РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2007 року. Новомосковс
ький міськрайонний суд у скл
аді:
головуючого судді - Гречано
го В.А.,
при секретарі - Бабенко Л.М.,

з участю адвоката - ОСОБА_1
,

розглянувши у відкритому с
удовому засіданні в приміщен
ні Новомосковського міськра
йонного суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОС
ОБА_3, ОСОБА_4, треті особи
- Новомосковська державна но
таріальна контора, Новомоско
вське відділення Дніпропетр
овської філії акціонерного б
анку "Брокбізнесбанк", про виз
нання договору дарування ква
ртири недійсним та визнання
права власності на квартиру
та вклад у банку, -

встановив:

Позивачка звернулася до с
уду з позовом до відповідачі
в про визнання договору дару
вання квартири недійсним та
визнання права власності на
квартиру та вклад у банку по т
их підставах, що позивачці на
праві власності належала кв
артира АДРЕСА_1. ІНФОРМА
ЦІЯ_2 помер муж позивачки
ОСОБА_5 і позивачка, яка є ста
рою людиною, інвалідом 2-ї груп
и і учасником бойових дій, зал
ишилася без допомоги та опік
и, хоча вже давно потребує сто
ронньої допомоги. Після смер
ті ОСОБА_5 рідний брат поз
ивачки - ОСОБА_6 (молодшій з
а позивачку на 9 років) весь ча
с піклувався про позивачку, д
опомагав їй і вони вирішили, щ
о він буде утримувати позива
чку до її смерті, оскільки діт
ей в неї немає і брат самий бли
зький їй родич. Позивачка і
ОСОБА_6 вирішили укласти до
говір довічного утримання. К
рім того, на рахунку в Ощадбан
ку позивачка мала гроші в сум
і 5000 грн. і 25.05.2005 року переклала їх
на рахунок, відкритий на ім'я
ОСОБА_6. 15.06.2001 року позивачка
і ОСОБА_6, уклали договір д
арування, тобто вона подарув
ала ОСОБА_6 свою квартиру
АДРЕСА_1. В позовній заяві
вказано, що позивачка не може
пояснити, як сталося, що в нот
аріальній конторі вони уклал
и не договір довічного утрим
ання, а договір дарування, це с
талося, оскільки позивачка, в
наслідок юридичної неграмот
ності, не зрозуміла різницю м
іж цими двома договорами, а та
кож уклала договір внаслідок
запаморочення. Разом з тим, мі
ж позивачкою та ОСОБА_6 за
лишилася угода, що вона буде у
нього на утриманні до його см
ерті. Весь час ОСОБА_6 пікл
увався про позивачку, надава
в їй необхідну допомогу і у по
зивачки до нього не було ніяк
их претензій. ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_6 помер. Позивачка з
алишилася без піклування, до
помоги і утримання, не може ро
зпорядитися своїми грошима.
З відповідачами - синами ОС
ОБА_6, позивачка контакту не
має. Вона вважала, що зі смерт
ю ОСОБА_6 договір, укладен
ий з ним, перестає діяти.
У зв'язку з викладеним, в поз
овній заяві позивачка просит
ь визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА
_1 від 15.06.2001 року, укладений між
позивачкою і ОСОБА_6 ; визн
ати за позивачкою право влас
ності на квартиру АДРЕСА_1
; визнати за позивачкою право
власності на грошовий внесо
к на рахунку № НОМЕР_1 в Нов
омосковському відділенні АБ
"Брокбізнесбанк" на ім'я ОСО
БА_6 в сумі 5000 грн. з нарахован
ими відсотками.

2
У судовому засіданні пози
вачка підтримала свій позов.
Відповідач ОСОБА_3 позов
визнав частково. Відповідач
ОСОБА_4 позов визнав повні
стю. Представники третіх осі
б - Новомосковської державно
ї нотаріальної контори та Но
вомосковського відділення Д
Ф АБ "Брокбізнесбанк" в суд не
з'явилися, дані організації п
росять розглядати справу без
своїх представників (а.с. 24, 25).

