Справа
№22-ц-2792007р.                           Головуючий у суді першої інстанції: Долженко Ю.П.
Доповідач: Берзіньш B.C.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 січня 2007 року колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в
складі:

Головуючого, судді: Дралло І.Г.

Суддів: Берзіньш B.C.

М»ясоєдової Т.Н. при
секретарі Дермоян Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
М.Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду
М.Сімферополя Автономної Республіки Крим від 13 червня 2006
року,

встановила: У лютому 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2. і ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення в
кімнати площею 16,9кв.м. і 7,5 кв.м. цієї квартири, покладення на
відповідачів обв'язку не чинити йому перешкод у
користуванні спірною квартирою, зокрема зазначеними
кімнатами. Вимоги мотивовані тим, що він є власником 23 долі цієї квартири за договором міникупівлі-продажу від
30.09.2005р., відповідач ОСОБА_3 є власником 13
долі спірної квартири, в якій проживає разом зі своєю матір»ю ОСОБА_2. Відповідачі замінили замок у вхідних дверях до
квартири, не впускають в неї позивача, чим чинять перешкоди у
користуванні йому своєю власністю. В судовому засіданні 13.06.2006р. позивач
усно доповнив свій позов вимогами про встановлення порядку користування спірною
квартирою з виділенням йому в користування кімнат площею 16,9кв.м. і 7,5 кв.м., а в користування
відповідачів - кімнату площею 12,9кв.м., залишивши
допоміжні приміщення в загальному користуванні. Відповідачі у судове засіданні
не з»явились.

Рішенням суду від 13.06.2006р. позов задоволено - ОСОБА_1 вселено в спірну
квартиру з визначенням в його користування кімнат площею 16,9кв.м. і 7,5 кв.м.; зобов'язано відповідачів не чинити
позивачу перешкоди у користуванні жилими приміщеннями у спірній квартирі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. і ОСОБА_3 просять
рішення суду скасувати, посилаючись на його
ухвалення з грубим порушенням норм процесуального права, які виразились в розгляді справи у їх відсутність за поважними
причинами, неповному з'ясуванні судом обставин
справи, вихід за межі заявлених ОСОБА_1 вимог.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав
доводи апеляційної, позивач проти них заперечував.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши
матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з таких
підстав.

Так ст.309ч.1п.4 ЦПК України
передбачено, що порушення або неправильне застосування норм процесуального права є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції.

2

Із матеріалів справи слідує, що 13.06.2006 року справу судом розглянуто за відсутності відповідачів. Апелянти посилаються на порушення судом норм
ст.169 ЦПК України, оскільки вони були відсутні
за поважними причинами, про що суд було повідомлено.
Суд порушив їх права, позбавивши можливості надати докази по справі, скористатися
правом подачі зустрічного позову.

Відповідно до положень п.2ч. 1,ч.4 ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд
справи в межах строків, встановлених ст.157 цього
Кодексу, у разі неявки у судове засідання відповідача, якщо він
повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; якщо причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу
на підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення). Статтями 224,225 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача,
належним чином повідомленого і від якого не
надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення,
якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд
справи суд постановлює ухвалу. У разі зміни
позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд
відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Із матеріалів справи слідує, що неявка відповідачів у судове засідання 13.06.2006р. пов'язана із хворобою ОСОБА_2., яка є
інвалідом першої групи, в травні 2006р. знаходилась на стаціонарному
лікуванні і була виписана із лікарні 31.05.2006р. у важкому стані, була нетранспортабельна(а.с.30), тобто, причина неявки є
поважною і про причини неявки суд було повідомлено.
Із протоколу судового засідання від 13.06.2006р. (а.с.37-39) слідує, що суд
вирішував тільки питання про можливість розпочати розгляд справи по суті за відсутності відповідачів, причина їх неявки не була
визнана неповажною та ухвали про заочний розгляд справи
суд не постановлював і заочне рішення не ухвалював.

Таким чином підстав для розгляду справи у відсутність відповідачів на підставі
положень ст. 169,224 ЦПК
України у суду не було.

Відповідно до ст.ст. 10,11 ЦПК України суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин справи, попереджує осіб, які беруть участь у
справі, про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню
їх прав. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 заявив позов до відповідачів на підставі ст.ст. 150,155 ЖК України, ст.ст.2,4,48 Закону
України «Про власність» про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення в кімнати площею 16,9кв.м. і 7,5кв.м. цієї квартири, покладення на
відповідачів обов'язку не чинити йому перешкод у користуванні
спірною квартирою, зокрема зазначеними кімнатами. Статтею 31ч.І ЦПК України передбачено право позивача змінити підстави або
предмет позову, позивач же в судовому
засіданні 13.06.2006р., в якому було ухвалено рішення суду, заявив вимоги про визначення порядку користування спірною квартирою,
що по суті є новим позовом, заявленим з порушення вимог ст.ст. 118-120 ЦПК України.

Розглянувши позовні вимоги про визначення порядку користування спільною власністю - спірною квартирою, суд не зазначив
якими доказами підтверджується, що виділені
позивачу приміщення складають 23 долі квартири, які йому належать на праві
власності. Суд вирішив питання тільки відносно виділення позивачу у
користування двох кімнат, не зазначивши, що передається
у користування іншому співвласнику, та не вирішив вимог про користування підсобними приміщеннями, не зазначивши
також, якими нормами права регулюються ці правовідносини.

Між тим, відповідно до ст.358ч.З ЦК
України кожен із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього він

3

має право вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

В позовній заяві від 15.02.2006р.,
поданій в установленому законодавством порядку, не
зазначено підстави, якими ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги про вселення
його в конкретні приміщення - кімнати площею 16,9кв.м. і 7,5кв.м. спірної квартири;
вимоги про визначення порядку користування квартирою та вселення в неї
взаємопов'язані. Проте суд не застосував положення
ст.10 ЦПК України, не уточнив позовні вимоги та не розглянув їх у повному обсязі і цей недолік не може бути усунений
ухваленням додаткового рішення судом першої
інстанції, що, відповідно до положень п.5ч.1ст.311 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з
направленням справи на новий розгляд.

З урахуванням заявления позивачем вищезазначених нових
вимог, про які відповідачі не були повідомлені, суд, розглянувши справу за
відсутності відповідачів, порушив положення ч.2ст.110 ЦПК
України, та вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, що також є підставою відповідно до
положень п.4ч.1ст.311 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції
з направленням справи на новий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303,309,311 Цивільного процесуального кодексу України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Центрального районного суду М.Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 13 червня 2006 року - скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців.