позов ОСОБА_1 та стягнуто на її користь з
відповідача відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 грн., і постановити нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити. При цьому вказує, що судом неповно з'ясовано
наявність підстав для відшкодування
моральної шкоди, неналежно оцінені характер і обсяг моральних та фізичних страждань, стан здоров'я позивача, не врахована її
вина у настанні страхового випадку. Зазначає
також, що позивач у відповідності до Постанови КМУ від 16
січня 2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт,
професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»
мала можливість вийти на пенсію раніше
граничного пенсійного віку, однак навіть після встановлення Харківським НДІ МП
діагнозу щодо наявності у неї
професійного захворювання, фактично продовжує працювати, усвідомлюючи шкідливий фактор виробництва та вплив на її
здоров'я.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває
у трудових відносинах з ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе»
з 06 серпня 1974 року і по даний час. З дня прийняття на роботу по 05 грудня 2005 року працювала токарем цеху №
20 вказаного підприємства.

Згідно висновку Сумської СЕС умови праці ОСОБА_1
відповідають 3 класу
2 ступеня
шкідливих та небезпечних умов праці. На вказаній роботі позивач працювала 31
рік. Внаслідок роботи зі шкідливими
речовинами отримала професійне захворювання у вигляді професійного алергічного дерматиту в стадії постійної ремісії.

На підставі висновку МСЕК ОСОБА_1 при первинному огляді
встановлено ступень втрати професійної працездатності в розмірі 10 %.

За висновком Сумського обласного Центру МСЕК не
встановлено факту наявності у позивача моральної
шкоди внаслідок профзахворювання.

Заслухавши думку позивача, представника позивача,
представника відповідача, перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував
обставини справи, належним чином
перевірив доводи та заперечення кожної сторони, вірно оцінив всі докази по
справі.

Згідно ст. 21 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у разі
настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання зобов'язаний
у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи
йому грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Посилання відділення у м. Суми Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
на виробництві та професійних захворювань України на те, що обов'язок встановлення факту спричинення моральної шкоди
покладено на МСЕК, колегія суддів вважає
помилковим, оскільки необхідно врахувати, що медичний аспект є лише одним із критеріїв наявності чи відсутності немайнових втрат особи.

Тобто суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що
внаслідок ушкодження здоров'я на
виробництві ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в тому, що вона зазнала фізичних і моральних
страждань, які полягають у значному погіршенні
стану здоров'я та призвели до часткової втрати звичних життєвих зв'язків. Позивач вимушена вживати додаткові зусилля для
організації свого життя.

Посилання апелянта на наявність вини позивача в настанні
страхового випадку колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки вони носять загальний характер і не підтверджені конкретними доказами.

Доводи апелянта про те, що у задоволенні позовних вимог
позивача необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_1 згідно Постанови КМУ від 16
січня 2003
року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт,
професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах»
мала можливість вийти на пенсію раніше
граничного пенсійного віку, однак цим не скористалась, на думку колегії суддів,
також є безпідставними, так як
Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" такої
підстави для відмови у страхових виплатах не передбачає.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди -
1500 грн. суд першої інстанції належним чином врахував характер і обсяг
страждань позивача та їх негативних наслідків,
тривалість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках.

Таким чином, рішення суду узгоджується з доказами,
наявними у справі, відповідає вимогам норм матеріального і процесуального
права, а тому підстав для його зміни або скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділення у м. Суми Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20
листопада 2006
року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з
цього часу може бути оскаржена до Верховного Суду
України протягом двох місяців.