справа № 2-490/2006 p. № 2-40/2007 p.
РІШЕННЯ ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року

Черняхівський районний суд
Житомирської області в складі:

головуючого-судді Сергійка В.В.,

при секретарі Лозовик О.М.,

розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду
із позовом до ОСОБА_3, де вказували, що 16 березня 2000 року між ними було
досягнуто домовленості про купівлю-продаж належного відповідачці будинку, який
знаходиться на АДРЕСА_1. За домовленістю, позивачі повинні були сплатити 1800
грн за будинок, а відповідачка бере на себе витрати по оформленню договору
купівлі-продажу. На підтвердження договору
ОСОБА_1 16 березня 2000 року сплатив ОСОБА_3 500 грн., а 1 серпня 2001 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_3
1550 грн. Після вселення позивачі відремонтували будинок, збудували додаткові
господарські будівлі, виробили
земельну ділянку, а всього витратили на ремонт 2612 грн. ОСОБА_3 від належного оформлення договору ухилялась і пізніше
з'ясувалось, що відповідачка повинна була оформити його, як спадкоємне майно
після смерті чоловіка, однак цього не зробила. 16 травня 2006 року вона взагалі
відмовилась від укладання договору купівлі-продажу та оформлення його в
нотконторі, запропонувала укласти договір оренди, а якщо позивачі відмовляться, вона поверне їм сплачені кошти та
продасть будинок іншим людям. В зв'язку з тим, що відповідачка навмисно ввела позивачів в оману,
оскільки вона не мала права оформляти договір купівлі-продажу в зв'язку із
відсутністю у неї належно оформленого права власності на будинок, позивачі
просили стягнути з неї понесені ними збитки у подвійному розмірі, а саме 2050 грн. сплачених за
будинок, 2050 грн. за порушення договору купівлі-продажу, 1550 грн. за придбані матеріали та виконані роботи, 58
грн. 10 коп. сплаченого держмита, 30 грн. витрат з інформаційно-технічного
розгляду справи, 50 грн. витрат на правову
допомогу.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що за домовленістю вони переїхали туди жити,
однак договір оформлений не був. В будинку
вони набили додаткові крокви, покрили дах руберойдом, перебудували дві груби,
огородили частину подвір'я, настелили у веранді лінолеум, деревоволокнистою
плитою перегородили веранду, збудували приміщення для коня і для зберігання
сіна, пофарбували вікна, двері, фронтони будинку, на присадибній ділянці
посадили шовковицю, вишню, три яблуні, абрикос, аличу, 9 кущів смородини. Гроші
відповідачці виплатили, навіть дали їй на оформлення документів. А в цьому році
ОСОБА_3 приїхала та сказала, що вона не буде оформляти договір-купівлі продажу,
оскільки їй це невигідно, запропонувала оформитися квартирантами, або з будинку
вибиратися. Про те, що у відповідачки не оформлено право власності на будинок
не знав. Також позивач пояснив, що вже протягом двох місяців вони виїхали з
будинку, проживають в іншому, який нещодавно купили. Просив стягнути з
відповідачки на їх з ОСОБА_2 користь в рівних частках на кожного збитки у подвійному розмірі, а саме 2050 грн. сплачених за
будинок; 2050 грн. за порушення договору купівлі-продажу, 1550 грн. за придбані матеріали та виконані роботи та 50
грн. витрат на правову допомогу.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила стягнути вказані в заяві
кошти з відповідачки, оскільки та ввела їх в оману, чим заподіяла їй та
чоловікові збитки. Також пояснила, що вони знали що будинок належить ОСОБА_3, тому що вона в ньому проживала, документів
на право власності на будинок не
бачили. Відповідачка декілька разів приїздила в село брала гроші на оформлення
спадщини та на оформлення договору купівлі- продажу, а потім відмовилась це
робити, оскільки це їй невигідно. Крім того зазначила, що вони в даний час вони
з чоловіком залишили будинок і Проживають в
іншому. Тобто фактично повернули майно відповідачці. Просила стягнути з відповідачки на їх з ОСОБА_1 користь в
рівних частках на кожного збитки у подвійному розмірі, а саме 2050 грн.
сплачених за будинок, 2050 грн. за порушення
договору купівлі-продажу, 1550 грн. за придбані матеріали та виконані роботи, 50 грн. витрат на правову допомогу, а також на її
користь сплачене держмито та витрати з ІТЗ.