Позивачка, підтримуючи поз
ов, послалася на обставини, ви
кладені в позовній заяві, доп
овнив також, що зі ОСОБА_6 в
они фактично уклали усний до
говір довічного утримання, а
ле 15.06.2001 року позивачка і ОСОБ
А_6 уклали в нотаріальній ко
нторі договір дарування. При
укладенні даного договору п
озивачка була присутньою, хв
оробливого стану здоров'я у п
озивачки не було, з головою вс
е було в нормі, ніяких погроз з
боку ОСОБА_6 або інших осі
б не було. До нотаріуса вони пі
шли добровільно. Але позивач
ка не вникала, який саме догов
ір вони уклали зі ОСОБА_6, в
она вважала, що це договір дов
ічного утримання, підписуючи
договір, позивачка його не чи
тала, хоча з нею в той момент б
ули окуляри. Вона не пам'ятає,
чи роз'яснювала їй нотаріус с
утність договору. Уже після с
мерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІ
Я_3 позивачка побачила у дог
оворі, що свою квартиру вона й
ому подарувала. Позивачка вв
ажає, що цей договір потрібно
визнати недійсним, але з яких
підстав - позивачка пояснити
не може, стверджуючи тільки, щ
о квартиру вона б не подарува
ла, якщо б знала, що вона їй нал
ежати згодом не буде. Після см
ерті ОСОБА_6 спадкоємцями
з'являються його сини - два ві
дповідача по справі. На даний
час відповідач ОСОБА_4 ча
сто приходить до позивачки, н
адає їй необхідну допомогу, п
окупає продукти харчування,
а ОСОБА_3 ніякої допомоги
не надає, не приходить і навіт
ь не дзвонить. Також позивачк
а пояснила, що у Новомосковсь
кому відділенні Ощадбанку в
неї був особистий вклад у роз
мірі 5000 грн. . 25.05.2005 року Позивачка
зняла ці гроші зі свого рахун
ку і поклала їх на їх сумісний
зі ОСОБА_6 рахунок у Новом
осковському відділенні "Брок
бізнесбанку". Після смерті
ОСОБА_6 позивачка знати кош
ти з цього вкладу не змогла, ос
кільки офіційно цей рахунок
відкрито на ОСОБА_6. Уточн
ивши свої позовні вимоги, поз
ивачка просить суд визнати н
едійсним договір дарування к
вартири АДРЕСА_1 від 15.06.2001 ро
ку, укладений між позивачкою
і ОСОБА_6; визнати за позив
ачкою право власності на ква
ртиру АДРЕСА_1; визнати за
позивачкою право власності
на грошовий внесок на рахунк
у № НОМЕР_1 в Новомосковсь
кому відділенні АБ "Брокбізн
есбанк" на ім'я ОСОБА_6 з нар
ахованими відсотками незале
жно від суми внеску.
Відповідач ОСОБА_3 пояс
нив суду, що покійний ОСОБА
_6 у 2001-2002 роках продав свій буд
инок у с. Песчанці та перебрав
ся жити до своєї сестри - позив
ачки. Між ними до цього була ук
ладена домовленість, що ОСО
БА_6 буде жити у позивачки і д
опомагати їй, оскільки за ста
ном здоров'я за нею був потріб
ен догляд. ОСОБА_6 розказу
вав дітям, що він с. того часу ж
иве з позивачкою, прописався
в її квартирі, допомагає їй. П
ро те, що згодом між позивачко
ю і ОСОБА_6 було укладено д
оговір дарування квартири, в
ідповідач не знав, про це він д
ізнався тільки недавно. Відп
овідач вважає, що підстав для
визнання недійсним цього до
говору немає, оскільки ОСОБ
А_6 продав свій будинок (зі сл
ів позивачки) всього за 7000 дола
рів, давши синам по 2500 доларів,
але відповідач вважає, що буд
инок коштує значно дорожче. М
ожливо, ОСОБА_6 за кошти, ви
ручені від продажу будинку, к
упив у позивачки її квартиру
, але оформили вони цю угоду як
договір дарування. Відповід
ач також вважає, що при укладе
нні цього договору позивачка
знала про те, що квартиру вона
ОСОБА_6 саме дарує і не мог
ла не вникнути в сутність дог
овору, не могла підписати йог
о не читаючи, оскільки є дуже у
важною людиною. Відповідач
ОСОБА_3 вважає, що за позивач
кою немає підстав також визн
авати право власності на всю
квартиру, оскільки квартира
повинна належати позивачки
і двом відповідачам по 1/3 част
ині. Тому відповідач просить
відмовити у позові в частині
визнання недійсним договору
дарування і в частині визнан
ня права

