КОПІЯ:                                                                                                                  Справа 2-248
лютого  2007 року                                                 Сторожинецький районний суд
в складі головуючої                  Дячук О.О.
при секретарі                   Беспятчук М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Сторожинецької міської Ради про визнання
права власності на спадкове майно ,за заповітом -
ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про визнання права
власності на спадкове майно за заповітом
посилаючись на те, що 02.04.1974 року
його дядько ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу жилого будинку який розташований у АДРЕСА_1. На
той час він знаходився у фактичних
шлюбних відносинах з гр. ОСОБА_3
і тому у договорі вона була вказана як співпокупець.
Їх спільне життя не склалось і у квітні місяці 1980
року ОСОБА_3 виїхала десь у Донецьку, чи Воронежську обл., отримавши від ОСОБА_2
гроші за свою половину будинку, про
що видала останньому розписку про те,
що вона отримала гроші за 12 будинку і претензій до даного будинку немає. Дана угода була укладена при свідках у
письмовій формі, що підтверджується ксерокопією розписки. ОСОБА_2 нотаріально дану угоду не завірив. Так як він був
одинокий, то в 1986 році
попросив позивачку племінницю, щоб вона зі
своєю сім"єю перейшла проживати в даний будинок. В квітні місяці 1986 року ОСОБА_2 отримав дозвіл на добудову
сараю, та літньої кухні, які збудував десь на протязі року.
28.03.1986 року ОСОБА_2 у Сторожинецькій державній
нотаріальній конторі уклав на ім'я позивачки заповіт,
яким він заповів їй все своє майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про
його смерть. Після його смерті відкрилась
спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних споруд, який розташований у АДРЕСА_1. В даному будинку позивачка
проживає з 1986 року
11.01.2007 року у Сторожинецькій державній нотаріальній
конторі, позивач отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно за заповітом, але їй видали дане
свідоцтво тільки на 12 частину будинку,
а на другу частину їй відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду з даною
заявою, так як не визнано за ОСОБА_2 право власності на другу половину будинку.
До нотаріальної контори позивач раніше не зверталась, так
як фактично вступила в управляння спадковим
майном і згідно з діючим на той час законодавством не пропустила строку для
прийняття спадщини і могла отримати свідоцтво
на право власності на спадкове майно в любий час. Інших спадкоємців не має, так як ОСОБА_2 не мав ні дітей ні
У зв'язку з тим, що покійний не належним чином оформив
договір купівлі-продажу половини будинку
та не отримав свідоцтва на право власності на другу половину будинку позивач змушена звернутися до суду з даною заявою.
Враховуючи вище вказані обставини, позивачка просить постановити
рішення , яким
визнати договір купівлі-продажу 12 частини
жилого будинку, який розташований у АДРЕСА_1, між ОСОБА_2, та ОСОБА_3, дійсним, та визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, на майно
яке розташоване у АДРЕСА_1 та складається з 12 частини жилого будинку літ А-1,
та надвірних споруд, вартістю 19246грн., яку померлий купив у гр. ОСОБА_3 у квітні 1980
року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав
посилаючись на обставини викладені вище.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився
представивши суду лист в якому позов визнає, та
просить суд розглядати справу у його
відсутності.

Суд знаходить, що позов ОСОБА_1  підлягає задоволенню.

В судовому засіданні судом встановлено, що 02.04.1974
року дядько позивача ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу жилого будинку який
розташований у АДРЕСА_1. На той час
він знаходився у фактичних шлюбних відносинах з гр. ОСОБА_3 і тому у договорі вона була вказана як
співпокупець .У квітні місяці 1980 року ОСОБА_3 виїхала десь у Донецьку, чи Воронежську обл.,
отримавши від ОСОБА_2 гроші за свою половину будинку, про що видала останньому розписку
про те, що вона отримала гроші   за 12

будинку і
претензій до даного будинку немає. Дана угода була укладена при свідках у письмовій
формі, що підтверджується ксерокопією
розписки. ОСОБА_2 нотаріально
дану угоду не завірив. Так як він був одинокий, то в 1986 році
попросив позивачку племінницю, щоб вона зі своєю сім"єю перейшла проживати
в даний будинок. В квітні місяці 1986 року ОСОБА_2 отримав дозвіл на добудову
сараю, та літньої кухні, які збудував десь на
протязі року.

28.03.1986 року ОСОБА_2 у Сторожинецькій державній
нотаріальній конторі уклав на ім'я позивачки заповіт,
яким він заповів їй все своє майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про
його смерть. Після його смерті відкрилась
спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних споруд, який розташований у АДРЕСА_1. В даному будинку
позивачка проживає з 1986 року
по даний час.

11.01.2007 року у Сторожинецькій державній нотаріальній
конторі, позивач отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно за заповітом, але їй видали дане
свідоцтво тільки на 12 частину будинку,
а на другу частину їй відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду з даною
заявою, так як не визнано за ОСОБА_2 право власності на другу половину будинку.

До нотаріальної контори позивач раніше не зверталась, так
як фактично вступила в управляння спадковим
майном і згідно з діючим на той час законодавством не пропустила строку для
прийняття спадщини і могла отримати свідоцтво
на право власності на спадкове майно в любий час. Інших спадкоємців не має, так як ОСОБА_2 не мав ні дітей ні
дружини.

Садиба в якій проживав ОСОБА_2
складається з жилого будинку літ.А
вартістю 2317грн., літньої кухні,
сараю, та вбиральні. Жилий будинок знаходяться на земельній ділянці, яка була
йому передана м.Радою у користування, що
підтверджується ксерокопією рішення Сторожинецької міської Ради № 4 від.17.04.1986 року, та дозволом на забудову господарських споруд.

Той факт що покійний дійсно ОСОБА_2
купив у гр.. ОСОБА_3 другу половину
будинку, яка згідно з договором купівлі- продажу, їй належала підтверджується
виданою нею розпискою, яка збереглася.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи ,
визначені у заповіті.
Суд встановив ,
що позивач володіє правом
спадкування за заповітом , а
тому позов підлягає задоволенню.

Вказані обставини підтверджуються
дослідженими доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1223,1233,1251,1268
ЦК України ,
ст.ст. 10,57,60,212 ЦПК України суд,-

РІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 12 частини
жилого будинку, який розташований у АДРЕСА_1, між ОСОБА_2, та ОСОБА_3.

Визнати право власності ОСОБА_1 на спадкове майно яке
знаходиться за адресою : АДРЕСА_1
та складається з 12 частини жилого будинку літ А-1, та надвірних споруд, вартістю 19246 грн., яку померлий купив у гр. ОСОБА_3 у квітні 1980 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження , або апеляційної скарги.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької

області через Сторожинецький
районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Апеляційна

скарга на рішення суду подається в
тому ж порядку, протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне

оскарження.