overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 травня 2007
року                                                                         м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

головуючого                           Данчука В.Г.,

суддів:                                    Берднік І.С.,

Косенка В.Й.-

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Кредитної спілки Дніпропетровщини на ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від  20 листопада 2006 року
та ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська  від 19 липня 2006 року  та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської  області від  20 листопада 2006 року в справі за
позовом  Кредитної спілки
Дніпропетровщини до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення за­боргованості по договору
кредиту,

в с т а н о
в и л а:

Рішенням
Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від                              19 липня 2006
року позов задоволено, солідарно стягнуто з ОСОБА_2,  ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки
Дніпропетровщини заборгованість за кредитним договором від 24 січня 2005 року у
розмірі 49851,19 грн., в тому числі 8996,89 грн. - несплаченого кредиту,
2290,42 грн. відсотків за корис­тування кредитом та 38563,88  суми штрафних санкцій.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської  області від                          20 листопада 2006
року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір стягнутої солідарно
заборгованості по кредитному договору до 15440,18 грн.

У касаційних скаргах Кредитна спілка Дніпропетровщини та                       ОСОБА_1 ставлять питання про скасування зазначених судових рішень, посилаючись на  неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно ч. 2
ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального  чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційних скарг не вбачається неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за
необхідне відхилити касаційні скарги.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Кредитної спілки
Дніпропетровщини та ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська  від                 19 липня 2006 року  та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від  20 листопада 2006
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                         Данчук
В.Г.

Судді:                                                                   Берднік
І.С.

Косенко В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

14 травня 2007 року                                           м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :

головуючого     -                  Прокопчука Ю.В.,

суддів :                                   Патрюка М.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ
будинку, встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бородянського
районного суду Київської області від 21 липня 2006 року, залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 листопада 2006 року, позов
задоволено. АДРЕСА_1 поділено, виділено ОСОБА_1 55/100 частин будинковолодіння
вартістю 38051 грн., а ОСОБА_2, ОСОБА_3 45/100 частин будинковолодіння вартістю
31765 грн.; зобов'язано сторони провести переобладнання будинку за власні
кошти; стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідачів компенсацію за різницю у
частках в сумі 3143 грн.; встановлений порядок користування земельною ділянкою;
стягнуто з кожного з відповідачів на користь позивача - по 250 грн. на
відшкодування витрат по оплаті будівельно-технічної експертизи, по 79 грн. на
відшкодування витрат по оплаті судового збору, по 111 грн. 25 коп. недоплаченого
судового збору.

У касаційній скарзі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати постановлені судові рішення, посилаючись на
необгрунтованність та порушення норм процесуального права при їх прийнятті.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч.2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги
не дають підстав для висновку, що при розгляді справи суд неправильно
застосував норми матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. 338
ЦПК України, як підстави для зміни або скасування судових рішень. Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішенням Бородянського районного
суду Київської області від 21 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 24 листопада 2006 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cудді:

Ю.В.
Прокопчук

М.В. Патрюк

М.П. Пшонка
У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

8 травня 2007 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Житомирської області від 4 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_1
звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди.

Зазначала, що 17 червня 2003 року
вона, як приватний підприємець, уклала з відповідачкою договір про повну
матеріальну відповідальність, згідно якого відповідачка зобов'язалася виконувати роботу по
продажу продовольчих та непродовольчих товарів з повною матеріальною
відповідальністю за прийнятий на реалізацію товар.

Посилаючись на те, що при
проведенні інвентаризації в магазині була виявлена нестача товарно-матеріальних
цінностей на суму 3 330 грн. 76 коп., про що було складено акт від 24 лютого
2005 року, просила стягнути з відповідачки зазначену суму збитків.

Рішенням Ємільчинського районного
суду Житомирської області від    30
червня 2006 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 4 грудня 2006 року рішення Ємільчинського районного
суду Житомирської області від
30 червня 2006 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені: стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 3 330 грн. 75 коп. на відшкодування шкоди,
150 грн. витрат на правову допомогу, 51 грн. державного мита.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі., посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 4 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Л.М. Лихута
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 квітня 2007
року                                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

Патрюка
М.В.,

Лященко
Н.П.,

Романюка
Я.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 19 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 28 листопада 2006 року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ майна, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

в с т а н о в и л а :

У липні 2006 року ОСОБА_2
звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що перебуває з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку.
Шлюбні відносини між ними фактично припинені. За час перебування у шлюбі ними
спільно придбано майно, вартість якого становить 36187 гривень. Між нею та
відповідачем не досягнуто згоди про поділ майна. Посилаючись на зазначені
обставини, позивачка просила про задоволення позовних вимог. ОСОБА_2 звернувся
із зустрічним позовом, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 вказала не все майно, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відтак просив розділити
також вказане ним майно.