3
власності за позивачкою
на дану квартиру. В частині по
зову про визнання за позивач
кою права власності на грошо
вий внесок на рахунку в банку
на ім'я ОСОБА_6, відповідач
ОСОБА_3 проти позову не за
перечує і просить розглянути
це питання на розсуд суду.
Відповідач ОСОБА_4 поя
снив суду, що приблизно з 2000 рок
у його батько ОСОБА_6 став
проживати з позивачкою в її к
вартирі за домовленістю між
ними, оскільки ОСОБА_6 зал
ишився після смерті дружини
один, а позивачка, в якої помер
чоловік, також жила одна і за
нею, за станом її здоров'я, був
потрібен догляд. Вони жили ра
зом, ОСОБА_6 оказував пози
вачці необхідну допомогу, О
СОБА_4 із сином також 1-2 рази н
а тиждень приходили до позив
ачки та допомагали їй. Прибли
зно 1-2 рази на місяць до позива
чки приходив також і ОСОБА_
3, також допомагав їй. У 2003-2004 ро
ках позивачка і ОСОБА_6 ук
лали у нотаріальній конторі
між собою договір довічного
утримання. ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_6 помер і позивачка в с
воєї квартирі залишилася про
живати одна. Після смерті бат
ька ОСОБА_4 з жінкою стали
приходити до позивачки 2-3 раз
и на тиждень, надають їй необх
ідну допомогу, за що позивачк
а пообіцяла скласти заповіт
на ОСОБА_4 та його брата
ОСОБА_3, хоча брат зараз появ
ляється у позивачки дуже рід
ко. Приблизно 2-3 місяці тому по
зивачка сказала, що зі ОСОБ
А_6 вони насправді уклали до
говір дарування квартири. Ві
дповідач ОСОБА_4 вважає, щ
о на даний час є підстави для в
изнання договору дарування к
вартири недійсним, оскільки
відповідач вважає, що позива
чка не розуміла що робить, баж
ала, щоб ОСОБА_6 допомагав
їй до смерті, але він помер ра
ніше за неї, тому квартира пов
инна залишитися позивачці. З
приводу вкладів у банк відпо
відачу нічого не відомо, але в
ін вважає, що якщо такий вклад
дійсно є - він повинен належат
и позивачці, оскільки в батьк
а своїх грошей не було. Відпов
ідач ОСОБА_4 просить суд з
адовольнити позов у повному
обсязі.
Свідок ОСОБА_7 суду пояс
нила, що з 1976 року по 2004 рік вона п
рацювала нотаріусом у Новомо
сковській державній нотаріа
льній конторі. У 2001-2002 роках пози
вачка з кимсь укладала догов
ір дарування нерухомості (з к
им саме ОСОБА_7 не пам'ятає
). ОСОБА_7 поспілкувалася з
власником, тобто з позивачко
ю, з'ясувала її дійсні наміри,
перевірила відсутність забо
рони на відчуження та чи нема
є на цю нерухомість прав інши
х осіб - тобто здійснила всі не
обхідні дії, які входять в кол
о обов'язків нотаріуса. Перед
складанням проекту договору
ОСОБА_7 роз'яснила позива
чці сутність договору дарува
ння, попередила її про те, що п
ісля підписання цього догово
ру вона позбавляється прав н
а це майно і воно переходить у
власність обдарованого. Піс
ля цього ОСОБА_7 склала до
говір і сторони його підписа
ли, а вона, як нотаріус, його за
вірила і скріпила печаткою н
отконтори. На думку ОСОБА_7
, позивачка не могла помилити
ся, тобто не могла вважати, що
укладаючи договір дарування
, вона дійсно укладає інший до
говір - наприклад договір дов
ічного утримання або договір
купівлі-продажу, оскільки до
говір дарування містить особ
ливі признаки, які відрізняю
ть його від інших договорів і
ці признаки позивачці роз'яс
нювалися. Крім того, ОСОБА_7
перед укладанням договору з
'ясовувала дієздатність пози
вачки і її спроможність усві
домлювати те, що відбуваєтьс
я, роз'яснила їй, що вона має пр
аво на укладання інших догов
орів, але позивачка побажала
укласти саме договір дарува
ння.
Свідок ОСОБА_8 пояснила
суду, що позивачка являється
її троюрідною сестрою. Вона м
ає двокімнатну квартиру, в як
ій проживала з ОСОБА_5, які
й помер у 2000 році. Після цього п
озивачка залишилася прожива
ти одна і, оскільки вона є інва
лідом 2-ї групи і має поганий с
тан здоров'я, вони домовилися
зі ОСОБА_6 (якій є її рідним
братом), що він буде до смерті
позивачки доглядати за пози
вачкою і оказувати їй необхі
дну допомогу. ОСОБА_6 прод
ав свій будинок у с. Песчанці і
гроші поділив на трьох - на се
бе і двох синів - відповідачів
по справі. ОСОБА_6 пересел
ився жити до позивачки, вони ж
или разом, ОСОБА_6 надавав
їй необхідну допомогу, робив
все необхідне по домашньому
господарству, ніяких

