АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №
22ц -248/ 2007                                                      Головуючий
Суддя-доповідач:
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31 січня
2007 року                                                                 м.
Полтава

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого:
Дорош А.І. Суддів:   Гасія Ю.В.,
Обідіної'О.І. при секретарі Рибак О.О.

з участю

представника
позивача Пошивайло О.М.

представника
відповідача ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення   Глобииського районного суду
Полтавської області від 31 жовтня 2006 року по цивільній справі за позовом
виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку
регресу, -

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Дорош А.І., -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні
2006 р. виконавча дирекція Полтавського обласного відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Вказала, що 09.07.2004 р. о
20-00 год. працівник ВАТ "Полтавський ГЗКТриценко Ю.І., який згідно ЗУ
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням" від 18.01.2001 р. є застрахованою особою, був травмований у
результаті ДТП. Комісією ВАТ "Полтавський ГЗК" було проведено
розслідування обставин даного нещасного випадку та складено акт за формою НТ
про нещасний випадок невиробничого характеру № 492. Потерпілий ОСОБА_3
знаходився на лікарняному з 09.06.2004 р. по 21.03.2005 р. згідно листків
непрацездатності, які є підставою для призначення допомоги по тимчасовій
непрацездатності, у зв'язку з чим комісія із соціального страхування призначила
йому вказану допомогу. Потерпілому ОСОБА_3 за рахунок коштів Фонду було
виплачено 8 020,79 грн., що підтверджується довідкою з бухгалтерії ВАТ
"Полтавський ГЗК". Винним у ДТП
є ОСОБА_1, до якого за постановою Глобииського     районного
суду     Полтавської області  від
24.06.2005  р.  застосовано

2

амністію.
Посилаючись на наявність права регресної вимоги про відшкодування виплаченої за
рахунок коштів Фонду допомоги по тимчасовій непрацездатності, позивач просив
стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вищевказану суму.

Рішенням
Глобинського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2006 року позов
Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу
задоволений .

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності 8 020 грн.79 коп. - відшкодування в порядку регресу; на користь
держави 80 грн.20 коп. - за понесені судові витрати; 30 грн. - збір на
інформаційно-технічне забезпечення.

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить вищевказане рішення суду
скасувати, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального права, зокрема, суд не звернув увагу на
те, що ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням" не передбачено право
звернення позивача до суду з позовами про відшкодування шкоди в порядку
регресу; грошові кошти в сумі 8 020,79 грн., що були сплачені ОСОБА_3 не є
відшкодуванням шкоди, завданої іншою особою, а є матеріальним забезпеченням у
зв'язку з втратою заробітної плати(доходу) внаслідок тимчасової втрати
працездатності; рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від
14.1.1.2006 р. по справі за позовом ОСОБА_3. до ОСОБА_1 встановлено суму шкоди
як матеріальної так і моральної, що була понесена потерпілим внаслідок ДТП та зобов'язано
ОСОБА_1 відшкодувати цю шкоду; вказаним рішенням суду встановлено розмір вини
кожного з учасників ДТП,
а саме: ОСОБА_1 - 80%, ОСОБА_3. - 20%, що не було враховано судом при
ухваленні оскаржуваного рішення.

У
запереченні на апеляційну скаргу виконавча дирекція Полтавського обласного
відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно
ст. 307 ч.1 п.2 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно
ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Судом
першої інстанції встановлено і це не заперечується сторонами, що за постановою
Глобинського районного суду Полтавської області від 24.06.2005 р. ОСОБА_1
звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч. 1 КК України на
підставі ст.ст. 1, 6 Закону України "Про амністію" від 31.05.2005 p., провадження
у кримінальній справі було закрите. Потерпілому по справі ОСОБА_3, як
застрахованій особі, за рахунок коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності було виплачено по листкам непрацездатності за
місцем його роботи 8 020,79 грн.

3

Задовільняючи
позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за доведеністю його
вини, згідно вимог закону, повинен відшкодувати позивачу в порядку регресу суму
виплачену ним потерпілому.

Проте, з
такими висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного,
всебічного та об'єктивного з'ясування дійсних обствин справи, прав та
обов'язків сторін в даних правовідносинах, з неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Як
встановлено колегією суддів, потерпілий ОСОБА_3 є застрахованою особою, тобто
найманим працівником ВАТ "Полтавський ГЗК", на користь якого
здійснюється загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'Язку з
тимчасовою втратою працездатності на підставі ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням".

Згідно
ст. 1 вищевказаного Закону загальнообов'язкове державне соціальне страхування у
зв'Язку з тимчасовою втратою працездатності передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності за рахунок бюджету Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, що формується шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним органом, а також за рахунок інших джерел,
передбачених Законом.

Згідно
ст. 9 цього Закону Фонд соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління
загальнообов'язковим державнмим соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності, провадить збір і акумуляцію страхових внесків та інших
коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних
послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх
надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів. Фонд належить
до цільових позабюджетних страхових фондів.

Усі
застраховані особи є членами цього Фонду.

Фонд є
некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом надання
матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам Фондом.

Згідно
ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати
працездатності... та інших випадках, передбачених законом.

Це право
гарантується загальнообов'язковим державнмим соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій.

Виходячи
із змісту норм вищевказаних Законів, характеру спірних правовідносин сторін,
колегія суддів приходить до висновку про те, що виплачена на користь третьої
особи ОСОБА_3. сума 8 020,79 грн. є матеріальним забезпеченням останнього у
зв'язку з втратою ним заробітної плати (доходу) внаслідок тимчасової втрати
працездатності, яке проведено за рахунок бюджету Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності, сформованого шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим ним органом, а не шкодою, завданою іншою
особою. тому позивач не має права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у
розмірі виплаченої суми - втрати заробітної плати потерпілим у ДТП внаслідок
тимчасової втрати працездатності, застосування судом до даних правовідносин
ст.ст. 1166,1187, 1191 ЦК України є безпідставним та неправильним.

4

З
врахуванням викладеного, колегія судців приходить до висновку про те, що, у
рішенні місцевого суду має місце невідповідність висновків суду обставинам
справи; неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись
ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3,4, 313 -315, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення
Глобинського районного суду Полтавської області від 31 жовтня 2006 року
скасувати та постановити нове рішення по суті позовних вимог.

У
задоволенні позову виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити за безпідставністю.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.