№2-12/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
березня 2007 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Клименко
СМ. при секретарі Мойленко А.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, СП „Вест експрес", ОСОБА_6, ОСОБА_7про визнання частково
недійсними договорів купівлі-продажу, дарування приватизованої квартири,
визнання права власності на 1А ч. квартири та вселення в неї і за зустрічним
позовом ОСОБА_7до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної
шкоди, треті особи: Автозаводський районний суд м. Кременчука, Кременчуцька
товарна біржа, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, КГ ЖЕП „Молодіжне"

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, СП СУНП
„Вест-експрес", ОСОБА_6а, ОСОБА_7. про визнання частково недійсними
договорів купівлі-продажу і дарування приватизованої квартири, визнання права
власності на 1/2  ч. квартири та вселення
в неї, вказуючи в заяві, що з 10.03.1994 року він є власником 1/2  частини 2-х кімнатної АДРЕСА_1, яку він
отримав разом з ОСОБА_2 Під час його відсутності без його відому ОСОБА_2
продала вказану квартиру, яка відчужувалася неодноразово. Згідно договору
купівлі-продажу від 24.11.1997 року квартира відчужена ОСОБА_2 через товарну
біржу ОСОБА_3, 22.04.1998 року останній продав квартиру через нотаріуса ОСОБА_8
ОСОБА_4, 13.11.1998 року ОСОБА_4   продав
дану квартиру ОСОБА_5, договір посвідчено нотаріусом ОСОБА_12., ОСОБА_5
3.03.1999 року продала дану квартиру СП
«Вест-Експрес», договір посвідчено нотаріусом ОСОБА_13, 24.06.2000 року СП «Вест-Експрес» провело
відчуження цієї квартири подарувавши ОСОБА_6, а 10.01.2001 року останній продав
цю квартиру ОСОБА_7.

Просив
суд визнати недійсними  вказані договори
купівлі-продажу і дарування спірної квартири та визнати за ним право власності
на 1/2 ч.

Коли
справа знаходилась в провадженні суду позивач доповнив свої вимоги, вказавши
третіми особами Кременчуцьку товарну біржу, приватних нотаріусів ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10,
ХЖЕУ - 9. Просив визнати недійсними всі договори купівлі - продажу спірної
квартири, визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, виділивши
жилу кімнату пл.11,4 кв.м, 1/2  частину
коридору, площею 9,5 кв.м, ХА частину сховища площею 2,7 кв.м, 1/2 частину
ванної кімнати площею 2,6 кв.м, 1/2
частину вбиральні площею 1 кв.м, Уг частину кухні площею 7,1 кв.м,
стягнувши з відповідачів солідарно по 5000 грн. різниці жилої площі. Вселити
його у спірну квартиру і зобов»язати ОСОБА_7 віддати екземпляр ключів від
квартири, зобов»язати ХЖЕУ анулювати запис про його виписку з квартири .

Під час
розгляду справи відповідач ОСОБА_7 звернувся до суду з зустрічним позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди, вказавши, що
10.01.2001 року він уклав

2

договір купівлі-продажу АДРЕСА_1з
ОСОБА_6. Оскільки на час укладення договору він не знав і не міг знати яким
шляхом ця квартира вибула з володіння ОСОБА_1, то він є добросовісним набувачем. Внаслідок
недбалого   відношення ОСОБА_1 до своєї
власності він поніс збитки у вигляді витрат на придбання цього майна, крім того
йому спричинено і моральну шкоду діями ОСОБА_2, яка діяла від імені ОСОБА_1 на
підставі підробленого доручення. Внаслідок незаконних дій ОСОБА_2 був укладений
нікчемний  право чин купівлі-продажу,
який в подальшому привів до  порушення
законних прав позивача як власника. Вказав, що його моральні страждання
виражаються в  душевних хвилюваннях ,
оскільки далі він  змушений проживати
фактично у комунальній квартирі, його життєві зв»язки зазнають вже сьогодні
різких змін, він позбавлений можливості користуватися повноцінно майном, яке
вважав своїм та за яке заплачено значні кошти. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на його користь  в солідарному
порядку 75 000 грн. матеріальних збитків та 30 000 грн. в відшкодування
моральної шкоди, а також стягнути з ОСОБА_1 вартість 1/2 частини поліпшень в
квартирі та Уг витрат на утримання
квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
і його законний представник ОСОБА_14. і представник за дорученням ОСОБА_15 свій
позов підтримали і просили задовольнити, про підстави та обставини позову
пояснили так, як це виклали в позовній заяві та в доповненні до неї, уточнюючи
і стверджуючи, що ОСОБА_2 всупереч волі ОСОБА_1 без його відому продала по пі
дробному дорученню належну їм на праві сумісної власності квартиру,
скориставшись його відсутністю, бо він перебував на лікуванні в ЛТП і позбавила
його житла. Доручень на відчуження своєї частини квартири він їй не видавав,
зустрічний позов не визнали і в його задоволенні просили відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала і в його задоволенні просила відмовити, посилаючись,
що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 вони отримали
спірну АДРЕСА_1приватизували її і стали співвласниками по 1/2 ч. кожному. їх
шлюб розпався, оскільки ОСОБА_1
зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, бійки і вона з вересня 1996
року в квартирі не проживала, ОСОБА_1
проживав там сам. Восени 1997 року ОСОБА_1
прийшов до неї з двома чоловіками з документами з метою розміняти квартиру,
вона віддала свій паспорт для оформлення квартири, все було при ньому, але
ніхто на неї нічого не переоформив , стали погрожувати їй, що вже заплатили
борг за квартиру 7000 грн,,  вона
підписала доручення на продаж квартири на біржі, підпису ОСОБА_1 не було, і вона
підписала договір купівлі -продажу з ОСОБА_3. ОСОБА_1 довіреності їй на продаж квартири не давав. Коли ОСОБА_1
прийшов з ЛТП, де проживав їй невідомо, знає тільки, що квартирі його не було,
бо після продажу там були поміняні двері і замки, вона ходила хотіла взяти
якісь речі і не змогла. Зустрічний позов не визнала і в його задоволенні також
просила відмовити посилаючись на вищезазначені обставини продажу квартири.
Винною себе не вважає, все вийшло із-за ОСОБА_1, який вів аморальний образ життя і з його вини і при його
участі вони втратили квартиру.

