Справа № 2-380/07/10
РІШЕННЯ

/заочне/

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

12 січня 2007 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Плетньова В.В.

при секретарі Григоренко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкові справу за позовом Начальника Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування відомостей та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач начальник Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради ОСОБА_1 10 травня 2006 р. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відомості які викладені в зверненні гр. ОСОБА_2 на ім'я міського голови від 16.02.2006р. такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, зобов'язати відповідача відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та перерахувати ці кошти на адресу КЗОЗ "Харківський обласний спеціалізований будинок дитини № 1", посилаючись на те, щов користування повного товариства „Каліман і К" фірма „Алві" за договором оренди № 2115 від 31.08.2001 р. було передано приміщення літ.А-5 площею 39кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 Протягом дії договору орендарем систематично порушувалися вимоги пп.3.3,4.6 договору, п.3 ст.18 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", не вносив орендну платню у жовтні, листопаді, грудні 2003 p., лютому та березні 2004 p., травні 2004 р„ вносилася частково у вересні 2003 p., січні та квітні 2004 р. Крім цього, орендарем були порушені правила протипожежної безпеки, які передбачені Законом України " Про пожежну безпеку та Постановою Кабінету міністрів України від 14.02.2001р. № 150 "Порядок видачі органами державного пожежного нагляду дозволу на початок роботи підприємств та оренду приміщень", що підтверджено листом Управління МВС України в Харківській області від 17.06.2003р. № 8/782 про протипожежний стан медичного центру ПТ Каліман і К фірма "Алві", розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Та листом управління комунального майна та приватизації від 27,06.2003р. № 9184. У зв'язку із вищезазначеними порушеннями умов договору оренди 05.07.2004р. управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської ради до господарського суду Харківської області подано позовну заяву до ПТ "Каліман і К" фірма "Алві" про дострокове розірвання договору оренди стягнення заборгованості та виселення. Рішенням господарського суду Харківської області від 18.10.2004р. по справі № 46/278-04 було частково задоволено позовні вимоги управління комунального майна та приватизації, а саме: розірвано договір оренди № 2115 від 31.08.2001р., виселено ПТ "Каліман і К" фірму "Алві" із приміщень по АДРЕСА_1, літ. "А-5", заборгованість по орендній платі була сплачено в добровільному порядку. На дане рішення суду ПТ "Каліман і К" фірмою "Алві" було подано апеляційну скаргу. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2005р. по справі № 46/278-04 у задоволенні апеляційної скарги відмовлено. Рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2004р. залишено без змін. З касаційною скаргою ПТ "Каліман і К" фірма "Алві" на рішення господарського суду Харківської області від 18.10.2004р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2005р. не звертався. Згідно акту державного

2

виконавця Дзержинського районного управління юстиції м.Харкова від 06.04.2005р. ПТ "Каліман і К" фірма "Алві" було виселено з приміщень площею 39,0 кв.м, по АДРЕСА_1, літ. "А-5". Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2005р. по справі № 46/278-04 скарга ПТ "Каліман і К" фірма "Алві" на дії ВДВС Дзержинського РУЮ М.Харкова щодо виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду про виселення ПТ "Каліман і К" фірма "Алві" від 11.02.2005р. залишено без розгляду. ПТ "Каліман і К" фірма "Алві" повторно звернувся до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії ВДВС Дзержинського РУЮ щодо виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду про виселення ПТ "Каліман і К", із займаних приміщень, ухвалою господарського суду Харківської області від 17.01.2006р. по справі № 46/278-04 дана скарга прийнята до розгляду. Громадянином ОСОБА_2 на ім'я міського голови ОСОБА_3 направлено звернення в якому вказується, що начальник управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради ОСОБА_1 підпадає під розділ VI Кримінального кодексу України "Злочин проти власності" та розділ XV11 Кримінального кодексу України "Злочини у сфері службової діяльності", оскільки факти викладені у листі управління комунального майна та приватизації на ім'я гр. ОСОБА_2 вих. № 19539 від 23.12.2005р. не відповідають дійсності, а саме: те, що плата за оренду приміщення не вносилась у жовтні, листопаді, грудні 2003р., лютому і березні 2004р., травні 2004р. вносилась частково та не в повному обсязі у вересні 2003р., січні 2004р., квітні 2004р., проте даний факт було встановлено судом першої інстанції та не змінено судом другої інстанції, порушення орендарем правил протипожежної безпеки, підтведжуючі це документи були надані до господарського суду Харківської області і також встановлені судом першої і другої інстанції. У зверненні також вказується, що виселення здійснилось без законного розірвання договору але договір оренди № 2115 від 31.08.2001р. розірвано згідно рішення господарського суду Харківської області. ОСОБА_2 звинуватив позивача в умисному умовчанні, що виконання виселення було здійснено з грубими порушеннями законів України, однак, як вважає позивач, згідно до Закону України "Про виконавче провадження" - примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Виконанню державною виконавчою службою підлягають: рішення, ухвали, постанови господарських судів. В зверненні стверджується, що в листі управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради є невипадкова неточність щодо залишення без розгляду господарським судом Харківської області справи № 46/278-04. Проте це ствердження спростовується наступними даними: ухвалою господарського суду Харківської області від 28.04.2005р. по справі № 46/278-04 прийнято до розгляду скаргу ПТ "Каліман і К" фірма "Алві" на дії ВДВС Дзержинського району м.Харкова, ухвалою господарського суду Харківської області від 28.09.2005р. дана скарга залишена без розгляду. ПТ "Каліман і К" фірма "Алві"знову звернулося до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії ВДВС Дзержинського району м.Харкова. Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.01.2006р. по справі № 46/278-04 скаргу прийнято до розгляду. На думку позивача, твердження гр. ОСОБА_2 щодо помилок управління у своєму листі стосовно даного питання є безпідставним оскільки лист управлінням було направлено 23.12.2005р., коли господарським судом Харківської області було винесено ухвалу від 28.09.2005р. про залишення скарги без розгляду. Позивач вважає, що наведені в зверненні відомості не відповідають дійсності, зачіпають честь, гідність та ділову репутацію начальника управління.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свій позов, повністю підтвердив обставини справи, викладені у позовній заяві.

