Справа № 2-64/07
РІШЕННЯ

Ім'ям України

26 лютого 2007 року

Червоногвардійський районний суд міста Макіївки Донецької області у складі:

головуючого судді                    Комарова
В.А.

при секретарі                            Піскуновій
О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_2.,

представника відповідача         Сидюк
Г.А.,

представника третьої особи     Ленькова
С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Макіївки цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України у Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області, третя
особа - шахта „Чайкіно" державного підприємства „Макіїввугілля" про
перерахунок страхових сум та стягнення недонарахованих страхових сум, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про перерахунок
страхових сум та стягнення недонарахованих страхових сум вказуючи, що він з
07.05.1981 року по 14.06.1995 рік працював на шахті „Красногвардійська", а
з 19.06.1995 року по 02.12.1996 рік працював на шахті „Чайкіно", де
отримав професійне захворювання, про що був складений акт розслідування
професійного захворювання від 15.05.1997р. За висновком МСЕК від 13.03.1997р.
позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності. На підставі
рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 15.09.1997 року, з
шахти „Чайкіно" та шахти „Красногвардійська" по 50% з кожної шахти на
користь позивача була стягнута сума відшкодування шкоди. В 2001 році його
регресна справа з двох шахт була передана до виконавчої дирекції Фонду ССНВ у
Червоногвардійському районі м. Макіївки. З серпня 2001 року Фонд продовжив
раніше призначені страхові суми в повному обсязі. Позивач вважає, що при
нарахуванні страхових виплат була допущена помилка, оскільки постановою Фонду
від 27.06.2001р. № 262 були призначені страхові виплати у розмірі 130,20 грн.,
а постановою Фонду від 14.08.2001р. №1653 призначені страхові виплати у розмірі
132,30 грн. Крім того, позивач незгоден з довідкою про заробітну плату, яка надана
представником шахти „Чайкіно" у 2006 році, оскільки вона різниться з
довідкою яка була надана до суду у 1997 році, таким чином вважає, що
середньомісячний заробіток, який був ухвалений судом у 1997 році є невірним, що
відображається на призначених йому страхових виплатах. Позивач прохає суд
ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача недораховані йому страхові суми в
розмірі 3907,50 гривень та зобов*язати відповідача, починаючи з 01.10.2006р.
щомісячно виплачувати йому по 381,07 гривень.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, надав суду розрахунок
середньомісячної заробітної плати за один рік та за 3 місяці, та пояснив, що
бажає взяти заробіток за один рік, оскільки він є більшим, ніж заробіток за три
місяці і посилається на те, що середньомісячний заробіток для призначення
страхових виплат береться за бажанням потерпілого. Також вказав на те, що не
всі коефіцієнти тарифних ставок застосовані до його середньомісячного
заробітку, а саме: коефіцієнт - 2,38, оскільки у 01.04.1996 році вказаний коефіцієнт
застосовувався. Прохав суд стягнути з відповідача недонараховані страхові суми
у розмірі 4789,35 грн. та щомісячно стягувати з відповідача починаючи з
01.10.2006 року по 433,88 грн. с подальшим перерахунком сум згідно діючого
законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення
позовних вимог в повному обсязі, пояснивши, що на підстави рішення
Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 15.09.1997р. на користь
позивача була стягнута одноразова допомога у розмірі 5 510,80 грн. та щомісячні
виплати по 55,11 грн. з шахти «Чайкіно», а також одноразова допомога у розмірі
5 510,80 грн. та щомісячні виплати по 55,11 грн. з шахти «Красногвардійська»,
тобто по 50% від загальної встановленої судом суми. Вказаним рішенням суду був
взятий середньомісячний заробіток позивача у розмірі 275,54 грн. за останні З
повних календарних останніх місяців роботи до моменту звільнення з шкідливої
професії, що призвела втрату працездатності. Для підрахунку середньомісячного
заробітку береться до уваги лише фактично відпрацьовані календарні місяці.
Таким чином, частково відпрацьовані позивачем місяці виключаються з підрахунку
і замінюються подальшими повністю відпрацьованими. Період обчислення середнього
заробітку, згідно п.22 Правил відшкодування шкоди... встановлюється за останнім
місцем роботи на підприємстві з шкідливими умовами праці, а саме за період
роботи на шахті «Чайкіно», як було визначено раніше судом. Рішення вступило в
законну силу і сума середнього заробітку позивачем оскаржена не була. Згідно
довідки шахти «Чайкіно» на підприємстві двічі підвищувалися розміри тарифних
ставок: з 01.07.1998р. - в 1,1458 раза і з 01.03.2000р.
- в 1,285 раза.
Проте, згідно п. 28 Правил відшкодування шкоди... (із
змінами і доповненнями, внесеними постановою КМУ № 1100 від 03.10.1997р.)
перерахована сума відшкодування шкоди з розрахунку на 100% втрати професійної
працездатності не повинна перевищувати середній заробіток відповідного
працівника, який на шахті «Чайкіно» згідно довідки за березень 2000 року склав
358,11 грн. Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"
від 23.09.1999р. №1105-XIV (із змінами і доповненнями) передача документів, які підтверджують право
працівника на страхову виплату, а також розміри цієї виплати здійснюється
підприємствами до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві. При передачі особистої справи
позивача підприємствами були надані довідки про