4
претензій з боку позивач
ки до нього не було, про що поз
ивачка сама розказувала. При
близно у 2000 році ОСОБА_6 роз
казував, що позивачка переоф
ормила на нього свою квартир
у. Через деякий час ОСОБА_6
помер і позивачка залишилас
я проживати одна. На даний час
їй надають допомогу сусіди,
ОСОБА_8 і відповідач ОСОБ
А_4. ОСОБА_3 приходить до н
еї дуже рідко, допомоги практ
ично не надає.
Вислухавши сторони, дослі
дивши матеріали справи, суд в
важає, що позов підлягає задо
воленню в повному обсязі по н
аступних підставах.
Як встановлено судом, позив
ачка ОСОБА_2 являлася влас
ником квартири АДРЕСА_1, щ
о підтверджується копією тех
нічного паспорту на дану ква
ртиру (а.с. 16). 15.06.2001 року між ОСОБ
А_2 і ОСОБА_6 був укладени
й договір дарування, згідно я
кого позивачка подарувала, а
ОСОБА_6 прийняв у дар квар
тиру АДРЕСА_1. Даний догов
ір посвідчено державним нота
ріусом Новомосковської держ
авної нотаріальної контори
ОСОБА_7 в реєстрі за № 2-2418, що
убачається з копії договору
дарування на а.с. 20.
Суд вважає, що підстави для
визнання недійсним договору
дарування спірної квартири
та визнання за позивачкою пр
ава власності на дану кварти
ру маються, виходячи з наступ
ного.
Оскільки договір даруванн
я спірної квартири було укла
дено до набрання чинності ни
ні діючого Цивільного Кодекс
у України, при вирішенні дано
го спору суд застосовує норм
и ЦК України 1963 року.
Згідно ст. 56 ЦК України 1963 року
, угода, укладена внаслідок по
милки, що має істотне значенн
я, може бути визнана недійсно
ю за позовом сторони, яка діял
а під впливом помилки.
На підставі п. 11 постанови Пл
енуму Верховного Суду Ук
раїни «Про судову практику в
справах про визнання угод не
дійсними» від 28.04.1978 року № 3 із зм
інами, внесеними постановою
Пленуму від 25.12.1992 року № 13 і з под
альшими змінами, відповідно
до ст. 56 Цивільного кодексу Ук
раїни угода може бути визнан
а судом недійсною, як укладен
а внаслідок помилки, що має іс
тотне значення, тільки за поз
овом сторони, що діяла під впл
ивом помилки. Під помилкою в д
аному випадку слід розуміти
таке неправильне сприйняття
стороною суб'єкта, предмета ч
и інших істотних умов угоди, щ
о вплинуло на її волевиявлен
ня, при відсутності якого за о
бставинами справи можна вваж
ати, що угода не була б укладен
а.
В даному випадку, суд вважає
встановленим, що при укладан
ні зі ОСОБА_6 договору дар
ування своєї квартири, з боку
позивачки мало місце неправ
ильне сприйняття нею предмет
а та істотних умов договору д
арування, що вплинуло на її во
левиявлення. До даного висно
вку суд приходить тому, що поз
ивачка, яка знаходиться у пох
илому віці (ІНФОРМАЦІЯ_1), м
ає поганий стан здоров'я і з 1993
року являється інвалідом 2-ї г
рупи (а.с. 9), після смерті свого
чоловіка потребувала сторон
нього догляду та допомоги, в з
в'язку з чим і домовилася зі
ОСОБА_6 про те, що він буде жи
ти в її квартирі, довічно догл
ядати позивачку і надавати ї
й необхідну допомогу. Той фак
т, що позивачка в силу свого ві
ку і поганого стану здоров'я п
отребувала стороннього догл
яду і допомоги, а також те, що с
аме це послугувало причиною
її домовленості зі ОСОБА_6
про те, щоб він проживав у ква
ртирі позивачки та надавав ї
й таку допомогу, підтвердили
в судовому засіданні, крім са
мої позивачки, також відпові
дачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а
також свідок ОСОБА_8, в зв'я
зку з чим, на підставі ст. 61 ЦПК
України, дані обставини, як ви
знані сторонами, не підлягаю
ть доказуванню. Тому, суд вваж
ає, що домовляючись про це зі
ОСОБА_6, позивачка дійсно с
подівалась на те, що він буде д
овічно доглядати її та надав
ати їй необхідну допомогу, що
вплинуло на рішення позивач
ки укласти зі ОСОБА_6 угод
у, направлену на зміну правов
ого статусу своєї квартири н
а користь ОСОБА_6 взамін н
адаваної ним допомоги. Такі д
ії позивачки мають характерн
і ознаки для наміру укладенн
я договору довічного утриман
ня - згідно ст. 425 ЦК України 1963 ро
ку, за договором довічного ут
римання одна сторона, що є неп
рацездатною

