Справа № 22-к- 2976 /07
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Київ-601, вул. Володимирська, 15
УХВАЛА

Іменем України

15 жовтня 2007
року
м. Київ

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

суддів:
Горелкіної Н.А., Слободянюк С.В., Матвеєвої Н.А.

відповідно до
Закону України "Про внесення змін до закону України "Про судоустрій
України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних справ" від
22 лютого 2007 року № 697 та глави 2 розділу V ЦПК
України розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах, та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом,
виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про визнання
угоди купівлі-продажу квартири недійсною, визнання права власності на квартиру
та відшкодування моральної шкоди, та за додатковим позовом Прокурора
Кіровського району м.Донецька, заявленого в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про визнання угоди про завдаток недійсною, відшкодування матеріальної
шкоди за касаційною скаргою представника позивача неповнолітнього ОСОБА_2
ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду міста Донецька від 29 березня
2006 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 02 серпня 2006,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2005
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні житлом та виселення, мотивуючи вимоги тим, що їй на праві
власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 26 червня
2005 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 квітня 2003 року
належить 2/3 частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, а її неповнолітньому сину
- ОСОБА_2, на праві власності належить 1/3 частина вказаної квартири. В
квартирі знаходиться їх майно, але ні вона , ні її неповнолітній син. не можуть
користуватися належною їм квартирою,

2

в
зв"язку з тим, що відповідачка ОСОБА_3 вселилася    у вказану квартиру без належних на те
правових підстав, чим перешкоджає у користуванні квартирою.

В жовтні 2005
року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 дійсною.

Крім того, до
суду з позовом звернувся прокурор Кіровського району м. Донецька в інтересах
ОСОБА_3 про визнання угоди про завдаток, яка була укладена між ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, недійсною та стягнення 500 доларів США за угодою завдатку.

Рішенням
Кіровського районного суду від 29 березня 2006 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2,
до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом та виселенні відмовлено.

Позовні вимоги
прокурора Кіровського району м. Донецька - задоволено.

Позовні вимоги
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4. задоволено частково, визнано угоду купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладену між ОСОБА_1, яка діяла від свого імені та імені
свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 1988 року народження, дійсною та визнано за
ОСОБА_3 право власності на спірну квартиру.

Визнано
недійсною угоду про завдаток від 04 квітня 2003 року, укладену між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Стягнуто з
ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 2525 гривень.

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4. про відшкодування моральної шкоди -
відмовлено.

Вирішено питання
щодо сплати державного мита.

Рішенням
Апеляційного суду Донецької області від 02 серпня 2006 року рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позовних вимог прокурора Кіровського району м.
Донецька про визнання недійсною угоди про завдаток від 04 квітня 2003 року,
укладеною між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,. та про стягнення з ОСОБА_4. на користь
ОСОБА_3 2525 грн. скасовано і відмовлено прокурору у задоволенні його позовних
вимог.

Також це ж
рішення   в частині стягнення з ОСОБА_4.
та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 52 грн. - скасовано. В іншій частині рішення залишено
без змін.

Представник
позивачів ОСОБА_1, та ОСОБА_2-  ОСОБА_5,
посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, в
касаційній скарзі, направленої до Верховного Суду України, просить скасувати
рішення судів першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити
нове рішення , яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, залишивши без
задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ч.
2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в

3

рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Виходячи з
положень ст..337 ЦПК
України, суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що
судові рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Колегію суддів
встановлено, і вбачається х матеріалів справи, що судові рішення суду першої
інстанції та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням судом норм
матеріального та процесуального права, і доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Керуючись ст. ст.. 332,335-337 ЦПК
України та Закону України "Про внесення змін до закону України "Про
судоустрій України" щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних
справ" від 22 лютого 2007 року № 697 та глави 2 розділу V ЦПК
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - відхилити .

Рішення
Кіровського районного суду від 26 березня 2006 року, та рішення Апеляційного
суду Донецької області від 02 серпня 2006 року - залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.