УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

«25» січня 2007 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

Головуючого - Міщія О .Я.

Суддів - Шевчук Г.М., Кузьми P.M.

при секретарі - Жовняревич Т.М.

з участю - сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про стягнення аліментів на неповнолітню
дитину, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24.10.2006 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_11972 р. н.,
жителя АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 200 грн, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно починаючи з
13.10.2006 року і до досягнення нею повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 51 грн. судового
збору в користь держави.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1просить рішення суду скасувати, як незаконне, оскільки висновки суду не
відповідають обставинам справи. Судом не враховано, що він в даний час не
працює а тому не може сплачувати аліменти в даному розмірі.

Позивачка апеляційну скаргу заперечила і вказала, що
рішення суду є законне і обгрунтоване , а тому підстав для його скасування не має.

Заслухавши сторони, перевіривши апеляційної скарги судова
колегія вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає. Судом встановлено, що 17.11.1999 р. відділом РАГСу
Тернопільської міської ради Тернопільської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу в подружжя є донька ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1

Справа №22а-93                                                         Головуючий у 1 інстанції - Процько ЯЗ.

Категорія правочину 36                                                                          Доповідач - Шевчук Г.М.

2

З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом
з матір'ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 та перебуває на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
вірно виходив з того, що відповідач повинен брати участь
в утриманні дитини в грошовій формі.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Посилання апелянта на те, що він не може сплачувати
аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки хворіє та не
має заробітку, є безпідставними, та спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатний,
тимчасово не працює і зареєстрований в центрі зайнятості, як безробітний з 6.11.2006 р. Знаходився на лікуванні з 15.11.06 по 24.11.06. Таким чином відповідач може
сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої.

Згідно ч3. ст.181 СК України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти) присуджуються у
частині від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищенаведене судова колегія приходить до
висновку, що рішення суду винесено без порушення
норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його
скасування не має.

Однак з резолютивної частини рішення слід виключити вказівку суду, як зайву, що до стягнення аліментів в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, оскільки суд стягнув аліменти в твердій грошовій сумі.

Керуючись ст.308, 314, 315  ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24.10.06 року залишити без змін.

Виключити з резолютивної частини рішення вказівку
суду "але не менше ніж ЗО відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку", як зайву.

Ухвала остаточна, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України на протязі
двох місяців шляхом подачі скарги.