Справа № 22-2121   2007 рік                                                        Головуючий
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

12 липня
2007 року                                                                             м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів:                                                     Осоцького
І.І.

Боєвій
В.В. При секретарі: Череватій О.В. Розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за апеляційними скаргами Управління державної служби охорони
при УМВС України в Запорізькій області та ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м.  Запоріжжя від 2 лютого
2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державної служби охорони
при УМВС України в Запорізькій області,
третя особа ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в
наслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2001
року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом.

У позові
зазначала,  що 15.07.2001 року на
перехресті вул.  Рекордній та Алюмінієвій
в м.  Запоріжжя сталося ДТП,
в наслідок якої їй були спричинені матеріальні збитки.
Автомобіль ВМВ 740 державний номер НОМЕР_1,
який належить їй на праві власності,
під керуванням її чоловіка ОСОБА_3,
який виїжджав з пр. Леніна на вул.
Рекордна. Зупинивши автомобіль її чоловік пересвідчившись,  що ніяких перешкод немає та зайнявши крайній
правий ряд виконував маневр лівого повороту. В цей час з під мосту,  зі швидкістю 80 км. /год. Назустріч їм
рухався автомобіль ВАЗ 2105 державний номер НОМЕР_2,  під керуванням міліціонера ОСОБА_1 її чоловік
повернув руль вліво та намагався зупинити автомобіль,  однак сталося зіткнення.

Згідно
висновку експерта № 2848 від 6.07.2003 року ДТП сталося з вини ОСОБА_1,  який
порушив п.п. 12.1,  12.2 Правил
дорожнього руху. За висновками перевірки у порушенні кримінальної справи
відмовлено,  оскільки в діях ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 відсутній склад злочину.

Згідно
висновку № 241 авто-товарознавчого дослідження від 4.08.2001 року вартість
відновлюваного ремонту належного їй автомобіля складає 41264 гр. 31 коп.,  на проведення експертизи нею витрачено 1630
гр.

Посилаючись
на зазначені обставини,  просила суд
стягнути з відповідача на її користь вказану матеріальну шкоду та моральну
шкоду у сумі 5000 гр.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 2 лютого 2007 року позов задоволено частково.

Стягнуто
з Управління державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій області на
користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 41264 гр. 31 коп.,  вартість експертиз - 1630 гр.,  держмито у сумі 410 гр.,  моральну шкоду у сумі 2000 гр.,  всього 45304 гр. 31 коп.

Зобов'язано
ОСОБА_2 передати відповідачу замінені деталі з відремонтованого автомобіля ВМВ.

В іншій частині
позову відмовлено.

У
апеляційних скаргах Управління державної служби охорони при УМВС України в
Запорізькій області та ОСОБА_1
зазначають,  що рішення суду
постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просять
рішення суду скасувати,  справу направити
на новий розгляд

Вислухавши доповідь судді,  пояснення
осіб,  що з'явилися,  вивчивши апеляційні

скарги та матеріали справи,  колегія
вважає,  що апеляційні скарги задоволенню
не

підлягають з слідуючих підстав.

З
матеріалів справи вбачається,  що
15.07.2001 року на перехресті вул.
Рекордній та Алюмінієвій в м.
Запоріжжя сталося ДТП. Автомобіль ВМВ 740 державний номер НОМЕР_1,  який належить їй на праві власності,  під керуванням її чоловіка ОСОБА_3,  який виїжджав з пр. Леніна на вул.  Рекордна в сталося зіткнення з автомобілем
ВАЗ 2105 державний номер НОМЕР_2,  під
керуванням міліціонера ОСОБА_1

Розглядаючи
спір та встановлюючи винну особу у скоєні ДТП,  судом були досліджені: протоколи огляду технічного стану
й ушкоджень автотранспортних засобів,
протоколи огляду місця події,
матеріали огляду й дефекту транспортного засобу експертом автотовароведом,  стан їхніх коліс у момент огляду після ДТП,
результати додаткового огляду місця пригоди,  пояснення учасників ДТП і свідків,  матеріали судово-медичного огляду учасників ДТП,
довідки-експерта Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру МВС України № 54 від 20.11.2001 року,  повторний висновок фахівця Харківського
науково-досліднйцького інституту судових експертиз ім. . Бокаріуса від
3.04.2002 року № 2092,  висновок № 2848
судової авто технічної експертизи українського центру після аварійного захисту
"Експерт-Сервіс" від 6.07.2003 року,
висновок № 2696 автотехнічного дослідження від 30.06.2004 року
Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції
України.

