Справа
№22-ц-191/2007 p.
Категорія: заробітна плата
Головуючий 1 інстанції
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року судова
колегія, судової палати по цивільним справам апеля­ційного суду Харківської
області у складі:

Головуючого                        Борової С.А.

Суддів                                   Даниленко
В.М., Пшенічної Л.В.

при секретарях                     Макарові В.О.,
Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 року

по справі за
позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонер­ного товариства Треста
"Житлобуд-І" ,
третя особа-начальник ВАТ ''Житлобуд -1"
про зміну дати звільнення в трудовій
книжці, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього
заробітку за час затримки розрахунку, та моральної шкоди,-

встановила:

У
ІНФОРМАЦІЯ_2року до суду звернулася з зазначеною позовною заявою ОСОБА_1та, з урахуванням наступних уточнень позовних
вимог, просила змінити дату звіль­нення у трудовій книжці з ІНФОРМАЦІЯ_3 р. на ІНФОРМАЦІЯ_4 p., стягнути на її користь суму остаточного
розрахунку на день прийняття судового рішення, що складає 11300 грн. та моральну
шкоду в такій же сумі.

При цьому
позивачка посилається на те, що працювала у відповідача з ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 р. вона подала
заяву про звільнення за власним бажанням та наказом від цього ж числа її
звільнено. В порушення чинного законодавства в день звільнення з нею не провели кінцевий розрахунок та не видали
трудову книжку. Заробітну плату за лютий місяць їй виплатили ІНФОРМАЦІЯ_7 p., a ІНФОРМАЦІЯ_6 р. видали
трудову книжку та випла­тили грошові кошти
у сумі 326 грн.- компенсація за відпустку, та
належні до кінцевого розрахунку суми. Вважає, що в трудовій книжці підлягає
зміна дати звільнення на фак­тичне отримання трудової книжки - ІНФОРМАЦІЯ_6 p., оскільки це
позначається на її трудо­вому стажі. За відсутністю трудової книжки вона не
могла ніде працевлаштуватися та стати на облік по безробіттю. Сума заробітної
плати та сума, яка належала до кінцевого розрахунку, є неправильною. їй
неправомірними діями відповідача про невиплату кін­цевого розрахунку та невидачу трудової книжки, а також грубим
відношенням при звер­ненні з зазначених питань заподіяно моральну шкоду

У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в уточненому
ви­гляді у повному обсязі..

Представник
відповідача в своїх поясненнях проти позову заперечував. Не оспо­рював факту наявності трудового договору з
позивачкою, розміру заробітної плати, не­своєчасної видачі трудової
книжки та кінцевого розрахунку, вважав, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню оскільки позивачка не зверталася до них з приводу оформ­лення та видачі трудової книжки. Вони виплатили
належну позивачці заробітну плату за ІНФОРМАЦІЯ_8 року ІНФОРМАЦІЯ_7 р. На день
звільнення позивачка не була згодна з сумою належною до виплати, виник спір
щодо розміру належних звільненій особі сум;

2

тому
підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку
та трудової книжки немає.

Справу розглянуто у відсутності представника відповідача, який належним чи­ном був повідомлений про час та місце судового
розгляду справи, але без поважних при­чин не з'явився у судове
засідання.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 року позовні вимоги ОСОБА_1задоволено частково.

Зобов'язано ВАТ Трест "Житлобуд-1" внести зміни
в трудову книжку позивач­ки, вказати день фактичного звільнення ІНФОРМАЦІЯ_4 року".

Стягнуто з ВАТ Трест "Житлобуд-Г" на користь ОСОБА_1середній
заробі­ток за несвоєчасну виплату кінцевого розрахунку згідно до ст. 117 КЗпП України 857 грн. 56 коп., на
відшкодування моральної шкоди 300
грн., на користь держави стягнуто державне мито 114 грн. 75 коп.

В іншій частині
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просить рішення скасувати та постановити нове,
яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі: стягнути на її користь за­боргованість
у сумі 471 грн. 49 коп., середній
заробіток за весь час затримки розрахунку за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 р. по день постановления
судом рішення (
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) у сумі 11500
грн. та на відшкодування моральної шкоди 3000 грн.. Зобов'язати відповідача змінити запис у трудовій
книжці вказати день фактичного звільнення ІНФОРМАЦІЯ_1
р. При цьому апелянт посилається на
порушення вимог процесуального та матеріального права. Висновок суду не
відповідає матеріалам справи, судом невірно та неповно встановлені обставини,
які мають значення для справи.

