УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2007 р.                                                              м.Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючої:                  Павлишиної
А.Т.

суддів :                          Р.Й.Матківського,
О.Є.Меленко

секретаря :                    ГаранН.І.

з участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства ім. Шевченка ( с Глибоке
Богородчанського району) про стягнення заборгованості по заробітній платі за
апеляційною скаргою голови фермерського господарства ім. Шевченка на рішення
Богородчанського районного суду від 15листопада 2006 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Голова
фермерського господарства ім. Шевченка оскаржує рішення Богородчанського
районного суду від 15 листопада 2006 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 та
стягнуто на його користь з фермерського господарства ім. Шевченка 316.46грн.
заборгованості по заробітній платі та
судові витрати.

У апеляційній скарзі на рішення
апелянт посилається на те, що судом при вирішенні спору не взято до уваги ряд
обставин , які мають суттєве значення для правильного вирішення спору і це
призвело до ухвалення незаконного рішення. Так, Законом України „Про статус
гірських населених пунктів" держава гарантувала встановлення доплат до
ціни сільськогосподарської продукції, яка вироблена в місцевостях, що віднесені
до статусу гірських. Однак зазначені гарантії державою не виконуються і нею не
придбавається сільськогосподарська продукція у виробників, що знаходяться у гірських населених пунктах. Вважає, що у
зв"язку з цим фермерське господарство не мало економічних підстав для підвищення
тарифних ставок і посадових окладів, оскільки не несе відповідальності за
невиконання державою своїх гарантій. Вважає що дія Постанови KM України
від 11.08.1995 року № 648 не поширюється на
сільськогосподарське підприємство, яким є фермерське господарство ім.
Шевченка. Крім цього, суд обґрунтовував своє рішення п. 1 вищезгаданої
постанови та не взяв до уваги положень законів України

Справа № 22-ц-59/2007р.
Головуючий у 1 інстанції: Битківський Л.М

Категорія                                                        Доповідач:
Павлишина А.Т

від : 15.02.1995р. № 56; 24.06.2004 року № 1877; від
5.04.2001 року № 2371, від 17.12.1998 року № 320 та листів ДПАУ з цього
приводу. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові
ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши
доповідача, доводи апелянта ОСОБА_2, який вимоги апеляційної скарги підтримав,
заперечення ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом
встановлено, щоОСОБА_1  з травня 2005р.
до 1.11.2005 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, місцем
знаходження якого є населений пункт ( с
Глибока Богородчанського району), що має статус гірського . Зарплата
відповідачем у 2005році нараховувалась і виплачувалась без врахування 25%
надбавки, що встановлена Постановою KM України від 11
серпня 1995 p.
N 648 „Про
умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах" і сам відповідач
зазначеної обставини не спростовував.

З матеріалів
справи, зокрема довідки про доходи ОСОБА_1, що видана 15.08.2006 року
вбачається, що заробітна плата позивача у 2005 році склала 1265 грн. 85 коп.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що борг
перед позивачем складає 316.46 грн. ( як 25% від загальної суми заробітку у
2005 році) і стягнув зазначену суму.

Посилання
апелянта на те, що господарство не мало економічних підстав для підвищення
тарифних ставок і посадових окладів своїх працівників, оскільки держава не
придбавала сільськогосподарської продукції
у виробників, що знаходяться у гірських населених пунктах не заслуговують
на увагу, оскільки спір виник не з приводу підвищення тарифних ставок і
посадових окладів, а стягнення надбавки, що гарантована
п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 р. № 648 „Про
умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах". Крім цього,
відповідач не подав жодних доказів того, що невиконання зобов'язань держави з
приводу закупівлі сільськогосподарської продукції у нього якимось чином
пов"язано з місцем знаходження його, як виробника, у гірському населеному
пункті.

Рішення судом
постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують його обґрунтованості.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу голови фермерського господарства ім. Шевченка відхилити, а рішення
Богородчанського районного суду від 15 листопада 2006 року  залишити без зміни.

Ухвала набирає
чинності негайно, хоч може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з часу
проголошення.

Судді:                                                                 А.Т.Павлишина

Р.Й.Матківський

О.Є.Меленко