Відповідач
по первісному і позивач по зустрічному позову
ОСОБА_7 і його представник за дорученням ОСОБА_16 пред»явлений позов не
визнали і в його задоволенні просили відмовити, посилаючись, що ОСОБА_7 купив
квартиру через агентство 4 січня 2001 року на законних підставах уклавши
договір купівлі продажу через нотаріуса ОСОБА_11, віддав йому гроші, ніяких заборон
на неї не було, в червні 2002 року прийшло повідомлення про суд, і
продовжується вже на протязі тривалого часу, що порушило його образ життя,
вважає, якби ОСОБА_1 дбав про
свою власність і вона йому була потрібна, то звернувся б до суду в передбачений
законом строк не пропустивши його, і ніяких послідуючих подій не було б і він
не купив би квартиру, тому просив суд

3

застосувати
позовну давність і відмовити йому в задоволенні позову. Свій позов підтримав і
просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави так як це викладено в
позовній заяві і доповненні до неї.

В судове
засідання не з'явились відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5., представник СП СУНП, ОСОБА_6, треті
особи: представник Автозаводського районного суду М.Кременчука, Кременчуцької
товарної біржі, нотаріуси ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 представник
КГЖЕП „Молодіжне" по невідомій суду причині, про час розгляду справи їм
повідомлялось належним чином через засоби масової інформації, оголошення про
виклик до суду було опубліковано в газеті „Зоря Полтавщини" в номері від
16 березня 2007 року.

Суд,
заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, і, оцінюючи все в
сукупності вважає, що первісний та зустрічний позови не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Так, в
судовому засіданні встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що з
10.03.1994 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_1 мали на праві спільної сумісної власності 2-х кімнатну АДРЕСА_5, що
підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. 24 листопада 1997 року
через Кременчуцьку товарну біржу за дорученням виданим ОСОБА_2 від свого імені
і ОСОБА_1 було укладено договір купівлі продажу належної їм квартири з ОСОБА_3
і оскільки ОСОБА_1 доручення ОСОБА_2. на продаж квартири не надавав, і вона
його не отримувала, то слід вважати, що квартира була продана всупереч його
волі і без його відому. Згідно довідки начальника Комсомольського ЛТП ОСОБА_1перебував в
Комсомольському ЛТП на примусовому лікуванні від алкоголізму згідно постанови
Автозаводського районного суду м. Кременчука з 27 січня 1998 року і був
звільнений 27 січня 1999 року по закінченню строку перебування в ЛТП, тобто
після 27 січня 1999 року він мав можливість звернутися до суду за поновленням
порушених його житлових прав, чого він не зробив без поважних причин і до суду
з заявою про поновлення пропущеного строку не звертався, який в відповідності
до ст.257 ЦПК України встановлено терміном в три роки, і про це заявив
відповідач, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Суд
критично відноситься до посилань відповідача ОСОБА_1, що йому стало
відомо про відчуження квартири в липні місяці 1999 року і він проживав в
квартирі безперешкодно до 8 липня 1999 року, оскільки, як вбачається із
повідомлення прокурора м. Кременчука ( а.с.15 т.1) на звернення ОСОБА_1 відносно
незаконного відчуження його квартири, відповідь йому надавалась з
рекомендаціями звернення до суду 21 травня 1999 року, із чого слідує, що він
знав раніше, чим заявляє суду про порушення його житлових прав, але до суду за
захистом звернувся тільки 8 травня 2002 року порушивши передбачений строк. Тому
суд вважає, що строк позовної давності слід обчислювати з часу повернення його
із ЛТП, тобто з 27 січня 1999 року. Доказів в підтвердження своїх посилань, що
він проживав в квартирі до 8 липня 1999 року він суду не надав, тому суд при
прийняті рішення їх до уваги не приймає.

Оскільки
в задоволенні первісного позову відмовлено, то необхідно відмовити і в
задоволенні зустрічного позову, так як він випливає із підстав та обставин
первісного.

Керуючись
ст.ст.10, 11, 209, 2124, 215, на підставі ст.ст.256-268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1в
позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, СП

4

„Вест
експрес", ОСОБА_6, ОСОБА_7про визнання частково недійсними договорів
купівлі-продажу, дарування приватизованої квартири, визнання права власності на
1/2 ч. квартири та вселення в неї відмовити.

ОСОБА_7в
позові до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження , якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення до апеляційного суду Полтавської області через суд, що
ухвалив рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.