Так, суд невірно прийшов до висновку про заборгованість, яка фактично
складає 471 грн. 49 коп. (заробітна плата за ІНФОРМАЦІЯ_8 p.- 287 грн,, компенсація за неви­користану
щорічну відпустку - 15 днів х 26 грн.+ 390 грн., індексацію
120 грн. 73 коп., а всього
при звільненні їй належало виплатити 798
грн. 23 коп.,
виплатили 326 грн. 44 коп. Заборгованість
становить 471 грн. 79 коп. Оскільки
судом невірно вирахуваний се­редній заробіток, так як взята заробітна плата за
ІНФОРМАЦІЯ_9 p., а ці місяці не
були повними робочими місяцями, то невірно вирахувана сума по ст. 117 КЗпП України Треба брати середній заробіток у сумі 575 грн (листопад- 700 грн та
грудень 450 грн., се­редньоденний
заробіток становить відповідно 575
: 22= 26 грн.

Судова колегія, вислухавши пояснення осіб, які заявилися
до судового засідання, перевіривши матеріали справи, обсудивши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Приймаючи рішення про часткове задоволення прозовних вимог ОСОБА_1., суд
першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_4
року з почивачкою був проведе­ний кінцевий розрахунок та видана трудова
книжка, а не в день звільнення ІНФОРМАЦІЯ_3р.,
тому підлягає виплаті ОСОБА_1середній заробіток за час затримки розра­хунку та зміна дати звільнення у трудовій книжці.
Середній заробіток вирахувався, ви­ходячи з розміру заробітної плати вирахованої
відповідачем - за ІНФОРМАЦІЯ_9 р.

Оскільки розрахунок був проведений ІНФОРМАЦІЯ_4 р. то підстав
для стягнення середнього заробітку по день ухвалення судового рішення
немає Також суд прийшов до

3

висновку,
що недоведеними є обставини щодо розрахунку при звільненні та  визначив розмір моральної шкоди у 300 грн, виходячи з
порушення прав позивачки відповідачем.

Судова колегія вважає, що рішення суду в частині вирахування середнього
заро­бітку та в частині зобов'язання внести
зміни про дату звільнення в трудову книжку під­лягає зміні к звязку з порушенням
судом норм матеріального та процесуального права з наступних підстав:

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що
ОСОБА_1згідно з трудовим контрактом працювала у відповідача з ІНФОРМАЦІЯ_5 р. до ІНФОРМАЦІЯ_3

Р-

Сторонами не заперечується, що в день звільнення з
позивачкою не було проведе­но кінцевого розрахунку та не була видана трудова книжка.

ІНФОРМАЦІЯ_7 р.
ОСОБА_1отримала заробітну плату за ІНФОРМАЦІЯ_8 р. у сумі 51 грн. 16 коп., а ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала трудову книжку та виплати, які їй на­лежали при
кінцевому розрахунку: 201 грн. 93 коп.- компенсація за невикористану від­пустку, 3 грн. 78 коп.- компенсація за несвоєчасно
виплачену зарплату, 120 грн. 73 коп.-індексація. (а.с. 26,
75) Зазначені обставини визнала у судовому засіданні позивачка.

Ст. 116 КЗпП
України передбачає обов'язок власника підприємства або уповно­важеного ним органа виплату всіх сум при
звільненні працівника в день звільнення. Від­повідно до вимог ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника належних зві­льненому
працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх
розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заро­біток за
весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. При наявності спору
про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним
орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить
рішення по су­ті спору.

Відповідно до п. 2
Порядку обчислення середньої заробітної плати середня заро­бітна плата
обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою
пов'язана відповідна виплата. Час, протягом якого працівник згідно з чинним законодавством або з інших
поважних причин не працював і за ним не зберігався заробіток або
зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Виходячи з
наведеного, суд невірно вирахував суму заробітної плати, виходячи з її роз­міру
за ІНФОРМАЦІЯ_9 р. Як вбачається з наданої відповідачем довідки січень та лютий
місяці були неповними, то для розрахунку середньої заробітної плати треба було
брати заробітну плату за ІНФОРМАЦІЯ_10 року, яка складає відповідно 700 грн +
450 грн. = 1150 грн. : 2 + 575 грн.
(середньомісячна заробітна плата. Середньоденна заробітна плата складає 1150 : 47 (кількість
робочих днів) = 24 грн. 47 коп. Оскільки
затримка розрахунку мала місце протягом 1
місяця 22 дні, то розмір
середнього заробі­тку , який підлягає стягненню становить 1101 грн. 06 коп., а не 857 грн. 56 коп., вирахованих судом.

