РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року місяця березня 20 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді -
Любобратцевої Н.І. Суддів:   Даніла Н.М.

Чистякової Т.І. при секретарі: Бахтагарєєвій
М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до Міністерства промислової політики, транспорту,
зв'язку і паливно - енергетичного комплексу АР Крим, Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м. Сімферополя, ліквідаційної комісії
Міністерства палива та енергетики АР Крим про скасування наказу, зміну
формулювання причини звільнення, стягнення заробітної плати, призначення та
перерахунок пенсії, стягнення моральної шкоди,

за апеляційними
скаргами ОСОБА_1та ліквідаційної комісії Міністерства палива та енергетики АР
Крим на рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 12 вересня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2005
року ОСОБА_1. звернулася до суду із позовом до Міністерства промислової політики, транспорту,
зв'язку і паливно-енергетичного комплексу АР Крим, Управління пенсійного фонду
України в Центральному районі м. Сімферополя про зміну підстав звільнення у
наказі № 33-к від 26 листопада 1998 року, звільнення її згідно поданої заяви з
11 лютого 2000 року у зв'язку з втратою працездатності, виплату розрахунку по заробітній платі з 11 жовтня 1999 року по 15
жовтня 1999 року та оплату лікарняних листів за період з 18 жовтня 1999
року по 4 лютого 2000 року, зобов'язання Управління Пенсійного фонду у
Центральному районі провести перерахунок пенсії.

У подальшому
ОСОБА_1. уточнила позов, просила скасувати наказ за № 9-к від 10 лютого 2000 року „Про
скасування наказу Міністерства палива та енергетики АРК за № 68 - к від 11
жовтня 1999 року „Про поновлення на посаді ОСОБА_1.", зобов'язати
відповідача звільнити її з 17 вересня 2000 року, у зв'язку з встановленням
першої групи інвалідності, стягнути заробітну плату за період з 11 жовтня 1999
року по 17 вересня 2000 року та 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди,
зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя призначити їй пенсію державного
службовця та перерахувати пенсію.

Вимоги
мотивовані тим, що рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 11
жовтня 1999 року її поновлено на посаді головного спеціаліста по кадрам
Міністерства палива та енергетики АР Крим, у зв'язку з чим вона приступила до
виконання своїх посадових обов'язків. 3 18 жовтня 1999 року по 04 лютого 2000
року вона знаходилася на лікарняному, після чого їй була встановлена перша
група інвалідності, проте заробітна плата за період роботи з 11 жовтня 1999
року по 15 жовтня 1999 року їй не нарахована та не виплачена, не оплачені
лікарняні листи, не проведене її звільнення у зв'язку з встановленням
інвалідності, також їй не були надані документи для оформлення пенсії
державного службовця. Внаслідок вказаних

Справа № 22-ц-408/2007р.                          Головуючий

в першій інстанції  Михайлов B.C. Доповідач  Даніла Н.М.

2

дій та бездіяльності відповідача їй
була спричинена моральна шкоди, яку вона оцінює у розмірі 50000 грн.

У ході розгляду
справи у якості співвідповідача притягнута Ліквідаційна комісія Міністерства
палива та енергетики АР Крим.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 12 вересня 2006
року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково, скасовано наказ Міністерства
палива та енергетики АР Крим від 10 лютого 2000 року за №9-к „Про зміну наказу
Міністерства палива та енергетики АР Крим" від 11 жовтня 1999 року за
№68-к „Про поновлення на посаді ОСОБА_1."; ліквідаційну комісію
Міністерства палива та енергетики АР Крим зобов'язано звільнити ОСОБА_1. за
власним бажанням з 04 лютого 2000 року, у зв'язку з встановленням інвалідності
першої групи; з ліквідаційної комісії Міністерства палива та енергетики АР Крим
на користь ОСОБА_1. стягнуто заробітну плату за період роботи з 11 жовтня 1999 року по 15 жовтня 1999 року, ліквідаційну комісію
Міністерства палива та енергетики АР Крим зобов'язано оплатити ОСОБА_1.
лікарняні листи за період з 18 жовтня 1999 року по 04 лютого 2000 року, з
ліквідаційної комісії Міністерства палива та енергетики АР Крим на користь
ОСОБА_1. стягнуто моральну шкоду в сумі 10000 грн. У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. до Міністерства промислової політики, транспорту, зв'язку і
паливно-енергетичного комплексу АР Крим відмовлено.

Не погодившись з
вказаним рішенням, ліквідаційна комісія Міністерства палива та енергетики АР
Крим та ОСОБА_1. подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1. в апеляційній
скарзі просить змінити рішення суду, посилаючись на те, що рішення суду
неможливо виконати, оскільки ліквідація Міністерства палива та енергетики АР
Крим закінчилася, ліквідаційний баланс закритий, правонаступником Міністерства
палива та енергетики АР Крим стало Міністерство промислової політики,
транспорту, зв'язку і паливно-енергетичного комплексу АР Крим, яке є належним
відповідачем і з якого слід стягнути заробітну плату, моральну шкоду,
зобов'язати оплатити лікарняні листи та звільнити належним чином.

Ліквідаційна
комісія Міністерства палива та енергетики АР Крим ставить питання про
скасування рішення з направленням справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на те, що рішення суду незаконне і
необгрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального
права. Зокрема, апелянт вказує на те, що ОСОБА_1. після поновлення її на роботі
11 листопада 1999 року не приступила до
виконання трудових обов'язків, не надала до відділу кадрів міністерства
трудову книжку, посилаючись на те, що вона її втратила. Після належного
оформлення дублікату трудової книжки, вона була передана до Управління ПФУ для призначення пенсії. Вимоги
позивачки про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн. є
необгрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, що з'явились, обговоривши підстави апеляційних
скарг, судова колегія вважає за необхідне задовольнити їх частково.

