Справа
№22ц-938/07 р.                                  Головуючий
у 1-й інстанції Батченко О.В.
Категорія 34                                                    Доповідач
апеляційного суду Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого       -
Козаченка В.І.,

суддів:
Лівійського І.В., Довжук Т.С,

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю
представників позивачів Сопова О.П., Москвітіна Ю.О.,

відповідачки                                         Бавтути
Л.О.,

представника
відповідачки  ОСОБА_7,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за  апеляційною
скаргою ОСОБА_3, представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_9, на
заочне рішення   Центрального   районного суду міста Миколаєва від 16 лютого
2007 року за  позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: перша Миколаївська державна нотаріальна
контора, відділ РАГСа Ленінського району м. Миколаєва, про визнання шлюбу та
свідоцтва про право на спадщину за законом недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

12 жовтня 2006
року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про
визнання шлюбу, укладеного між їхньою матір'ю - ОСОБА_5 і ОСОБА_6, та свідоцтва
про право на спадщину за законом недійсними.

Позивачі
зазначали, що їх матір та ОСОБА_6 з 30 квітня 1983 року знаходились в
зареєстрованому шлюбі. Але цій шлюб є недійсним з тих підстав, що ОСОБА_5 не
розірвала у встановленому законом порядку шлюб з попереднім чоловіком ОСОБА_8.
Цій шлюб було припинено лише ІНФОРМАЦІЯ_1 року в зв'язку зі смертю ОСОБА_8 На
підставі рішення суду від 29 січня 1987 року їх матері належала 1/2 частина
жилого будинку АДРЕСА_1, а інша 1/2 частина цього будинку належала ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла, та ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 видано
свідоцтво

2

про право на спадщину за законом після смерті
дружини. В свою чергу
вони - позивачі 29 жовтня 1996 року також отримали свідоцтво про право на
спадщину за законом. 21 січня 2000 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 21),
а ІНФОРМАЦІЯ_4 року він помер (а.с. 22) За наслідками визнання недійсним шлюбу
між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 позивачі просили також визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, видане на ім'я ОСОБА_6
після смерті його дружини ОСОБА_5 Також позивачі просили поновити їм пропущений
строк на звернення до суду з цим позовом, який вони пропустили з поважних
причин, так як до 2006 року їм достовірно не було відомо про те, що шлюб між їх
матір'ю та ОСОБА_8. не розірваний.

Посилаючись на
вказане, позивачі просили позов задовольнити.

Заочним рішенням
Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 лютого 2007 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 та представник позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_9 просять
рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову. На
думку апелянтів, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також
рішення суду є незаконним та необгрунтованим.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення відповідачки та представників позивачів і
відповідачки, дослідивши матеріали справи і перевіривши зазначені в скарзі
доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої
інстанції, в межах заявлених вимог, повно з'ясував обставини справи, дав
належну оцінку доказам, які були представлені сторонами, і дійшов правильного
висновку про те, що на підставі ст. 46 КпШС України шлюб не може бути визнаний
недійсним, якщо до часу розгляду судом справи відпали ті обставини, що в силу
закону перешкоджали його укладенню. Тому суд обгрунтовано відмовив в
задоволенні позову.

Як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_8 і ОСОБА_11 -
ОСОБА_10 з 05 червня 1948 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, який
ІНФОРМАЦІЯ_1 року був припинений в зв'язку зі смертю ОСОБА_8 (а.с. 13-15).

Але 30 квітня
1983 року, в період знаходження у шлюбі з ОСОБА_8., ОСОБА_10 вступає в
зареєстрований шлюб з ОСОБА_6 і їй надається прізвище ОСОБА_5 (а.с. 48).

Рішенням
Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 січня 1987 року шлюб між
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 був розірваний та проведений розподіл майна, нажитого в
період останнього шлюбу, з визнанням права власності в тому випадку і по 1/2
частині спірного будинку за кожним із них, проти чого ОСОБА_5 не заперечувала
(а.с. 16-17).

Тобто при
розірванні шлюбу суд виходив із його дійсності. Зазначене рішення суду набрало
законної сили та не скасовано.

Згідно з ч. 2
ст. 43 СК України, якщо шлюб розірвано за рішенням суду, позов про визнання
його недійсним може бути пред'явлено лише після скасування рішення суду про розірвання
шлюбу.

Вказане було
передбачено і нормами Кодексу про шлюб і сім'ю. Так, відповідно до роз'яснень
Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 8 постанови від 12 червня 1998
року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України», у випадках, якщо шлюб було розірвано, вимоги про визнання його
недійсним можуть розглядатися судом, коли рішення останнього про розірвання
шлюбу скасовано або одночасно заявляються вимоги про анулювання запису про
реєстрацію розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя.

3

Таким чином,
доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають обставинам
справи, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду є законним і
обґрунтованим, а апеляційна скарга на підставі ст. 308 ЦПК України не підлягає
задоволенню.

Керуючись
статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 та представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_9 відхилити,
а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2007
року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з дня
набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України.