АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №
1-й інстанції: Марущак Р.М.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 квітня 2007
року                                                                                   м.
Полтава

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в
складі:

Головуючого
судді: Антонова В.М.

Суддів : Тимчук
Л.А., Чічіля В.А.

При секретарі:
Колодюк О.П.

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від
13 листопада 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2005
року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної небезпеки, посилаючись на те, що у ніч з 30 на 31
січня 2005 року собака, породи (східноєвропейська вівчарка), яка належить
громадянину ОСОБА_2 забіг через огороди на територію її двору, де проник у
пташник в якому знаходилась домашня птиця: 14 голів курей та 10 голів індиків,
які належать їй як власнику та повністю знищив їх. В позовній заяві просила
стягнути з відповідача 2026,50 грн. матеріальної, та 2000грн. моральної шкоди.

Рішенням
Глобинського районного суду Полтавської області від 13 листопада 2006 року
ОСОБА_1 у задоволенні позову було відмовлено.

З рішенням не
погодилась позивачка ОСОБА_1, та звернулась до суду з апеляційною скаргою
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, прохала
рішення суду першої інстанції скасувати та направити на новий розгляд.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, що з'явились в судове
засідання приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до
ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Згідно заяви
позивачки ОСОБА_1 у ніч з 30 на 31 січня собака, породи (східноєвропейська
вівчарка), яка на її думку належить громадянину ОСОБА_2 забіг через огороди на
територію її двору, де проник у пташник в якому знаходилась домашня птиця: 14
голів курей та 10 голів індиків, які належать їй та повністю знищив їх. По
цьому факту була проведена перевірка, що було зафіксовано актом обстеження.

04.02.2005 року
працівником муніципальної міліції був складений протокол про адміністративне
правопорушення стосовно гр. ОСОБА_2 за ст.154 ч.2 - про порушення правил
тримання собаки, що заподіяло шкоду майну гр. ОСОБА_1. В протоколі не були
зазначені відомості про порушника, його пояснення, що є порушенням вимог ст.
256 КУпАП. Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що постанова яку
було винесено на підставі вказаного протоколу не є належним доказом вини, бо не
відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно ст. 1187
ч. 1,2 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання,
використанням , зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово - і
вогненебезпечних речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак
бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода заподіяна
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до
ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи
бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Позивачка
ОСОБА_1 не надала суду достовірних, неспростовних доказів того, що птиця була
знищена саме собакою, яка належить відповідачу. Крім того, безпосередніх
очевидців події не було, допитані свідки бачили лише наслідки діяння.

За таких підстав
судова колегія вважає, що припущення не можуть бути доказом вини, і вважає не
доведеним, що шкода позивачці спричинена діями собаки відповідача.

Відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому
судова колегія приходить до висновку, що рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 13 листопада 2006 року постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не
вбачається.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,308,314,317 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити. Рішення Глобинського районного суду Полтавської
області від 13   листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
чинності негайно але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду
України протягом 2 місяців.