Рішенням Ямпільського районного
суду Вінницької області від 19 жовтня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області від 28 листопада 2006 року, позов
задоволено частково. Виділено та визнано право власності за ОСОБА_2 на майно
загальною вартістю 18335 гривень. Виділено та визнано право власності за
ОСОБА_1 на майно загальною вартістю 17852 гривні. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 241 грн. 50 коп. грошової компенсації за різницю у виділеному спільному
майні. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
ставиться питання про скасування зазначених судових рішень у зв'язку з тим, що
вони необґрунтовані відповідно до вимог закону, постановлені з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню
не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З наведених у скарзі доводів не
вбачається, що при розгляді справи судом першої та апеляційної інстанцій
допущені порушення закону, що передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як
підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду
Вінницької області від 19 жовтня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 28 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cудді:                                                                М.В.
Патрюк

Н.П. Лященко

Я.М.
Романюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 травня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Охрімчук Л.І.,  Романюка Я.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства
“Донецька залізниця” про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ворошиловського районного суду
м. Донецька від 10 жовтня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 4 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України
з касаційною скаргою на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від
10.10.2006 р., залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області
від 4.12.2006 р., яким у позові відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить
питання про скасування судових рішень та ухвалення нового рішення про
задоволення позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, місцевий суд, з
урахуванням фактичних обставин справи,
виходив з того, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці більше трьох
годин без поважних причин, його звільнення з роботи за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП
України було здійснено з дотриманням вимог трудового законодавства, а позивач
не надав необхідних  доказів на
підтвердження заявлених вимог.

Апеляційний суд  погодився з висновками місцевого суду та
залишив його рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що рішення судів ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и
л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 10 жовтня                2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Донецької області від 4 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк
Справа № 2 - 12 /07 p.
УХВАЛА

про
призначення судово-технічної будівельної експертизи

21 лютого 2007 року.                                                                                     м. Жашків.

Жашківський районний суд Черкаської
області складі: головуючого судді - Томашевського В.М. при секретарі - Чумак P.M. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування договору купівля - продажу незакінченого будівництвом
житлового будинку.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з зазначеним позовом, в
якому прохає скасувати договір куплі - продажу незакінченого будівництвом житлового будинку
укладений між позивачем та ОСОБА_3 посвідченого приватним нотаріусом
Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області 25 квітня 2005 року

В зв'язку з тим, що позивач купив будинок незавершений будівництвом і виникла необхідність в оцінці
незавершеного будівництва та вартість будівельних
матеріалів затрачених на закінчення будівництва та вартість будинку в даний час виникла необхідність провести судово технічну
будівельну експертизу.

Заслухавши думку сторін у справі щодо призначення судово-технічної будівельної експертизи, які проти цього не
заперечували, суд вважає за необхідне призначити зазначену
експертизу, так як для з'ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання в галузі будівництва,
нормування праці, витрат щодо будівельних матеріалів.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у
справі слід зупинити.

Керуючись ст. ст. 168,
143, 144, п. 5 ст. 202 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Призначити у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
скасування договору купівля - продажу незакінченого будівництвом житлового будинку
судово-технічну будівельну експертизу, на вирішення
якої поставити наступні питання:

1. Яка вартість робіт і використаних будівельних матеріалів
на зведення фунда менту, коробки, та покриття будинку (стеля в будинку відсутня, відсутня підлога та відсутній благоустрій) і який процент цих робіт відносно до всього будинку?

2.
Яка вартість будинку завершеного
будівництвом? Зазначити процент цих робіт відносно до всього будинку?

3. Зазначити величину затрат, понесених позивачем на
закінчення будівництвом будинку.

Проведення
експертизи доручити експерту будівельнику ОСОБА_4, попередити
експерта про кримінальну відповідальність за ст.
ст. 384,
385 КК України.

Надати для проведення експертизи:
матеріали цивільної справи №
2- 12/07 р.

