УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007р.                                                                                     м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Вакарук В.М., Меленко О.Є., Бідочко Н.П.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в
м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
повернення самовільно захопленої земельної ділянки, за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду від 20 липня 2004 року та ухвалу
Апеляційного суду Закарпатської області від 4 листопада 2004р.,-

встановила:

В березні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки довжиною 18м,
шириною 0,20м, яка знаходиться біля будинку позивача і межує із присадибною
ділянкою відповідача.

Рішенням
Тячівського районного суду від 20.07.2004 року позов задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від
4.11.2004р. рішення місцевого суду залишено без зміни.

В обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_2 посилається на
порушення судами норм матеріального і процесуального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, у зв"язку з чим ставить
питання про скасування судових рішень із направленням справи на новий судовий
розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав
для скасування ухвалених судами рішень, виходячи з наступного.

Задовільняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що згідно зібраних по справі доказів: висновку експертизи,
плану забудови, акту перевірки використання сторонами земельних ділянок,
рішення Бедевлянської сільради від 22.03.1984р. спірна земельна ділянка шириною
0,20м, довжиною 18м належить до присадибної ділянки позивача, а тому вимоги
позивача про повернення зазначеної ділянки, самовільно захопленої відповідачем,
є неправомірними.

Справа № 33-ц-206кс/07р.                                 Головуючий
у 1 інстанції Решетар В.І.

Категорія 33                                                         Доповідач
Вакарук В.М.

2

Апеляційний суд обгрунтовано погодився з таким висновком
суду першої інстанції.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 324 ЩІК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається із матеріалів справи, що
судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч.І ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційниї скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області,-

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 20 липня 2004 року
та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 4 листопада 2004 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.