Справа № 2-4/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

8 лютого 2007 року                                                                                                                 м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в складі:

головуючого - судді Кононенка С.Д.,

при секретарях -
Зозуля М.М., Олефір А.О., Каленіченко В.О., Храмовій І.Ю., за участю позивача ОСОБА_1., його представника - адвоката ОСОБА_4, відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представника - адвоката ОСОБА_5., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в праві власності на
домоволодіння, визнання осіб таким, що втрати
право користування домоволодінням, виселення, зняття з реєстрації та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 3/8 частини будинку, його реальний поділ
та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1. з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в праві власності на домоволодіння,
визнання осіб таким, що втрати право користування домоволодінням,
виселення та зняття з реєстрації.

В позовній заяві ОСОБА_1. вказав та в судовому засіданні свої позовні
вимоги підтримав в повному обсязі
пояснивши, що вважає, що у ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх неповнолітніх дітей не має підстав проживати в його будинку за адресою:
м. Полтава, АДРЕСА_1, оскільки вони там проживають тільки
із дозволу його покійної нині ОСОБА_7 та його дозволу. Але оскільки відповідачі
в останній час постійно скоюють сварки із ним, ним було прийнято
рішення про необхідність їх виселення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання права власності на 3/8частини
будинку, його реальний поділ та визнання
права власності на спадкове майно позивач не визнав, вказавши, що у ОСОБА_2 немає ніяких підстав претендувати на його будинок.

Представник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_6 підтримав позовні вимоги позивача в повному обсязі, відкинувши позовні вимоги ОСОБА_2 по
зустрічному позову вказавши, що його позовні вимоги безпідставні та не
підтверджені ніякими доказами.

Разом з тим до суду звернувся ОСОБА_2. з зустрічним позовом до ОСОБА_1. про
визнання права власності на 3/8 частини будинку, його реальний поділ та визнання права власності
на спадкове майно.

В позовній заяві ОСОБА_2. вказав та в судовому засіданні свої позовні
вимоги підтримав в повному обсязі
пояснивши, що сам ОСОБА_1 та його покійна дружина і його баба дозволили їх сім'ї проживати в будинку за адресою: м.
Полтава, АДРЕСА_1, оскільки він як внук покійної, має право на
спадкування після померлої її частки за свого батька ОСОБА_9 А тому він має право на поділ будинку та визнання за ним права
власності на спадкове майно, яке крім будинку
включає в себе і автомобіль ГАЗ-24 „Волга".

Позов ОСОБА_1. про усунення перешкод в праві власності на домоволодіння, визнання осіб таким, що втрати право користування
домоволодінням, виселення відповідач не визнав,
вказавши, що він разом із сімє'ю має право проживати у вказаному будинку за
вказаних ним підстав.

Представник ОСОБА_2., адвокат ОСОБА_8 в ході судового засідання підтримав зустрічні позовні вимоги відповідача в повному
обсязі, відкинувши позовні вимоги ОСОБА_1. вказавши, що його позовні
вимоги не відповідають фактичним обставинам справи.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1., його представника ОСОБА_4, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представника ОСОБА_5,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1. до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в праві власності на домоволодіння, визнання осіб
таким, що втрати право користування
домоволодінням, виселення, не підлягають задоволенню за наступних
підстав.

Так судом було встановлено, і це не заперечує сам позивач ОСОБА_1, що у
вказаному будинку, певний час проживав ОСОБА_9., який є батьком ОСОБА_2 та
сином від першого шлюбу ОСОБА_7 Саме тоді в
будинку і було влаштовано два входи, оскільки, як було з'ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_1. не заперечував проти
проживання в будинку ОСОБА_10., з можливістю в подальшому створення
його власної сім'ї.

Судом також було встановлено, що ОСОБА_2. та його сім'я поселились у
вказане домоволодіння зі згоди ОСОБА_1. та його покійної дружини.

Згідно ст. 71, 72 ЖК України, питання про визнання
осіб такими, що втратили право проживання в квартирі (будинку),
вирішується в судовому порядку за умови, що особи не проживають у
вказаній квартирі (будинку) більше 6
(шести) місяців.

Позивачем, суду не надано доказів того, що відповідачі ОСОБА_10 не
проживають у його будинку більше 6
(шести) місяців.

На підставі викладеного вказаний
позов ОСОБА_1. не підлягає задоволенню.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1. про визнання права власності на 3/8 частини будинку, його реальний поділ
та визнання права власності на спадкове майно, то
його позовні вимоги по зустрічному позову не підлягають задоволенню за
наступних підстав.

Так судом було
встановлено, що ОСОБА_1. та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1 року до дня
смерті ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Під час перебування в шлюбі ОСОБА_10 придбали
домоволодіння поАДРЕСА_1 у м. Полтаві а згодом
і автомобіль ГАЗ-24 „Волга".

Також встановлено, що ОСОБА_1., уклав угоду з РБУ і побудував новий
житловий будинок, який згідно технічного
паспорту мав один вхід, тобто був розрахований на проживання
однієї сім'ї.

Як було встановлено і сторони не заперечували, що деякий час, від одного до
двох років в будинку поАДРЕСА_1 у м. Полтаві
проживав син ОСОБА_7 від першого шлюбуОСОБА_10, який є
батьком позивача - ОСОБА_2. Сам же ОСОБА_9., як під час
проживання в будинку так і після, не ставив питання про визнання за ним права власності на частину спірного
домоволодіння.

Крім того, будь яких доказів того, що між ОСОБА_1. та ОСОБА_10. був договір
про створення спільної сумісної власності вказаного домоволодіння позивачем
ОСОБА_2 суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР (від 1964 року) про спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти, подружжя і батьки
померлого. На підставі ч2 ст. 529 цього ж Кодексу онуки і
правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини нема в живих того з їх батьків, хто був би
спадкоємцем. Аналогічна норма права передбачена ст. 1266 ЦК України (від 2003
року).

Таким чином після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями першої черги є її чоловік -
ОСОБА_1. та син від першого шлюбу -
ОСОБА_10. Але сам ОСОБА_9., як було встановлено не
ставив питання про визнання за ним права власності на частину спірного
домоволодіння. ОСОБА_2. внуком померлої, не надано доказів того, що настала
його черга спадкування після батька та те, що в даний
час він є спадкоємцем, оскільки в справі відсутнє свідоцтво про смерть його
батька - ОСОБА_10.

Судом протягом тривалого часу приймалися заходи по встановленню факту
смерті ОСОБА_10. на території, як Російської Федерації на що вказували сторони
по справі та і на території України. Але розшуки даних доказів не дали
позитивних результатів, тому у

відповідності
до ст. 10, 60 ЦПК України суд вирішує справу на
основі наданих сторонами доказів.

За таких підстав позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності
на 3/8
частини домоволодіння за адресою: м. Полтава,
АДРЕСА_1 та права власності на 1/4 частину автомобіля ГАЗ-24 „Волга", в порядку
спадкування, не грунтуються на чинному законодавстві і задоволенню не
піддягають.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 529 ЦК УРСР (від 1964 року), ст. 1266 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 8, 10, 60, 208,
209, 213 - 215, 256, 294 ЦПК України , суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в праві власності на домоволодіння, визнання осіб таким, що втрати право користування
домоволодінням, виселення, зняття з реєстрації - відмовити.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 3/8 частини будинку, його реальний поділ
та визнання права власності на спадкове майно -
відмовити за недоведеністю.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд
м. Полтави шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.