Справа №2-692/2007
РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІГОВА
РІШЕННЯ

Іменем
України

12 лютого 2007
року                                                                                                       м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі: головуючого - судді Коверзнева В.О.,
при секретарі - Бабич В.Д., з участю позивачки,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого
навчального закладу у формі товариства з обмеженою відповідальністю
"Університет сучасних знань" про стягнення
заборгованості та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ІНФОРМАЦІЯ_1
року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення
заборгованості по заробітній платі в розмірі 6464 грн 53 коп., компенсації за
її несвоєчасну виплату в розмірі 273 грн 86 коп., витрат на відрядження в розмірі 165 грн та 50000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивачка надіслала заяву про зменшення ціни позову на 6464 грн
53 коп. і пославшись на виплату заборгованості по заробітній платі просила
стягнути з відповідача 50 438 грн 86 коп.

У судовому
засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і наполягала на задоволенні.
Будучи допитаною в якості свідка показала, що працювала у відповідача на посаді
методиста Чернігівської філії. Починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_3 року відповідач не
сплачував заробітну плату, внаслідок чого виникла заборгованість, яка була
погашена лише при звільненні. Крім того, відповідач не компенсував їй витрати
на відрядження у місто Київ, зокрема: ІНФОРМАЦІЯ_4 року, вона була у відрядженні за розпорядженням директора філії, а ІНФОРМАЦІЯ_5
року за усною вказівкою в.о. керівника відповідача. Під час кожного відрядження вона витрачала на оплату
проїзних квитків по ЗО грн. Фінансові звіти за перші два відрядження
знаходяться у відповідача, а фінансовий
звіт за останнє відрядження відповідач взагалі не прийняв.

Представник
відповідача не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався належним
чином. Він не виконав вимогу суду і не надав фінансові звіти про відрядження
позивачки, витребувані ухвалою суду від ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с. 28).

2

Заслухавши
пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В період з ІНФОРМАЦІЯ_7
року по ІНФОРМАЦІЯ_9року позивачка працювала у відповідача на посаді методиста
Чернігівської філії. З ІНФОРМАЦІЯ_8року відповідач не сплачував їй заробітну
плату, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 6464 грн 53 коп., яка
була погашена лише в день звільнення позивачки (а.с. 6, 7).

Матеріалами
справи (а.с. 10, 11) та показаннями свідка, які в сукупності узгоджуються між
собою підтверджується, що 1ІНФОРМАЦІЯ_10 року позивачка перебувала у
відрядженні. Проте, відповідач понесені нею витрати не компенсував, а звіт про
відрядження за ІНФОРМАЦІЯ_11 року взагалі не прийняв.

Відповідно до
ст. 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат у зв'язку з службовими відрядженнями.

Пунктом 1
постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року № 663 "Про норми
відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон"
встановлено, що гранична норма добових витрат в межах України складає 25 грн.
Крім того, кожного разу позивачка витрачала по 30 грн на придбання проїзних
квитків для проїзду з міста Чернігова до міста Києва і у зворотному напрямку.

Таким чином підлягає стягненню на
її користь (25 + 30) х 3 = 165 грн.

Згідно ст.ст. 1
- 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-ІП у зв'язку з порушенням строків виплати
заробітної плати відповідач зобов'язаний компенсувати втрату частини доходів
позивачки.

Відповідно до
порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 сума компенсації складає:

·  заІНФОРМАЦІЯ_3 року - 1175.37 х 0.057 = 66 грн 99 коп.;

·  за
ІНФОРМАЦІЯ_13 року - 1175.37 х 0.056 = 65 грн 82 коп.;

·  за ІНФОРМАЦІЯ_12 року - 1175.37 х 0.047 = 55 грн 24 коп.;

·  за
ІНФОРМАЦІЯ_14 року -1175.37 х 0.047 = 55 грн 24 коп.;

·
за ІНФОРМАЦІЯ_15 року - 1175.37 х
0.026 = 30 грн 55 коп., а всього 273 грн 84 коп., що є підставою її
стягнення.

Відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя (ст. 237-1 КЗпП України).

По справі
встановлено, що внаслідок порушення права на оплату праці позивачці завдано
душевних страждань. Крім того, вона була позбавлена можливості пройти курс
лікування, що вимагало докладати додаткових зусиль для організації свого життя,
і чим в сукупності завдана моральна шкода.

Вирішуючи питання грошового відшкодування завданої моральної шкоди суд
враховує характер правопорушення, глибину, тривалість завданих страждань і
виходячи із засад розумності та виваженості вважає достатньою

3

компенсацією стягнення за користь позивачки 300 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 79, 81, 88, 208, 209, 212 - 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 121, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 1 - 3 Закону
України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати" постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.1999 року № 663, постановою
Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №
159, суд

вирішив:

позов задовольнити частково. Стягнути з Вищого навчального закладу у формі товариства з обмеженою відповідальністю
"Університет сучасних знань" на користь
ОСОБА_1 165 грн у відшкодування витрат на відрядження, 273 грн 84 коп. у відшкодування втрати частини
доходів та 300 грн у відшкодування завданої
моральної шкоди, а всього 738 грн 84 коп.

Стягнути з Вищого навчального закладу у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Університет сучасних знань"
судовий збір на користь держави в розмірі 59 грн 50 коп.

Стягнути з Вищого навчального закладу у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Університет сучасних знань"
на користь Територіального управління Державної судової адміністрації в
Чернігівській області 30 грн у відшкодування на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської
області. Заява про апеляційне оскарження рішення подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга - протягом 20 днів
після подання заяви. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження рішення,
якщо вона подається в строк, встановлений для подання заяви.