Справа №2-64/07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня
2007 року
Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі: головуючого судді -
Куценка О. В. при секретарі - Гуйван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності, -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить
встановити факт прийняття спадщини
після смерті матері ОСОБА_3, визнавши право власності на 1/6
частину домоволодіння АДРЕСА_1 з виплатою на її користь грошової компенсації, визнати право власності на 1/6
частину вкладів, які обліковуються
на ощадних книжках ОСОБА_3 та ОСОБА_1. В подальшому позовні
вимоги в частині визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння змінила і просить: визнати
за померлими батьками право власності спільної сумісної власності на жилий
будинок АДРЕСА_1
по 1/2 частці за кожним
і на будинок АДРЕСА_2 по 1/4 частці за кожним. Просить встановити факт
прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3
та визнати за собою право власності
на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 та 1/12 в
будинку АДРЕСА_2.
На підставі ст. 331 ЦК
України просить визнати право на 1/2 частку будинку АДРЕСА_2.

Окрім того, доповнила позов вимогами про стягнення з відповідача
моральної шкоди в сумі 20000 грн.
та визнати частково недійсним заповіт від 12.12.2001 року складеного ОСОБА_1. та відповідача

При цьому позивач зазначаючи нумерацію будинків "44"
і "44а" має на увазі жилі
будинки АДРЕСА_1, які на плані позначені
літерами "Аа" і "Б".

В судовому засіданні позовні вимоги
підтримала і просить їх задовольнити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що будинок №44
"а" вона будувала
особисто і під час його будівництва була домовленість про власність на цей
будинок в рівних частках з батьками і їй має належати 1/2 частка в
даному будинку. Окрім того, після смерті матері вона своєчасно звернулася до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому додатково їй має
належати 1/4 частка в будинку №44 та 1/12 частка в будинку №44
"а".

Заповіт має бути визнано частково недійсним, оскільки
батько не мав право заповідати майно, яке належало не
йому, а покійній його дружині.

Моральна шкода полягає в тому, що відповідач
недобросовісно повів себе оформивши право
власності на все домоволодіння, з приводу чого вона постійно нервує, погіршився
стан здоров'я та відносини в сім'ї.

Відповідач позовні вимоги не визнав і пояснив, що позивач
не приймала будь-якої участі у будівництві
будинку, не доглядала за батьками, не приймала участь в похоронах. Більш того, право власності у нього виникло на законних
підставах виходячи з волі батьків.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові
матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Позивач претендує на житловий будинок, який згідно
свідоцтва про право власності від 28.02.1986 року та свідоцтва про право на спадщину від 01.10.2004
року належить відповідачу. Однак на даний час, дані правовстановлюючі
документи ні ким неоспорені і є чинними. Наявність чинними, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від
01.10.2004 року
та свідоцтва про право власності на будівлю від 28.02.1986
року позбавляє суд можливості
визнати дану 3/5 частку
майна спільною сумісною власністю подружжя. Окрім того, суду не надано
будь-яких доказів про відсутність домовленостей між померлими батьками стосовно
їх часток у майні.

Вимога про визнання заповіту частково недійсним не
підлягає задоволенню, оскільки даний заповіт складено відповідно до вимог законодавства і є волею померлого. В
даному заповіті не

вказується яке
саме майно передається спадкоємцю. Тому посилання позивача на те, що даним заповітом передано інше майно ні чим не підтверджено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. на час смерті
належало 3/5 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності від 28.02.1986 року. Відповідно
до даного документу нотаріусом правомірно було видано свідоцтво про право на спадщину.

Будь-яких інших підстав для визнання
даного заповіту недійсним судом не встановлено.

Таким чином, вимоги позивача про прийняття спадщини є
безпідставними, оскільки спадкового
майна у ОСОБА_3 на момент смерті не було. Сторонами визнано факт того, що позивач своєчасно звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття спадщини, що відповідно до ст.549 ЦК УРСР, який
діяв на той час визнається, як прийняття спадщини, тому додаткового встановлення факту не вимагається.

Відповідно до ст.332 ЦК України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва
(створення майна). Будь-яких доказів того, що позивач приймала участь у
будівництві будинку НОМЕР_1, як і того,
що існувала домовленість з батьками про рівні частки у власності на нього суду
надано не було.

Вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають
задоволенню, оскільки судом не встановлено
будь-яких неправомірних дій відповідача та причинний зв'язок з негативними наслідками у вигляді завдання моральної шкоди.

Вимога про визнання права власності на 1/6
частину вкладів на ім'я батьків не
підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1.
своїми коштами розпорядився, склавши заповіт на відповідача, а кошти, які належали покійній ОСОБА_3
позивач може отримати оформивши свідоцтво
про право на спадщину. Більш того, позивач просить дані кошти виділити в
натурі, однак, дана вимога законодавством не передбачена.

Таким чином, позовні вимоги є
безпідставними і не підлягають задоволенню.

Судові витрати слід залишити по
фактично понесеним.

На підставі ст.332ЦК України, ст. 549
ЦК УРСР керуючись ст. 83,
88, 213-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності -відмовити.

Судові витрати залишити по фактично
понесеним.

На рішення може бути апеляційну скаргу протягом одного
місяця з дня його проголошення шляхом
подачі заяви про апеляційне оскарження протягом перших 10-ти діб та апеляційної
скарги протягом наступних 20-ти діб.