У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 січня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І.,

розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації  про визнання
права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму
житлового приміщення, за касаційною
скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва
від 14 березня  2005 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2004 року ОСОБА_1,ОСОБА_2. звернулись до суду з позовом до Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації  про визнання
права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму
житлового приміщення, мотивуючи тим, що вони постійно проживають за адресою:
АДРЕСА_1, сплачують комунальні послуги, проводять поточний ремонт приміщення.
Іншого житла не мають. У зв`зку з зазначеним просили суд
задовольнити їх позов.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 грудня   2004 року,
позовні вимоги задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право користування
житловим приміщенням кімнатами 3-4 в квартирі АДРЕСА_1. В іншій частині позов
залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду м.
Києва  від 14 березня  2005 року рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 грудня   2004 року
скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання за ними права
користування житловим приміщенням кімнат3-4 квартирі АДРЕСА_1 та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 про визнання за ними  права
користування житловим приміщенням кімнатами 3-4 в квартирі АДРЕСА_1 Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня   2004 року в частині відмови в задоволенні
позовних вимог    ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1,ОСОБА_2. просять скасувати рішення апеляційного суду м.
Києва  від 14 березня  2005 року,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга  задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права. Не може бути скасоване правильне по
суті та справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування  судом першої
та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 337 ЦПК
України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права, і доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва  від 14 березня  2005 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                          Левченко Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.