Відповідно до
вимог ст. 47 КЗпП
України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь
час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі
трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ, а також вно-

4

ситься запис до трудової книжки працівника.
Раніше внесений запис про день звільнен­ня визнається недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вирішив питання щодо внесення змін
в трудову книжку позивачки. Разом з тим судова колегія не вбачає підстав для
задоволен­ня позову про визначення дати звільнення на день ухвалення судом
рішення, оскільки трудову книжку позивачка отримала ІНФОРМАЦІЯ_4 р. Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 р. був фактично
проведений кінцевий розрахунок з позивачкою та за час затримки розрахунку судом стягнуто середній заробіток відповідно до
ст. 117 КЗпП України, відсутні підстави дл
повторного стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової
книжки.

Висновки суду щодо вірного проведення кінцевого розрахунку відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 року
відповідають матеріалам справи та чинному законодавству.

Згідно зі ст. 75
КЗпП України тривалість щорічної відпустки становить 24 кале­ндарних дні
за відпрацьований робочий рік. При компенсації за невикористану відпуст­ку відповідач вірно виходив з її розміру 14 днів,
виходячи за розрахунку 2 дні за кожний відпрацьований місяць. Позивачка
відпрацювала повні 7 місяців. Також відповідачем вірно вирахувана сума компенсації відповідно До постанови KM України № 100. Розра­хунок
компенсації позивачки, виходячи з розміру середньої заробітної плати за повні
два місяці, що передували звільненню, тобто за ІНФОРМАЦІЯ_10 є невірним.

Також безпідставні посилання позивачки, що відповідач
невірно нарахував їй за­робітну плату за ІНФОРМАЦІЯ_8 p., треба
виходити також з розміру середньоміся­чної заробітної плати. Позивачкою визнано
те, що вона отримала заробітну плату відпо­відно до виробітку. У лютому їй була
нарахована заробітна плата згідно з фактично ви­конаною роботою. Спір щодо
незабезпечення позивачки роботою роботодавцем не ви­никало. За лютий місяць
ОСОБА_1 було нараховано заробітну плата розміром 51 грн. 16 коп, яку вона отримала по видатковому касовому ордеру НОМЕР_1  ІНФОРМАЦІЯ_7 p., що нею було визнано у судовому засіданні. Спору щодо
розміру компенсаційних виплат у 120 грн. 73 коп. немає.

Судом вірно відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП
України вирішено питання щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки неправомірними
діями відповідача було по­рушено законне право позивачки та цим їй заподіяно
морально шкоду. Відповідно з встановленими судом обставинами вірно вирахований
розмір моральної шкоди у 300
грн. Позивачкою не надано доказів більшого розміру моральної шкоди.

Оскільки позивачка звільнена від оплати судового збору, позовні вимоги
задово­льняються у сумі 1101 грн. 06 коп. та моральна шкода, з відповідача
стягується на раху­нок держави судовий збір
51 грн.+ 8 грн. 50 коп.+=59 грн. 50 коп., а не 114 75 коп. вира-ховані
судом.

Керуючись ст. 303,
304, 307, 309, 313, 314,316, 317, 319 ЦПК України , судова ко­легія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1    задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_1 року змінити. Стягнути на користь ОСОБА_1 з ВАТ
Трест "Житлобуд-1" за несвоєчасну виплату кінцевого розрахунку згідно
ст. 117 КЗпП
України 1101 грн. 06 коп. Відмовити ОСОБА_1 задоволенні цозову щодо внесення зміни запису в
трудо­ву книжку дня фактичного звільнення.

5

Стягнути з ВАТ Трест 'Житлобуд-1 на користь держави
державне мито 59 грн. 50 коп.

В частині відшкодування моральної
шкоди рішення суду залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили після його проголошення, але може бути оскарже­не у касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох мі­сяців з дня набрання законної
сили.

Головуючий

Судді