5
особою за віком або стано
м здоров'я (відчужувач), переда
є у власність другій стороні
(набувачеві майна) будинок аб
о його частину, взамін чого на
бувач майна зобов'язується н
адавати відчужувачеві довіч
не матеріальне забезпечення
в натурі у вигляді житла, харч
ування, догляду і необхідної
допомоги.
Суд вважає, що за відсутні
стю обставин, що склалися, а са
ме при звичайному стані здор
ов'я та наявності віку, який би
дозволяв позивачці самостій
но обслуговувати себе та роб
ити все необхідне для життя, в
неї не було б наміру відчужув
ати своє майно, тобто квартир
у і це було викликано збігом н
есприятливих для позивачки о
бставин.
Тому, укладаючи зі ОСОБА_6
договір дарування своєї кв
артири, позивачка помилково
вважала, що фактично це буде д
оговором довічного утриманн
я, про що вони усно домовилися
зі ОСОБА_6. В зв'язку з цим, с
уд вважає, що саме договір дар
ування квартири було укладен
о позивачкою внаслідок помил
ки, незважаючи на те, що нотарі
ус роз'яснювала позивачці су
тність цього договору. При ць
ому суд приймає до уваги вік т
а стан здоров'я позивачки, в зв
'язку з чим суд вважає, що пози
вачка в зв'язку з даними факто
рами, не мала можливості повн
ою мірою усвідомити різницю
між договорами дарування та
довічного утримання і не вни
кала в сутність договору дар
ування. Дана помилка, на думку
суду, має істотне значення дл
я позивачки, що є підставою дл
я визнання договору даруванн
я квартири недійсним.
Згідно ч. 2 ст. 56 ЦК України 1963 ро
ку, якщо угода, укладена внасл
ідок помилки, визнана недійс
ною, кожна із сторін зобов'яза
на повернути другій стороні
все отримане за угодою. ОСО
БА_6, на користь якого позива
чка зробила відчуження свого
майна, помер ІНФОРМАЦІЯ_3
(а.с. 14), що виключає можливість
зобов'язання його повернути
квартиру позивачці. Тому, вра
ховуючи положення ч. 2 ст. 56 ЦК У
країни 1963 року, за позивачкою с
лід визнати право власності
на квартиру АДРЕСА_2.
Як убачається з копій докум
ентів на а.с. 10-13, покійний ОСО
БА_6 за життя з 25.05.2005 року мав вк
лад у Новомосковському відді
ленні Дніпропетровської філ
ії акціонерного банку "Брокб
ізнесбанк" у сумі 5000 грн. на рах
унку № НОМЕР_1. Але як сліду
є з пояснень позивачки, у Ново
московському відділенні Оща
дбанку України в неї був особ
истий вклад у розмірі 5000 грн. і
дані кошти позивачка зняла з
і свого рахунку і поклала їх н
а рахунок ОСОБА_6 у Новомо
сковському відділенні "Брокб
ізнесбанку". Проти даного фак
ту ніхто не заперечує, управл
яючий Новомосковського відд
