АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа №22-1961                                                                      Головуючий
інстанції: Ачкасов О.М.  Суддя-доповідач: Бондар В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 року                                                                                               м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого :
Бондара В.О.

Судців:                                 Бабак A.M.

Прокопенка О. Л.

При секретарі:
Бабенко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_5 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області
від 15 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
угоди дійсною та визнання права власності на житловий будинок,  та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання угоди недійсною та визнання права власності на житловий будинок,  треті особи: Запорізька районна державна
нотаріальна контора Запорізької області,
ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації,  -

ВСТАНОВИЛА:

23 квітня 2003 року ОСОБА_1.3вернулася до
суду з позовом до ДПІ Запорізького району Запорізької області про визнання
угоди дійсною,  визнання права власності
на житловий будинок.

В позові
зазначала,  що 16 серпня 1990 року вона уклала
з ОСОБА_3. угоду,  за якою купила у неї
за 2000 крб.
будинок АДРЕСА_1.
Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3. померла,  зазначена угода не була оформлена
нотаріально,  хоча з моменту укладення
угоди,  тобто з серпня 1990 року,  позивачка стала проживати у вказаному
будинку,  зробила в ньому ремонт,  займалася його документальним оформленням,  а у грудні 1992 року оформила прописку.

Посилаючись
на те,  що після смерті ОСОБА_3. про
право власності на вказаний будинок у порядку спадкування ніхто не заявляв і
проти н проживання у ньому не заперечував,
просила визнати угоду дійсною та визнати право власності на будинок.

22 грудня 2005 року ОСОБА_2. звернувся до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1.,  треті особи: Запорізька районна державна нотаріальна
контора Запорізької області,  ОП
Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації.

В позові
зазначав,  що 23 квітня 1988 року ОСОБА_3. - власник спірного
будинку склала на ім'я його матері ОСОБА_4. заповіт на все належне їй майно.
Після смерті ОСОБА_3. ОСОБА_4 прийняла спадщину,  але не оформила своїх спадкових прав. Після
смерті ОСОБА_4.,  яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1,  він звернувся за
оформленням спадщини і дізнався,  що у
провадженні суду є цивільна справа за позовом ОСОБА_1.,  яка начебто купила 22 жовтня 1990 року
спірний будинок у власника ОСОБА_3.

Посилаючись
на зазначені обставини,  просив визнати угоду
купівлі-продажу недійсною та визнати за ним право власності на спірний будинок.

Справа
розглядалася судом неодноразово.

17 жовтня 2006 року в судовому
засіданні задоволено клопотання ОСОБА_1.
і замінено первісного відповідача ДПІ у Запорізькому районі Запорізької
області належним відповідачем -
ОСОБА_2.

Рішенням
Запорізького районного суду Запорізької області від 15 березня 2007 року позов
ОСОБА_1.3адоволено,  у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2.
відмовлено.

Визнано
дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 16
серпня 1990 року,  укладену між ОСОБА_3. та ОСОБА_1.

Визнано за
ОСОБА_1. право
власності на зазначений будинок

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2. в особі представника ОСОБА_5.  зазначає,
що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права,  просить його
скасувати,  справу направити на новий
розгляд.

Вислухавши
доповідача,  учасників процесу,  дослідивши матеріали справи,  обговоривши доводи апеляційної скарги,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Згідно  ст.  308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1.,  районний суд виходив з того,  що вона на протязі з 1990 року по
теперішній час відкрито та безперервно користується спірним будинком,  здійснює необхідні платежі за
електроенергію,  телефон,  тощо,
сплачує земельний податок,
прописана за адресою,  тобто як
власник майна здійснює все необхідне щодо його володіння та користування,  що свідчить,  що угоду у 1990 році вона уклала з метою,
спрямованою саме на придбання вказаного майна.

З
матеріалів справи вбачається,  що згідно
з розпискою від 16 серпня 1990 року,  засвідченою головою Наталовської сільської
ради,  ОСОБА_3. продала належний їй житловий
будинок АДРЕСА_1 за 2000 крб.
ОСОБА_1.,  а ОСОБА_1. сплатила вказану
суму коштів ОСОБА_3 За таких умов,
місцевий суд обгрунтовано дійшов висновку,  що сторони домовилися відносно всіх істотних
умов договору купівлі-продажу,  продавець
передав товар,  а покупець сплатив
обумовлену суму коштів.

При
цьому суд також врахував,  що перешкодою
нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу стала смерть ОСОБА_3.,  яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2..

Доводи
апелянта щодо порушення судом першої інстанції положення п. 1 ч. 1  ст.  169
ЦПК України,  яким передбачено,  що суд відкладає розгляд справи у разі неявки
в судове засідання однієї з сторін або будь-кого з інших осіб,  які беруть участь у справі,  про яких нема відомостей,  що їм вручені судові повістки,  безпідставні,
оскільки спростовуються матеріалами справи. Так відповідно до протоколу
судового засідання від 15
березня 2007 року
справа розглянута за участі представника ОСОБА_2.ОСОБА_6.,  діючого на підставі довіреності (т. 2,
а. с.  10),  отже
права ОСОБА_2. порушені не були.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.,
який є спадкоємцем ОСОБА_4. районний суд обгрунтовано посилається на
те,  що за життя свідоцтва про право на
спадщину за заповітом ОСОБА_4 так і не отримала,  жодних дій,
спрямованих на

оформлення
спірного майна на себе на протязі майже 14
років не здійснювала,  хоча не могла
не знати,  що цим майном протягом всього
часу користується ОСОБА_1.,  яка прописана і проживає в спірному будинку. Більш
того,  саме ОСОБА_4 давала згоди на оформлення
права власності на спірний будинок на ОСОБА_1. (т. 2,  а. с.  71-73, 78).

Посилання
апелянта на те,  що ОСОБА_1. оформила угоду
купівлі-продажу 22 жовтня 1990 року,  тобто після смерті ОСОБА_3. є також
безпідставні. Так у своїй заяві ОСОБА_4 особисто вказує,  що угода відбулася за життя ОСОБА_3. (т. 2,
а. с.  78),  а
довідка Наталовської сільради від 10
жовтня 1990 року
свідчить,  що на цю дату ОСОБА_1. вже проживає у
спірному будинку та володіє присадибною ділянкою.

Інші
доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не
спростовують і підстав для скасування ухваленого по справі рішення не містять.

Оскільки
постановлене по справі рішення є законним та обґрунтованим підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.
ст.  307,
308,  313,  315,
317 ЦПК України,
колегія суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення
Запорізького районного суду Запорізької області від 15 березня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.