розмір втраченого заробітку на день передачі особистої справи. Фонд
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не наділений
правом перегляду і зміни розміру втраченого заробітку, встановленого
підприємством, або судом. Постановою Червоногвардійського відділення Фонду від
14.08.2001р. № 1653 позивачу були продовжені раніше призначені страхові виплати
по шахті «Красногвардійська» у розмірі 132,30 грн., також Постановою
Червоногвардійського відділення Фонду від 27.06.2001р. № 262 позивачу були
продовжені раніше призначені страхові виплати по шахті «Чайкино» у розмірі
130,20 грн. В ході ревізії особистих справ потерпілих фахівцями Фонду було
виявлено, що позивачу обидва підприємства виплачували щомісячну суму
відшкодування шкоди в повному обсязі втрати ним працездатності, а не так, як
було визначено рішенням Червоногвардійського суду від 15.09.1997р. - по 50% з
кожної шахти. На підставі наказу відділення Фонду від 02.07.2002г. № 23 була
видана постанова від 02.07.2002р. № 370, у зв'язку з чим позивачу були
припинені страхові виплати по шахті «Чайкино» у розмірі 155,33 грн., а
постановою від 24.04.2002р. № 252 були припинені страхові виплати по шахті
«Красногвардійська» в розмірі 157,83 грн. до повного погашення переплаченої
суми. Прохала відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Представник третьої особи - шахти „Чайкіно" ДП „Макіїввугілля"
заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, пояснюючи, що розмір
середнього заробітку для начислення сум відшкодування шкоди позивачу був
визначений рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки в розмірі
275,54 грн., з чим позивач був згоден і рішення не оскаржив. Таким чином, на
виконання рішення суду шахта призначила виплати відшкодування шкоди позивачу
виходячи з його середньомісячного заробітку за три повні місяці роботи, з
подальшим перерахунком сум відшкодування шкоди. Застосувати для перерахунку сум
позивачу коефіцієнт 1,327 з 01.01.1997р., це можна, оскільки це коефіцієнт
зростання середньої заробітної платні відповідного працівника першого кварталу
1996р. відносно до четвертого кварталу 1996р., а позивачу був взятий
середньомісячний заробіток за четвертий квартал 1996р. Змінити розрахунок
середнього заробітку на теперішній час підприємство і Фонд не мають право,
оскільки цей порядок вже був визначений рішенням Червоногвардійського районного
суду м.Макіївки від 15.09.1997р. З приводу коефіцієнта підвищення тарифних
ставок, то коефіцієнт - 2,38 для перерахунку сум відшкодування шкоди не
застосовувався, оскільки відповідно до п.1.6 наказу МУП України №27 зміни в
структурі заробітної платні потрібно збільшити частку тарифу в заробітній
платні в 2,38 разу, а не саму заробітну плату. Просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Суд,   заслухавши   пояснення
представника   позивача,   представника   відповідача,   дослідивши
та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