ілення ДФ АБ "Брокбізнесбанк
" в своїй заяві вказав, що з поз
овом згоден (а.с. 25), відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тако
ж в даній частині проти позов
у не заперечують, крім того,
ОСОБА_4 пояснив, що в його ба
тька своїх грошей не було. Том
у суд вважає, що на рахунку О
СОБА_6 у Новомосковському в
ідділенні ДФ АБ "Брокбізнесб
анк" дійсно знаходяться грош
і, які належать позивачці, в зв
'язку з чим за нею слідує визна
ти право власності на грошов
ий внесок на рахунку № НОМЕ
Р_1 в Новомосковському відд
іленні ДФ АБ "Брокбізнесбанк
" на ім'я ОСОБА_6 з нарахован
ими відсотками незалежно від
суми внеску.
Суд вважає, що позивачка не
пропустила встановлений ст.
71 ЦК України 1963 року трирічний
строк позовної давності, оск
ільки, незважаючи на те, що спі
рний договір дарування кварт
ири було укладено 15.06.2001 року, О
СОБА_6, з якім цей договір бул
о укладено, помер ІНФОРМАЦІ
Я_3, після чого, залишившись п
роживати одна, позивачка 22.06.2006 р
оку звернулася до суду з дани
м позовом. На думку суду, до см
ерті ОСОБА_6 підстав для з
вернення до суду як з вимогам
и про визнання недійсним дог
овору дарування, так і з вимог
ами про визнання права власн
ості на грошовий внесок на ра
хунку ОСОБА_6, у позивачки
не було.
На підставі викладеного, ке
руючись ст. ст. 10, 60, 61, 212, 215 ЦПК Украї
ни, ст. ст. 56, 425, 71 ЦК України 1963 року
, п. 11 постанови Пленуму Верхов
ного Суду України «Про су
дову практику в справах про в
изнання угод недійсними» від
28.04.1978 року № 3 із змінами, внесени
ми постановою Пленуму від 25.12.19
92 року № 13 і з подальшими змінам
и, суд, -

6
вирішив:

Позов задовольнити.
Визнати недійсним договір
дарування квартири АДРЕСА
_1 від 15.06.2001 року, укладений між
ОСОБА_2 і ОСОБА_6 та зар
еєстрований у Новомосковськ
ій державній нотаріальній ко
нторі в реєстрі за № 2-2418.
Визнати за ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕ
СА_1
Визнати за ОСОБА_2 право
власності на грошовий внесо
к на рахунку № НОМЕР_1 в Нов
омосковському відділенні Дн
іпропетровської філії акціо
нерного банку "Брокбізнесбан
к" на ім'я ОСОБА_6 з нарахова
ними відсотками незалежно ві
д суми внеску.
Рішення може бути оскаржен
е в апеляційний суд Дніпропе
тровської області без попере
дньої подачі заяви про апеля
ційне оскарження протягом де
сяти днів з дня проголошення
рішення або протягом двадця
ти днів після подачі заяви пр
о апеляційне оскарження, яка
може бути подана протягом де
сяти днів з дня проголошення
рішення.