Справа № 2-245 2007 року
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня 2007 року             Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі судді                                      Остапчук Л.В.

при секретарі                                    Захарук Г.Л.

за участю: позивача                          ОСОБА_1

відповідачки                       ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Рівному

цивільну справу за позовом     ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2004
року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину.

В зв'язку з тим,
що вони з дружиною мають різні погляди на сімейне життя, що призводить до
частих сварок поміж ними, дружина зраджує подружню вірність, змінити свою
поведінку не бажає, позивач звернувся з даним позовом до суду і просить їх шлюб
розірвати.

В суді позивач
позов підтримав, пославшись на обставини викладені вище, пояснив, що вже більше
двох місяців дружина залишила сім'ю і проживає у своїх батьків в місті Рівне.
Вважає, що примирення між ними вже неможливе, тому твердо вирішив шлюб
розірвати і просить позов задоволити. Зменшив заявлені вимоги і відмовився від
стягнення з дружини судових витрат, а державне мито при розірванні шлюбу в
органах РАЦСу згідний сплатити сам.

Відповідачка
позов визнала і ствердила, що дійсно в сім'ї часто виникають сварки, чоловік
безпричинно її ревнує, тому вона перейшла проживати до свого батька, на
примирення не згідна і просить їх шлюб розірвати.

На думку суду позов підлягає до задоволення.

Судом
встановлено, що сторони на протязі останніх двох місяців не підтримують шлюбних
стосунків, проживають окремо, у них різні бюджети, вони спільного домашнього
господарства не ведуть, миритися не бажають, що підтверджується їх поясненнями.

Суд, відповідно
до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана
сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам кожного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд
вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними.

На думку суду,
неповнолітню дочку необхідно залишити на вихованні матері, проти чого сторони
не заперечують, а державне мито при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в
органах РАЦСу стягнути лише з позивача.

Керуючись
ст.ст.57, 59, 213-215,
294,35 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112, 160 Сімейного
кодексу України, суд, -

вирішив :

Розірвати
шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 31 серпня 2004 року
Великожитинською сільською радою Рівненського району Рівненської області
(актовий запис НОМЕР_1).

Неповнолітню
дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, залишити на вихованні матері.

При отриманні
свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_1 державне мито
в доход держави в розмірі одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що
становить 17 (сімнадцять)
гривень. ОСОБА_2 від сплати державного мита звільнити.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано до
Рівненського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської
області через Рівненський районний суд протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.