По факту
ДТП прокуратурою
Орджонікідзевського району м.  Запоріжжя
була проведена перевірка. За даними перевірки , , була прийнята

постанова
про відмову в порушенні кримінальної справи,
яка надалі була скасована,  а
матеріал направлений на додаткову перевірку. У ході додаткової перевірки
неодноразово були відібрані пояснення всіх учасників ДТП,  проводилися огляди транспорту,  місця ДТП. В ході додаткового огляду місця пригоди,  за участю експерта НДЕКЦ при УМВ України в
Запорізькій області,  було зроблено
відтворення обставин пригоди,  а саме:

проводилися
заїзди та виміри швидкості руху,
траєкторій руху - при цьому все це було сфотографовано. За результатами
всіх матеріалів перевірки експерт НДЕКЦ при УМВ України в Запорізькій області
дійшов висновку,  у якому зазначив,  що порушення Правил дорожнього руху,  які спричинили аварію,  мали місце в діях водія ОСОБА_1 - п.п.
11.2,  12.2,  п. 12.3.

З боку
водія ОСОБА_3 не має порушень Правил ДР: " Виїжджаючи із прилягаючої
території на дорогу при відсутності заборонних знаків на своїй смузі руху на
перехресті так,  що не створював перешкоди
для інших транспортних засобів,
переконавшись у відсутності небезпеки,
рухаючись зі швидкістю меншою за умовами обмеженої оглядовості,  не змушуючи інших водіїв,  що виконують вимоги Правил ДР,  негайно гальмувати,  міняти напрямки руху,  водій ОСОБА_3 виконав вимоги "Правил
дорожнього руху".

Відповідно
до висновку    фахівця № 2092
Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз,  дослідженому у судовому засіданні,  суд зробив правильний висновок,  що дана експертиза є необ'єктивною та суперечить
матеріалам ДТП,  а тому судом не прийнята до уваги,  оскільки зазначений висновок зроблено на
припущеннях,  не

збігається з
протоколами огляду технічного стану й ушкоджень транспортних засобів,  протоколом огляду місця пригоди,  даними про деформацію й ушкоджень вузлів і
частин автомобілів є і інші розбіжності між дійсними обставинами ДТП.

Між тим
висновок суду підтверджено також і висновком N° 2848 судової технічної
експертизи українського центру після аварійного захисту
"Експерт-Сервіс" від 6.07.2003 року,
який підтвердив саме вину водія ОСОБА_1 у скоєні ДТП.

Вина
водія ОСОБА_1 - підтверджена і висновком № 2696 від 30.06.2004 року Київського
НДІСЕ,  однак за даними цієї
експертизи,  чомусь експертом хоч і
зазначено стосовно вини водіїв,  але і є посилання
на те,  що у експерта не має достатньої
компетенції для встановлення; причинного зв'язку між обставинами справи споєння
ДТП та її
наслідками,  Колегія вважає,  що ДТП
було скоєно на дорозі,  у висновках
експертиз,  які зазначені вище зроблено
категоричний висновок,  що винна особа
ОСОБА_1 і повністю відкинута вина ОСОБА_3 з чого і виходить причинний зв'язок
між ДТП та його
наслідками. Доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими та
взагалі безпідставними.

Таким
чином,  суд дослідивши висновки всіх
експертиз обставини ДТП,  зробив правильний висновок,  що ДТП
сталося саме з вини водія ОСОБА_1,  який керуючи автомобілем ВАЗ 2105 знаходився на у
трудових відносинах з відповідачем,  який
і повинен відшкодувати матеріальну шкоду,
яка згідно висновку № 241 авто-товарознавчого дослідження від 4.08.2001
року вартість відновлюваного ремонту належного їй автомобіля складає 41264 гр.
31 коп.,  на проведення експертизи нею
витрачено 1630 гр.

Судом
також обгрунтовано стягнута з відповідача частково і моральна шкоди у сумі 2000
гр.,  навівши у рішенні відповідні
докази,  які відповідають матеріалам
справи.

Вивчивши
доводи апеляційної скарги,  колегія
вважає,  що вони суттєвими не являються і
не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального права,  які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи,  крім
того всі доводи були досліджені судом першої інстанції з висновком якого
погоджується судова колегія.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги Управління державної служби охорони при УМВС України в Запорізькій
області та ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Ленінського районного суду м.  Запоріжжя
від 2 лютого 2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня її проголошення.