Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-50/2007г.                                                       Головуючий
інстанції  Нестерук В.В.
Категорія 44                                                                            Доповідач
інстанції Сундуков В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

25
січня 2007  року колегія судової палати у цивільних

справах
апеляційного суду міста  Севастополя в
складі:

головуючого      -  Володіної Л.В.

суддів                                                 -  Сундукова В.М., Зотова В.С,

при секретарі    -  Федоніні Є.О.,

за участю ОСОБА_1, помічника прокурора Харцизової Н.М.,
представника ВДВС - Думанської
Є.В. та представника 3-ї
особи ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі апеляційну скаргу Прокурора м. Севастополя на рішення місцевого
суду Гагарінського району м. Севастополя від ЗО жовтня 2006р. по справі за
скаргою Прокурора м. Севастополя в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 (3-і
особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_6) на дії державного виконавця Державної виконавчої
служби Гагарінського району м. Севастополя, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 200 6р. Прокурор м.
Севастополя звернувся до суду з скаргою в інтересах ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_1, і уточнивши вимоги просив визнати незаконними дії Державної
виконавчої служби (далі ДВС) Гагарінського району м. Севастополя по реалізації
1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1, та
заборонити звертати стягнення на Ч ідеальну частку вказаної квартири до
виділення цієї частки в натурі.

Вимоги мотивовані тим, що за рішенням Гагарінського райсуду від 14.09.2001р.
з 3-ї особи - ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2. Стягнено суму боргу в розмірі 32159,17
грн. На виконання вказаного рішення суду державним виконавцем ДВС
Гагарінського району м. Севастополя, в порушення ч.І ст.73 СК України
накладений арешт на 1/2 ідеальну частку вказаної квартири, яка належить ОСОБА_6, після чого
вказана частка квартири передана для реалізації.

Вказує, що в спірній квартирі зареєстровані та мешкають неповнолітній ОСОБА_4,. ОСОБА_5 та ОСОБА_1, яка є власником іншої 1/2  ідеальної частки квартири.

Вважав, що продаж половини спірної квартири, яка реально не розділена, може
завдати істотної шкоди інтересам дітей 3-ї
особи ОСОБА_6 - неповнолітньому ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішенням місцевого суду Гагарінського району м. Севастополя від 30.10.200
6р. в задоволенні скарги Прокурора м. Севастополя відмовлено.

В апеляційній скарзі
Прокурор м. Севастополя просить скасувати рішення суду та задовольнити скаргу,
мотивуючи свої вимоги тим, .
що судом порушені норми процесуального та матеріального права. Вважає, що
суд порушив вимоги ч.І ст. 73 СК України та не дав належної оцінки тому факту,
що продаж Ч ідеальної частки квартири без виділу її в натурі порушує інтереси
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Судова колегія,
заслухавши доповідь . судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явились у
засідання судової колегії, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відмовляючи
Прокурору м. Севастополя в задоволенні його скарги, суд першої інстанції
виходив з того, що дії ДВС Гагарінського району м. Севастополя по зверненню
стягнення на Ч частку спірної квартири, що належить ОСОБА_6, відповідають
нормам законодавства.

З такими
висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони зроблені на підставі
повного та всебічного розгляду всіх обставин справи, з дотриманням вимог
матеріального та процесуального закону.

Судом першої
інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, наданими сторонами
доказами та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 і ОСОБА_6 знаходились у
шлюбі з 1984р. по 2005р. та кожний з них є власником Ч частки квартири АДРЕСА_1.

Рішенням
Гагарінського райсуду м.
Севастополя від 14.09.2001р. з 3-ї
особи - ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_2 стягнено суму боргу в розмірі 32159,17 грн. за договором позики, укладеним під час знаходження
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у зареєстрованому
шлюбі.

Відповідно до
ч.5,б ст.51 Закону України "Про виконавче провадження", у разі
відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком
майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. У випадках
коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на
його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

На виконання
рішення Гагарінського райсуду
м. Севастополя від 14.09.2001р., державним виконавцем ДВС Гагарінського
району м. Севастополя накладений арешт на 1/2 ідеальну частку спірної квартири,
яка належить боржнику ОСОБА_6, після
чого вказана частка квартири передана на реалізацію.

Суд першої
інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії державного виконавця
відповідають Закону України "Про виконавче провадження", та на 1/2
частку спірної квартири, яка виділена з спільної сумісній власності та належить
ОСОБА_6 на
праві приватної власності, може бути накладено стягнення у виконання його
зобов'язань за договором позики.

Також судом першої інстанції дана належна оцінка
тому факту, що накладення арешту на 1/2 частку спірної квартири, що
належить ОСОБА_6,. .та
реалізація цієї частки є єдиним способом виконання рішення суду, оскільки
відповідно до акту про неможливість стягнення (арк. справи 7) у боржника
відсутні інші кошти та цінності, достатні для задоволення вимог стягувача.

За таких обставин дії державного виконавця ДВС Гагарінського району м.
Севастополя відповідають вимогам діючого законодавства та ст.51 Закону України
"Про виконавче провадження".

Судова колегія не може погодитись з доводами прокурора про необхідність
застосування до даних правовідносин ч.І ст.73 СК України, оскільки 1/2 частка
спірної квартири знаходиться не в спільній сумісній власності Тараканових, а
належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та є
його особистим майном.

Доводи апеляційної скарги про те, що продаж 1/2 ідеальної
частки квартири порушує інтереси осіб, що мешкають у спірній квартирі, судова
колегія не може прийняти до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на законі та
суперечать ст.366 ЦК України.
Шлюб між ОСОБА_6 розірвано, спірна 1/2 частка квартири виділена з спільної
сумісній власності, та належить ОСОБА_6 на
праві приватної власності. Право власності ОСОБА_1 на іншу 1/2 частку спірної
квартири і права її повнолітніх дітей, що зареєстровані у спірній квартирі не
порушуються.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому відповідно до ч.І ст.308 ЦПК України апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -   .

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу Прокурора м. Севастополя відхилити.

Рішення місцевого Гагарінського району м.
Севастополя від ЗО жовтня 2.006р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної чинності з моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців із дня набрання законної сили.

Головуючий                          /підпис/                                 Л.В.Володіна

Судді                                       /підпис/                                 В.М.Сундуков

/підпис/                                 В.С.Зотов

З оригіналом згідно:

суддя
апеляційного суду

м. Севастополя                                                  В. М. Сундуков