Відповідач не явився в судові засідання 12 раз. Про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово та своєчасно й належним чином, в т.ч. повісткою та оголошенням про виклик до суду, мав можливість з'явитися до суду особисто або направити свого представника. У справі міститься достатньо доказів для правильного розв'язання спору.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Ззідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях,

3

яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, за виключенням випадків, передабчених ч,2 ст.1167 ЦК України, коли така шкода має відшкодовуватись незалежно від вини.

Відповідно до ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач направив на адресу Харківського міського голови листа, в якому зокрема звинувачує позивача у злочинних діях, у низці посадових умисних злочинів. Харківський міський голова не є органом, який може розслідвати злочини. Відповідач не надав суду будь-яких доказів своїх звинувачень.

Твердження відповідача, викладені ним у скарзі неможна віднести до критичної оцінки певних фактів і недоліків, думок Та суджень, які не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди

Оскілки відповідач адресував скаргу не до правоохоронного органу, суд вважає, що звернення мало на меті не відновлення законності, а намагання принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами законодавства, регулюючого захист честі, гідності та ділової репутації' громадян та організацій" від 28.09.90р. зі змінами та доповненнями, внесеними Постановами № 3 від 04.06.93р., № 14 від 25.12.96р., № 12 від 03.12.97р., встановлюється, що під розповсюдженням відомостей, слід розуміти викладення їх у заявах, листах, адресованих особам та організаціям, до відомостей, що порочать особу, слід відносити такі, що принижують честь, гідність та ділову репутацію.

Згідно вимог ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Звинувачення позивача відповідачем у злочинах, передбачених ст.ст. 190,191,192,364,366, а можливо - 367,368 КК України, є неправдивими, принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Неправдиві відомості мають бути спростовані у той саме спосіб, у який їх було поширено.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що відшкодування з урахуванням сполсобу розповсюдження неправдивих відомостей, тяжкості обвинувачень, характеру моральних страждань позивача, який займає відповідальну посаду і постраждав від наклепницьких тверджень відповідача, має бути значним. Сума, яку визначив позивач, не є занадто великою. Що стосується перерахування цієї суми до дитячого будинку, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки у позивача немає повноважень на дії від імені та в інтересах зазначеного будинку, позивач сам у змозі розпорядитися своїми коштами після їх стягнення з відповідача на власний розсуд.

Судові витрати суд стягує з відповідача у визначеному законом розмірі.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.ст.23,275-277, 1167 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов Начальника Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради ОСОБА_1 задовольнити частково.

4

Захистити його честь, гідність та ділову репутацію.

Зобов'язати до ОСОБА_2 у 5-денний термін після набрання цим рішенням законної сили спростувати відомості, що були ним викладені у листі на адресу Харківського міського голови у зверненні від 16.02.2006 p., направивши листа на ту ж адресу з зазначенням, що твердження, які були розповсюджені ОСОБА_2 у цьому листі, є неправдивими.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди - 5000грн., судові витрати 66 гривень.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу позивачем до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішенння та поданням самої апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Київський районний суд м.Харкова, або в порядку, визначеному ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення також може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою

заявою відповідача, яку останній може подати до суду у строк 10 днів з дня отримання копії

рішення.