З наданих до суду сторонами доказів встановлено, що позивач з 07.05.1981
року по 14.06.1995 рік працював на шахті „Красногвардійська", а з
19.06.1995 року по 02.12.1996 рік працював на шахті „Чайкіно", де отримав
професійне захворювання, про що був складений акт розслідування професійного
захворювання від 15.05.1997р. За висновком МСЕК від 13.03.1997р. позивачу було
встановлено 40% втрати професійної працездатності. У 1997 році позивач
звернувся до Червоногвардійського районного суду м. Макіївки для встановлення
провини кожної шахти та стягнення шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров*я. На
підстави рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від
15.09.1997р. на користь позивача була стягнута одноразова допомога у розмірі 5
510,80 грн, та щомісячні виплати по 55,11 грн. з шахти «Чайкіно», а також
одноразова допомога у розмірі 5 510,80 грн. та щомісячні виплати по 55,11 грн.
з шахти «Красногвардійська» (наказ № 319 від 25.11.1997р. по шахті
„Красногвардійська" та наказ № 537 від 29.10.1997р. по шахті
„Чайкіно"). У вказаному рішенні суду був взятий середньомісячний заробіток
у розмірі 275,54 грн. за останні три повних календарних місяців роботи до
моменту звільнення із шкідливої професії, що призвела втрату працездатності.
Згідно п.22 „Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків", затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993р. № 472, які набрали
чинності з 1 липня 1993р. (далі за текстом - Правила відшкодування шкоди...)
для підрахунку середньомісячного заробітку береться до уваги лише фактично
відпрацьовані календарні місяці. Таким чином, частково відпрацьовані позивачем
місяці були виключені з підрахунку та замінені подальшими повністю
відпрацьованими місяцями. Період обчислення середнього заробітку, згідно п.22
Правил відшкодування шкоди... встановлюється за останнім місцем роботи на
підприємстві зі шкідливими умовами праці, а саме -період роботи позивача на
шахті «Чайкіно», згідно його трудової книжки. Вказане рішення суду набуло
законної сили, і як в цілому, так і в частині визначеної позивачу суми
середнього заробітку, останнім оскаржено не було. Однією із підстав для
перерахунку розміру відшкодування шкоди відповідно до п. 28 Правил
відшкодування шкоди є підвищення тарифних ставок (окладів) працівників
госпрозрахункових підприємств, тобто раніше визначений розмір втраченого
заробітку треба було перераховувати на коефіцієнти підвищення тарифних ставок
(окладів) працівників підприємств в разі кожного їх зростання. Згідно довідки
шахти «Чайкіно» на підприємстві двічі підвищувалися розміри тарифних ставок: з
01.07.1998р. - в 1,1458 раза
і з 01.03.2000р. - в 1,285 раза. Проте, згідно п. 28 Правил відшкодування шкоди... (із змінами і
доповненнями, внесеними постановою КМУ № 1100 від 03. 10. 1997р.) перерахована
сума відшкодування шкоди з розрахунку на 100% втрати професійної працездатності
не повинна перевищувати середній заробіток відповідного працівника, який на
шахті «Чайкіно» згідно довідки за березень 2000 року склав 358,11грн. Тобто, у
разі перевищення відкоригованого середньомісячного заробітку розміри втраченого
заробітку та одноразової допомоги визначаються із середньомісячного заробітку
відповідного працівника, а саме :

з 01.07.1998р. - 275,54 х 1,1458 = 315,71 х 40% = 126,28x50% = 63,14, де:
275,54грн. - середньомісячний заробіток позивача.

1,1458 - коефіцієнт підвищення тарифних ставок на підприємстві. 315,71- середньомісячний
заробіток перерахований на коефіцієнт. 40% - процент втрати працездатності.

126,28грн. - розмір втраченного
середньомісячного зарабітку.

50% - провина підприємства.

63,14грн. - щомісячна сума до
сплати.

з 01.03.2000р. - 315,71 х 1,285 = 405,69 (обмеження по шахті «Чайкіно»
358,11 х 40% = 143,24), з розрахунку:

315,71грн. - особовий середній
заробіток позивача.

1,285 - коефіцієнт збільшення
тарифних ставок по підприємству.