Відповідачка ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечила, посилаючись на
те, що позивачі проживали в будинку шість років і проживають в даний час, тому
підстави для сплати їм збитків відсутні.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін в судовому
засіданні, суд позов задовольняє частково із слідуючих підстав:

В ст. 657 ЦК України вказується, що договір купівлі-продажу житлового
будинку укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В ст. 220 ч.І ЦК України зазначається, що у разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

У відповідності із ст. 215 ч.2 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно ст. 216 ЦК України, у разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення,
відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент
відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні завдано збитків, вони підлягають
відшкодуванню винною особою. Крім того в частині 5 цієї статті зазначається, що суд може застосувати наслідки
недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Факт того, що між сторонами була
домовленість про продаж будинку стверджується розписками(а.с. 7,8), по яких відповідачка отримала від
позивачів 2050 грн., і які не оспорюються
сторонами, а також підтверджуються показами свідка ОСОБА_4, яка бачила як
ОСОБА_3 давала розписку про отримання коштів, а ОСОБА_2 давала гроші. Оскільки договір не був нотаріально
посвідчений,то він вважається нікчемним, тобто недійсним за законом. Тому в
даному випадку наступають наслідки недійсності правочину, по якому позивачі
зобов'язані повернути будинок, а відповідачка повернути кошти, які вона отримала від позивачів. В зв'язку з тим, що
будинок позивачами повернутий, суд стягує з відповідачки на їх користь бказані кошти в рівних частках
на кожного. Крім того, суд стягує з
відповідачки, як винної у вчиненні недійсного правочину, на користь позивачів в
рівних частках на кожного завдані нею
збитки в сумі 1096 грн. 44 коп., що понесли ОСОБА_5 при здійсненні ремонту
будинку. Визначаючи суму збитків суд виходить із наданих позивачами доказів(а.с.32), а також показів свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_7, які ствердили, що позивачі за свої
кошти провели ремонт будинку.

Суд не приймає до уваги посилання
позивачів на те, що відповідачка навмисно ввела їх в оману при вчиненні
договору, оскільки відповідачка фактично прийняла спадщину, про що відповідачам
було відомо, а також із їх показів вбачається, що вона просила у них гроші на оформлення права на спадщину, тобто не
заперечувала про наявність обставин, які перешкоджали нотаріальному посвідченню
договору. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2050 грн за порушення
договору купівлі-продажу за безпідставністю.

Суд також стягує з відповідачки на
користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 51 грн., та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в
розмірі ЗО грн., сплачені нею згідно квитанції (а.с. 2,3). Суд відмовляє у
стягненні 50 грн. витрат на правову допомогу,
оскільки в судовому засіданні позивачі захищали свої інтереси самостійно.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. З, 10,11, 60, 212, 215 ЦПК
України, 215 ч.І, 216,220 ч.1,657 ЦК України,

РІШИВ: Позов задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
та ОСОБА_2 кошти в сумі 2050(дві тисячі п'ятдесят) грн., сплачені за будинок, 1096 грн. (тисяча дев'яносто шість)
грн. 44 коп. завданих збитків, а всього 3146 (три тисячі сто сорок шість) грн.
44 коп. в рівних частках.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 51 (п'ятдесят одна)грн. та 30 грн.
витрат з інформаційно-технічного розгляду справи, а
всього 81 (вісімдесят одну) грн.

В решті позову відмовити за
безпідставністю.

До суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження рішення протягом
десяти днів з дня його проголошення.

На рішення
може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або у строк,
встановлений для подачі такої заяви без попереднього її подання.

Головуючий-суддя: (підпис)
В.В.Сергійко Копія: вірно