РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року січня місяця 30
дня колегія судців судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді                                Берещанської
І.І.,

суддів:                                                             Новікова
Р.В., Сокола B.C.

при
секретарі:                                                Урденко Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Торгово-виробничого підприємства „Зоря" у м. Джанкой Автономної Республіки
Крим про стягнення матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 03 серпня 2005 року,

ВСТАНОВИЛА: 25 березня 2005 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вище вказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.11.2004
року, куди прийшов одержувати заказані ним у відповідача вироби і під час
очікування ним виконання свого замовлення його покусав сторожовий пес
підприємства. Внаслідок цього він на короткий час втрачав свідомість, звертався
за допомогою в лікарню, проходив курс лікування амбулаторно на протязі двох
місяців.

Рішенням Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 03 серпня 2005 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_1
приніс апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права. Зокрема
вказується, що відповідно до ст.1187 ЦК України діяльність, пов'язана з
використанням або утриманням службових собак є джерелом підвищеної небезпеки. А
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання або утримання
якого створює підвищену небезпеку, якщо вона не доведе, що її було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Умислу щодо отримання
пошкоджень від укусу собаки у позивача не було.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги і матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування
норм матеріального або процесуального права при розгляді справи в суді першої
інстанції може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що позивач спровокував подію, що
відбулася, оскільки наблизився безпосердньо до місця, де на прив'язі знаходився
сторожевий пес. Також вказав, що позивач не навів доказів про спричинення йому
матеріальної та моральної шкоди.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується,
оскільки вони не мотивовані і не відповідають матеріалам справи.

Згідно зі ст.1187 ЦК
України діяльність, пов'язана з використанням або утриманням службових
собак є джерелом підвищеної небезпеки. А шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій

Справа № 22-ц-546/2007 р.                               Головуючий суду
першої інстанції

Котова І.Я.
Доповідач    Сокол B.C.

2

підставі володіє об'єктом, використання або утримання
якого створює підвищену небезпеку, якщо вона не доведе, що
її було завдано внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до п. 2 „Правил тримання
собак, котів і хижих тварин у населених пунктах"
підприємства, установи, організації і громадяни власники собак, котів і хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних
норм і правил їх тримання при умові обов'язкового
забезпечення безпеки людей, п. 20 передбачено, що порушення цих Правил громадянами і службовими особами (керівники
підприємств, установ і організацій), які є
власниками собак, котів або хижих тварин, несуть відповідальність
у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
директор ТВП „Зоря" не заперечував сам факт того, що позивача вкусила службова собака (а.с. 17-21), що також підтверджується показаннями свідків (а.с.16, 17-21, 33-36). Тому колегія,
виходячи зі змісту вказаної вище норми права, вважає, що власник
собаки, яка покусала позивача, не забезпечив безпеку людей,
тому він повинен нести за це відповідальність.

Доказом матеріальної шкоди позивач
вказав те, що після того, як його вкусила собака, в нього погіршився стан здоров'я, в зв'язку з чим він звертався до
лікарні і купував ліки на суму 30 грн. 00 коп. (а.с.4, 5,13, 14). Також витратив 200 грн. на послуги адвоката (а.с. 11). Суд, відхиляючи дані обставини, не
навів результат оцінки вказаних доказів і не навів мотиви
відмови у прийнятті доказів за правилами ст. 212 ЦПК України. Оскільки вказані вимоги підтверджуються матеріалами справи,
тому колегія суддів, вважає їх обґрунтованими і
підлягаючими задоволенню.

Оцінюючи докази на підтвердження одержання
позивачем моральної шкоди, колегія судців, враховуючи
конкретні обставини справи, задовольняє позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у сумі 1000 грн. 00 коп. за підставами
ч.2 ст.1167 ЦК України і Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.92 №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди" із змінами, згідно з якими, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини
юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров'я дії джерела підвищеної небезпеки, яким в даному випадку є
службова собака.

На підставі вказаного і керуючись
статтями 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Джанкойського міськрайонного суду
Автономної Республіки Крим від 03 серпня 2005 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення
позову ОСОБА_1. Стягнути з Торгово-виробничого
підприємства „Зоря", розташованого в м.
Джанкой Автономної Республіки Крим, на користь ОСОБА_1 230 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути оскаржено у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.