Справа № 22-261        2007 р.                                                 Рішення ухвалено під головуванням
Категорія      26                                                                                    Білоуса
Доповідач   Пащенко Л.В.
УХВАЛА

Апеляційного
суду Вінницької області від 29.01.2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія судців судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого: Нагорняка В.А.

Суддів:  Пащенко Л.В.. Мартьянової
Л.І.

При секретарі: Пшеничній Л.В.

Розглянувши у
відкритому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1

На рішення Староміського районного
суду м. Вінниці від 13 грудня 2006 року по
справі  за позовом ОСОБА_1  до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину
за законом, -

Встановила:

ОСОБА_1 27.11.2006 року звернулася
в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину-за законом.

В заяві
зазначала, що в 1964 році вона одружилася з ОСОБА_4. В період шлюбу у них
народилося двоє синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. В 1973
році вони на сім'ю отримали 2-х кімнатну квартируАДРЕСА_1.

Вказана квартира
була 15.10.1992 року (договір купівлі-продажу НОМЕР_1) викуплена на ім'я її чоловіка у Вінницької міської Ради за спільні
кошти.

ОСОБА_4. - її
чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після його смерті залишилося спадкове майно -
спірна квартираАДРЕСА_1. Спадкоємцями вищезазначеної квартири стали вона і її
сини -ОСОБА_2. та ОСОБА_3,
про що Другою Вінницькою державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва
про право на спадщину за законом.

Заповіту на дану
квартиру ОСОБА_4. складено не було, а тому при оформленні спадщини вона -
позивачка, не розуміючи в подальшому правових наслідків, дала згоду на те, щоб
вона та її сини - відповідачі по справі стали спадкоємцями двохкімнатної
квартири в рівних частках - по 1/3, незважаючи на те, що по закону їй належить
1/2 частина квартири, а спадщина відкрилася лише на іншу 1/2 частину квартири,
яка належала померлому ОСОБА_4. Вона погодилась на таке оформлення спадщини на
квартиру, оскільки її сини

2

обіцяли, що будуть здійснювати за
нею догляд та піклуватися про неї.

Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом між ними -спадкоємцями почали виникати конфлікти щодо порядку
користування спірною квартирою.

Відповідач ОСОБА_2. в вересні 2006 року звернувся в суд з позовом про виділення йому в спадковій квартирі жилої кімнати,
площею 8,0 кв.м., а їй -позивачці з іншим сином ОСОБА_3 - другої кімнати, площею 17,7 кв.м. В подальшому ОСОБА_2. заявив, що має намір продати належну йому 1/3 частину спірної квартири, а в теперішній час взагалі
вимагає, щоб вона -позивачка з іншим сином - ОСОБА_3
сплатили йому солідарно 15 000 дол. США за його 1/3 частину спадкової
квартири.

Вона - позивачка є людиною похилого віку, інвалідом 2-ї групи, яка потрібує періодичного лікування. Але тепер вона весь час
знаходиться в тривожному стані, оскільки в
зв'язку з вищевказаними намірами відповідача ОСОБА_2 може
опинитися на вулиці.

Крім того, давши згоду щодо поділу в рівних частинах між спадкоємцями спадкової
квартири, вона помилилася щодо обставин прийняття такої спадщини між всіма спадкоємцями, що істотно вплинуло на видачу свідоцтв
про право на спадщину за законом їй -
позивачці та її дітям - відповідачам по справі.

Тому просила суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 01.07.2003 року другою Вінницькою державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_2, визнати частково
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, в частині
спадкового майна, яке складається з цілої квартири АДРЕСА_1, виданого 01.07.2003 року на її ім'я та ім'я ОСОБА_3, визнати за нею право власності на
3/4 квартириАДРЕСА_1, а за ОСОБА_2. та ОСОБА_3 визнати право власності за кожним по 1/6
частини спірної спадкової квартири.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 13 грудня 2006 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду, як постановлене з порушенням
вимог закону, скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, відповідача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2 та його
представника, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення частково по слідуючих підставах.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позивачка, даючи згоду на оформлення спадкової квартири між нею та її синами в
рівних частинах - по 1/3, була нотаріусом попереджена про
правові наслідки вчинюваної дії та добровільно
дала таку згоду, без ніякого примусу, а посилання позивачки на ст. 1301 ЦК України є недоречним, оскільки
підстава зазначена в цій статті не стосується даного випадку.

Крім цього, суд виходив ще й з того, що позивачка пропустила строк позовної давності звернення до суду за захистом своїх
прав без поважних причин.

Проте такий висновок суду не можна визнати обґрунтованим, оскільки суд дійшов
до нього по неповно з'ясованим обставинам справи.

Так, допитавши нотаріуса ОСОБА_5., в якості третьої особи, стосовно

3 обставин оформлення спадщини на спірну квартиру,
суд не витребував і не дослідив в
судовому засіданні матеріали спадкової справи померлого ОСОБА_4, зокрема не оглянув заяви, які були підписані
позивачкою при оформленні цієї спадщини.
Копії матеріалів спадкової справи не були приєднанні судом до матеріалів
даної справи.

Ретельно не були судом перевірені доводи позивачки, не були уточненні норми закону, на підставі яких вона просила задоволити
позов та її позовні вимоги, оскільки в матеріалах справи є дві
копії свідоцтв про право на спадщину за законом: на
спірну квартиру, видане спадкоємцям 01.07.2003 року та на грошові вклади, видане ОСОБА_1 і ОСОБА_2 20.10.2003 року
(а.с.5,6).

Крім того, судом не було належно з'ясовано коли саме позивачка довідалась про порушення свого права та чи дійсно нею пропущено 3-х
річний строк позовної давності звернення до суду за захистом
її права. А, як видно з матеріалів справи, питання про поважність причин пропуску позивачкою строку позовної давності взагалі
судом не досліджувалось.

За таких обставин рішення суду залишатись в силі не може і підлягає скасуванню.

Оскільки в справі не достатньо доказів для прийняття рішення, то справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити
частково.

Рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 13 грудня 2006 року скасувати, а справу направити на новий розгляд в той же
суд в іншому складі суду.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у Верховний Суд України
протягом двох місяців з дня проголошення.