Частиною 3
статті 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального закону або порушення норм процесуального права,
які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 „Про практику розгляду
судами трудових спорів," розгляду в порядку, передбаченому главою XV
КЗпП України, підлягають індивідуальні трудові спори працівників усіх
підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду
діяльності та галузевої приналежності, в тому

3

числі, членів кооперативу, їх об'єднань, КСП, інших
громадських організацій, які перебували з ним в трудових відносинах, селянських
(фермерських) господарств, а також осіб, які працюють за трудовим договором із
фізичними особами.

При розгляді
всіх цих спорів застосовуються строки звернення до суду за вирішенням трудових
спорів, передбачені статтями 228,233 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Центрального районного суду від
11 жовтня 1999 року ОСОБА_1. поновлена на посаді головного спеціаліста по
кадрам у Міністерстві топлива
та енергетики АРК, стягнуто на її користь з Міністерства томлива та
енергетики АРК середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 листопада 1998
року по 1 жовтня 1999 року у сумі 2444грн., а також необгрунтовано удержану заробітну плату у сумі 112 грн 50 коп.

Ухвалою судової
колегії по цивільним справам Верховного Суду АРК від 9 лютого 2000 року рішення
Центрального районного суду від 11 жовтня 1999 року скасовано, справа
направлена на новий розгляд.

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя від 7 вересня 2000 року у позові
ОСОБА_1. до Міністерства томлива та енергетики АРК про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за 21 місяць, скасування
наказу про звільнення № 33 - к
від 26 листопада 1998 року та акту від 18 жовтня 1999 року відмовлено.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1. частково, суд першої інстанції виходив з того, що є підстави для
поновлення строку на звернення позивачки до суду, оскільки запис про її
звільнення у трудову книжку було внесено лише у липні 2005 року, що перешкоджало зверненню до суду у встановлені
законом строки.

З такими
висновками суду першої інстанції не може погодитися судова колегія, оскільки
вони суперечать обставинам справи, вимогам матеріального закону.

Відповідно до
правил частини 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про
вирішення спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права. У разі пропуску з
поважних причин цього строку згідно зі ст. 234 КЗпП суд може його поновити.

Посилання
позивача на те, що внесення запису в трудову книжку про її звільнення мало
місце у квітні 2005 року, і саме тоді їй стало відомо про порушення її прав, що
є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду з даним позовом,
колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони суперечить фактичним
обставинам справи.

Із позовної заяви ОСОБА_1. (а.с. 29-34) вбачається, що про порушення своїх прав
позивачці стало відомо 11 лютого 2000 року, коли вона прийшла особисто до
міністра палива та енергетики АРК Дубовенко В.А. і їй відмовили в задоволенні
заяви про звільнення у зв'язку з встановленням інвалідності 1 групи та виплаті
заробітної плати та лікарняних листів. Заява зареєстрована Міністерством топлива та енергетики АРК
11 лютого 2000 року за № 53 ( а.с. 15).

Дані обставини
встановлені судом першої інстанції і не оспорювались ОСОБА_1.

Трудова книжка
ОСОБА_1. була передана в Управління Пенсійного Фонду України у Центральному
районі м. Сімферополя для призначення пенсії у вересні 2000 року, що не
перешкоджало позивачці ознайомитися з записами в трудовій книжці та оспорити їх
у судовому порядку в передбачені законом строки.

Судова колегія приймає доводи
представника Ліквідаційної комісії Міністерства палива та
енергетики АР Крим про те, що затримка передачі трудової книжки в Управління
ПФУ була обумовлена втратою трудової книжки ОСОБА_1., а для поновлення запису у трудовій книжці потрібно було
час для витребування у робітника

4

довідок з
попередніх місць роботи, які мали бути завірені належним чином. Заявою ОСОБА_1.
(а.с.15) підтверджується, що вона просить видати дублікат трудової книжки,
у зв'язку з втратою оригіналу.

Таким чином, судова колегія вважає, що позивачкою не наведено доказів поважності
пропуску строку для звернення до суду.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.
4 Постанови від 6 листопада 1992 року № 9 „Про практику розгляду судами
трудових спорів" (з наступними змінами), якщо цей строк пропущено без
поважних причин, у позові з цих підстав може бути відмовлено.

Проте зазначених вимог закону суд не
врахував.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1. пропустила встановлений законом строк для
звернення до суду без поважних причин, тому їй в позові
слід відмовити у зв'язку з пропуском строку для звернення до
суду за захистом порушеного права.

За таких обставин, оскільки рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, воно підлягає на підставі п. 4 ст.
309 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про
відмову ОСОБА_1. у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 304 п.1, 307, 309, 313 п.1, 314, 315, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів судової
палати у цивільних справах, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1та ліквідаційної комісії Міністерства палива та енергетики АР Крим на рішення Центрального районного
суду м. Сімферополь Автономної Республіки Крим від
12 вересня 2006 року задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 12 вересня 2006 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 у позові до Міністерства промислової політики,
транспорту, зв'язку і паливно-енергетичного комплексу АР
Крим, Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя, ліквідаційної комісії Міністерства
палива та енергетики АР Крим про скасування наказу, зміну
формулювання причини звільнення, стягнення
заробітної плати, призначення та перерахунок пенсії, стягнення моральної
шкоди відмовити.

Рішенням Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо
до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.