Справа №2-3-2179/07 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 грудня 2007 року  Центральний
районний  суд  м.
Миколаєва  у  складі

головуючого судді Батченка О.В., при секретарі Кривцовій
А.О. з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника третьої особи - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_6до ОСОБА_3про визнання права
власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача в
якому просили визнати за собою право власності за кожним на 1/4 частину
АДРЕСА_1 В обґрунтування позову послались на ті обставини, що згідно протоколу
№ 9 від 29.05.2001 року в/ч НОМЕР_1, в якому на той час проходив службу
відповідач, виділила йому грошові кошти на придбання житла на склад сім'ї з
п'яти осіб, проте відповідач оформив договір купівлі-продажу лише на своє ім'я,
позбавивши тим самим їх (позивачів) частки в спірній квартирі. Позивачі також
просили визнати дійсним договір купівлі-продажу цієї квартири, укладений на
товарній біржі „Українська біржа нерухомості" між відповідачем та ОСОБА_7

Судом до участі в справі в якості співвідповідача
притягнуто ОСОБА_7, а в якості третіх осіб залучено адміністрацію Центрального
району виконкому Миколаївської міської ради та товарну біржу „Українська біржа
нерухомості".

В судовому засіданні ОСОБА_1 від свого імені та від імені
неповнолітнього сина ОСОБА_5позов підтримала, підтвердила викладені в позовній
заяві обставини, її представник вважала позицію свого довірителя обгрунтованою.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що на
вимогу командира в/чНОМЕР_2 на випадок розпаду сім'ї та з метою забезпечення житлом
дружини було придбано дві квартири, а саме однокімнатна - АДРЕСА_2оформлена на
ім'я позивача ОСОБА_1 та трикімнатна, що є спірною -оформлена на його ім'я. В
подальшому ОСОБА_1 подарувала належну їй квартиру своїй дочці від першого шлюбу
-ОСОБА_8. За такого позивач вважав, що вимоги позову не підлягають задоволенню,
оскільки ОСОБА_1 розпорядилась своєю власністю на свій розсуд. Згоду на
відчуження квартири він давав.

Зазначені факти позивач
визнала.

Судом позивачу роз'яснювалось право заявити позовні
вимоги в частині оспорювання договору дарування, але скористатись таким правом
він не побажав.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважала
позов таким, що підлягає задоволенню з метою захисту інтересів неповнолітньої
дитини - ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_6., відповідач ОСОБА_7. та представник
третьої особи - товарної біржі - в судове засідання не з'явились, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду не відомі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши
докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно виписки з протоколу спільного засідання
адміністрації та профкому військової частини НОМЕР_1 № 9 від 29 травня 2001
року для придбання квартири ОСОБА_9 на сім'ю з п'яти осіб виділено 40810 грн.
00 коп. із зняттям відповідача з квартирного обліку.

На той час у склад сім'ї відповідача входили: дружина
ОСОБА_1, син ОСОБА_5, а також діти ОСОБА_1 від попереднього шлюбу - син
ОСОБА_6та дочка ОСОБА_8

Отриманими грошовими коштами від в/ч подружжя
розпорядилось наступним чином.

08 червня 2001 року на товарній біржі „Українська біржа
нерухомості" між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 укладено правочин з купівлі-продажу
трикімнатної АДРЕСА_1 Сторони за договором у повному обсязі виконали свої
обов'язки, а саме: покупець передав продавцю обумовлену грошову суму, яку
отримав від в/ч, а продавець покупцю - спірну квартиру у власність. В
подальшому сторони ухилились від нотаріального посвідчення договору. До
теперішнього часу правочин ніким не оспорений, а за такого на підставі ст. 47
ч. 2 ЦК
УРСР має бути визнаний дійсним.

22 серпня 2001 року на тій же біржі між ОСОБА_10та
ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу однокімнатної АДРЕСА_2 Рішенням
Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2004 року вказаний договір
визнано дійсним. Рішення набрало законної сили.

Обидві квартири як те визнали сторони в судовому
засіданні були придбані на грошові кошти, надані військовою частиною.

В подальшому ОСОБА_1 розпорядиласьАДРЕСА_2, подарувавши
її своїй дочці -ОСОБА_8. Договір дарування ніким не оспорювався.

Таким чином, під час отримання безоплатно обох квартир у
власність були порушені права неповнолітнього ОСОБА_5а також повнолітніх членів
сім'ї -ОСОБА_6. та ОСОБА_8 на яких виділялось житлове приміщення і які
внаслідок дій ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були позбавлені прав власності на нерухоме
майно.

Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права
позивачів при обставинах, що склались, керуючись принципом розумності та
справедливості і враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 фактично віддарила свою 1/5
частину вАДРЕСА_2 своїй дочціОСОБА_8. та шляхом вирахування частки останньої зі
спірної квартири, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6
право власності на 4/15 частини АДРЕСА_1за кожним, а за ОСОБА_1 - право
власності на 1/5 частину цієї квартири.

Керуючись ст. 8 ЦК України, ч. 1 ст. 17, ст. 48, 49 ЗУ „Про власність", ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_6- задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1
укладений 08 червня 2001 року на товарній біржі

„Українська біржа нерухомості" між ОСОБА_7 таОСОБА_3.

Визнати заОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право власності на
4/15 частини АДРЕСА_1за кожним.

Визнати заОСОБА_1право власності на 1/5 частину АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до
апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви з надісланням
особою, яка її подає, копії апеляції до суду апеляційної інстанції.