405,69грн. - середньомісячний
заробіток перерахований на коефіцієнт.

358,11грн. - середньомісячний
заробіток за професією прохідника (обмеження по шахті «Чайкіно» ) 40% - процент
втрати працездатності.

143,24грн. - розмір втраченного
середньомісячного зарабітку.

Висновком МСЕК від 23.04.2001р. позивачу встановлено 30% втрати
працездатності таким чином, сума стягнення шкоди позивачу складала 107,43
гривень з розрахунку: 143,24 : 40% х 30%= 107,43грн. (сума яка повинна була
передати шахта до Фонду).

Наказ Мінвуглепрому України № 72 від 04.03.1996 року "Про подальші
заходи матеріального стимулювання робітників вугільної промисловості"
передбачав введення нових умов оплати праці, а розмір тарифних ставок і
посадових окладів були поставлені в залежність від складних умов праці. При
цьому підвищення тарифних ставок і посадових окладів провадилось з метою
збільшення частки тарифів в середньомісячній заробітній платі в межах наявного
фонду споживання за рахунок:

- здешевлення вартості харчування;

- зміни порядку оплати за нормований час слідування в шахті від ствола до
робочого місця і навпаки;

- встановлення граничних розмірів надбавок, премій і винагород.

Таким чином, суд вважає, що в цьому випадку мала місце зміна структури
заробітної плати за рахунок збільшення частини тарифів в середньомісячній
заробітній платі без її фактичного збільшення, тому п.1.6. вищевказаного Наказу
передбачав, що до закінчення роботи комісії, створеної розпорядженням
Мінвуглепрома від 21.02.1996 року № 24, перерахунок щомісячних сум втраченого
заробітку у зв'язку з проведеним ростом тарифних ставок (окладів) не проводити.

Після закінчення роботи комісії Міністерство вугільної промисловості листом
за підписом заступника міністра від 12.12.1996 року № 5-7-967/22 дало вказівку
про перерахунок сум відшкодування шкоди на коефіцієнт зростання тарифних ставок,
але не більш ніж на коефіцієнт фактичного росту заробітної плати працівників на
підприємстві.

Застосування коефіцієнту 2,38 порушує вимоги норм п.4 "Правил
відшкодування шкоди ... ", передбачаючи, що відшкодування шкоди - це
виплати потерпілому грошової суми в розмірі заробітної плати або відповідної її
частини, яку він втратив внаслідок втрати працездатності, тобто це доплата до
колишнього втраченого заробітку. В цьому випадку, суд вважає, що не може йти
мова про доплату до втраченого заробітку позивача, оскільки розмір суми
відшкодування шкоди (розмір втраченого заробітку), відкоригований на коефіцієнт
2,38 значно перевищує середньомісячну заробітну плату працюючого робітника
підприємства.

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. №
1105 (далі - Закон України № 1105), перерахунок сум щомісячних страхових виплат
провадиться в разі зростання в попередньому календарному році середньої
заробітної плати в галузях національної економіки за даними центрального органу
виконавчої влади з питань статистики. Такий перерахунок роблять з 1 березня
наступного року. На виконання зазначених вимог правлінням Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві були прийняті відповідні
Постанови Фонду про застосування коефіцієнтів з 1 березня 2002 року - 1,193, з
1 березня 2003 року - 1,182, з 1 березня 2004 року -1,152, з 1 березня 2005
року - 1,238, з 1 березня 2006 року - 1,203. Таким чином, позивачу до виплати
підлягає сума в розмірі 259,92 гривень із розрахунку:

З 01.03.2002р. - 107,43 грн. х 1,193 = 128,16

З 01.03.2003р.-128,16 грн. х 1,182=151,49

З 01.03.2004р. - 151,49грн. х 1,152 = 174,52

З 01.03.2005р.-174,52грн. х 1,238=216,06

З 01.03.2006р. - 216,06грн. х 1,203 = 259,92 На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 10, 57-60, 82, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Червоногвардійському районі м. Макіївки Донецької області
про перерахунок страхових сум та стягнення недонарахованих страхових сум - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 20 днів після подачі
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження рішення може
бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.