Оплату за проведення експертизи покласти на відповідача
ОСОБА_2 і роз'яснити йому положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі експертизі.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи. Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути
оскаржена в апеляційному порядку через суд
першої інстанції шляхом подачі   в
5-денний   строк   з
дня   проголошення   ухвали
заяви   про апеляційне  оскарження
і  поданням  після
цього  протягом   10
днів апеляційної скарги, з подачею копії до апеляційної інстанції або в
порядкуч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Справа № 2-0-8/07р.
РІШЕННЯ іменем
України

15 лютого 2007 року.                                                                                              м. Жашків.

Жашківський
районний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді -
Томашевського В.М. секретаря -
Чумак P.M. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жашкові цивільну справу
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу,

встановив:

Сторони
перебувають  у  зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1989 року від шлюбу мають неповнолітніх
дітей : дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають біля позивачки і
знаходяться на її утримані.

Позивач
звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб,  посилаючись  на те, що протягом подружнього життя з відповідачем постійно виникали скандали у зв'язку із його
складним характером, та зловживанням
спиртними напоями, у результаті чого з серпня 2006 року.

Відповідач
позов не визнав, посилаючись на те, що дійсно через різні характери їх спільне проживання стало не можливе. Згоден на
розірвання шлюбу  з позивачкою. Діти залишаються проживати з
матір'ю. Витрати пов'язані з розірванням шлюбу віднести на нього.

Суд,
вислухавши сторони, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони понад шість місяців не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного
господарства, не мають загального бюджету, проживають
окремо, і як видно з їх пояснень у судовому засіданні,  перебувають
у  не приязних стосунках.

Таким чином, суд вважає
встановленим,  що  збереження сімї неможливо, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. При цьому, суд також враховує, що сторони мають неповнолітніх
дітей і рішення позивачем прийнято з усвідомленням його наслідків.

Суд вважає
необхідним покласти витрати по сплаті державного мита на відповідача
згідно його заяви.

На підставі
ст.ст. 110 - 115 СК України та керуючись ст.ст. 213 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ;

Шлюб
зареєстрований 18 травня 2003 року Шуляківською сільською Радою за актовим записом НОМЕР_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Залишити
проживати з матір'ю дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

При видачі свідоцтва про розірвання
шлюбу стягнути з ОСОБА_2 сімнадцять гривень на користь
держави звільнивши від сплати державного мита ОСОБА_1.

Рішення може
бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд  шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження яка подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Справа 2-23  2007 року
Рішення  Іменем  України

26 січня 2007 року
Жашківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді                                                   Первак М.О.

при секретарі                                                        Коломієць С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Жашків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, що
втратила право на користування житловим приміщенням.

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування та проживання в
квартирі АДРЕСА_1

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що в 1990 році він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, яка мала дочку від першого шлюбу, ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина ОСОБА_3 померла.

6 березня 1991 року позивач отримав ордер на
квартиру АДРЕСА_1, в який було внесено прізвище
дочки покійної дружини ОСОБА_2. З дня отримання квартири  і по даний час відповідачка ОСОБА_2  в квартирі АДРЕСА_1 не проживала і не проживає.

Позивач, являючись наймачем квартири виконує всі умови договору найму
житлового приміщення: сплачує квартплату, послуги електропостачання, що
підтвердив копіями квитанцій про сплату квартплати та послуг.

Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що в неї не має постійного місця проживання, в даний час зі своєю сім'єю вона
проживає в будинку своєї баби, а в квартиру АДРЕСА_1 її не допускав позивач ОСОБА_1

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Як видно із даних актів обстеження квартири АДРЕСА_1 проведених депутатом міської ради з участю працівників міської ради від 18 травня 2006 року і від 10 серпня 2006 року факту проживання в цій квартирі
ОСОБА_2 не встановлено і її особистих речей не виявлено.

Не суперечить вказаним документам і покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що квартирі АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 не проживала ніколи з часу
отримання позивачем ОСОБА_1 цієї квартири.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 не проживала в квартирі АДРЕСА_1 більше шести місяців.

Згідно вимог ст.71 Житлового Кодексу України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за
ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

На підставі викладеного і вимог ст.ст.71; 72 Житлового Кодексу України та керуючись ст.ст.213-215
ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням розташованим АДРЕСА_1, внаслідок відсутності її у вказаному жилому приміщенні
понад встановлені строки.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а
апеляційну скаргу на рішення суду до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд на протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий

М.О.Первак