справа № 2-1462/07
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20 серпня 2007 року                                                                                  м.  Нововолинськ

Нововолинський міський суд
Волинської області в складі

головуючого судді                                            Ференс-Піжук
О.Р.

при секретарі                                                     Тимовській
Н.В.

з участю представника
позивачки                   ОСОБА_1

відповідача                                                         ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Нововолинську справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  - суд,

встановив:

Позивачка ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,  мотивуючи
тим,  що вони з відповідачем одружились
14 липня 2006 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне подружнє життя не
склалося,  через несумісність характерів
та різні погляди на життя,  відповідач
ображає позивачку та її дітей,  сім'ю
матеріально не утримує. З січня 2007 року не підтримують подружніх
стосунків,  з цього ж часу не ведуть
спільне господарство,  шлюб фактично
розпався.

В судовому засіданні представник позивачки Жук Ю.Б. позов
підтримав в повному об'ємі,
пояснив,  що сторони тривалий час
не підтримують подружніх стосунків,  шлюб
носить лише формальний характер,
примирення неможливе.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги
визнав в повному об'ємі.

Виходячи з наведеного,
суд вважає,  що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4
ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку,  встановленому  ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4  ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Відповідно до  ст.
112 Сімейного кодексу України,  суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено,  що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з
них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

Таким чином,
визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону,  не порушує права,  свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись  ст. ст.
130,  174,  212,
213,  214,  215 ЦПК України,   ст. 110,
112 Сімейного кодексу України,  -
суд,

2

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб,  укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,  14 липня 2006
року відділом РАЦСу по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного
управління юстиції,  актовий запис за №
НОМЕР_1,  розірвати.

При отриманні свідоцтв про розірвання шлюбу стягнути з
ОСОБА_3 17 (сімнадцять) грн. судового збору в доход держави.

ОСОБА_2 від сплати судового
збору звільнити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області протягом 20 днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду,  яка може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набуває законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.