Справа №22-2360 2007р.                         Головуючий у першій інстанції Березій Ю.А.
Категорія                                             Доповідач ЧернишТ.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в
складі:

головуючого -
Кривохижі В.І. суддів - Черниш Т.В.,

Чорнобривець
О.С., при секретарі
Харабарі О.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення
Маловисківського районного суду від 17 жовтня 2007 року,

встановила:

13 липня 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі- ДП «СхідГЗК»), за участю третьої особи-відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Маловисківському районі (далі- ВВД Фонду) про
відшкодування моральної шкоди.

Зазначала, що, працюючи протягом 21 року в Смолінській шахті ДП «СхідГЗК» в
умовах впливу шкідливих та важких факторів виробництва, отримала захворювання,
які висновком Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 4 листопада 2006 року визнані професійними.

Згідно висновку Кіровоградської обласної МСЕК від 17 жовтня 2006 року
визнана інвалідом третьої групи, їй встановлено втрату 55 відсотків працездатності.
За таких обставин зазнала моральної шкоди, на відшкодування
якої просила стягнути з підприємства 200 000 грн., а також поновити строк звернення до суду з цим позовом,
оскільки пропустила його з поважних причин.

2

Маловисківський районний суд рішенням від 17 жовтня 2007 року поновив строк звернення до суду і постановив про
стягнення з ДП «СхідГЗК» на користь позивачки 5 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди, частково задовольнивши позов.

Не погоджуючись з рішенням в частині розміру стягнення, позивач просила
постановити рішення про задоволення її вимог в повному обсязі.

Відповідач в апеляційній скарзі ставив питання про скасування рішення суду з мотивів порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначав, зокрема, що суд помилково застосував ст. 237-1
КЗпП, безпідставно поклав на підприємство
відповідальність за заподіяну моральну шкоду, його
висновок суперечить положенням Законів України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та «Про охорону праці».

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та представник ДП «СхідГЗК» повністю підтримали доводи своїх апеляційних
скарг, останній просив в позові відмовити.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 тривалий
час працювала у відповідача в умовах шкідливого виробництва, у зв»язку з чим отримала професійне захворювання, втратила
55% професійної працездатності, визнана інвалідом третьої групи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за
встановлених обставин позивачці у зв»язку з професійним захворюванням та втратою працездатності було заподіяно і моральну
шкоду. Висновок суду про доведеність факту настання моральної шкоди та
наявність правових підстав для
покладення обов»язку по її відшкодуванню на ДП «СхідГЗК» відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами чинного трудового законодавства, зокрема, статей 153,
237-1 КЗпП України.

Твердження апеляційної скарги про те, що висновок суду суперечить вимогам
ст. 9 Закону України «Про охорону праці» та Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності»(далі-Закон №1105-Х1У»), є
безпідставними, оскільки дію зазначеного Закону в частині
відшкодування моральної шкоди Фондом
ст.

3

77 Закону «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» було зупинено на 2006 рік, а на час звернення позивачки з позовом відшкодування моральної шкоди потерпілим не було обов»язком Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань(згідно зі змінами за Законом №717-У від 23 лютого 2007р.).

Грунтується на законі та доказах висновок суду і про наявність підстав для поновлення встановленого ст. 233 КЗпП строку
звернення ОСОБА_1 за вирішенням трудового спору.

Визначений судом розмір відшкодування в сумі 5000 грн. відповідає характеру та обсягу фізичних та моральних страждань, яких
зазнала позивач, та засадам розумності, виваженості і справедливості.

З огляду на такі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим,
постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені
в апеляційних скаргах доводи його не спростовують.
Підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17
жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання нею законної сили.