Справа №2-43 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2007 року                                                                                            м. Василівка

Василівський районний суд
Запорізької області

у складі:
головуючого          судді     Носика М.А.

при секретареві:                                                                      Красновій А.С.

за участю:
представників позивача адвоката                  ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача                                                                          Безсмертної Т.В.

представника третьої особи                           Браташа О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у
м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного
товариства "Запорізький залізорудний комбінат" (далі ЗАТ
"ЗЗРК"), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Василівського
відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, про
відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві,
суд,

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2006 року до
Василівського районного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до ЗАТ "ЗЗРК". У позовній заяві
зазначено, що з 29 грудня 1997 року позивач працював в якості підземного
машиніста електровоза в ЗАТ «ЗЗРК». 07
грудня 2000 року під
час виконання виробничого завдання, при проведенні вибухових робіт, ОСОБА_3 був
травмований. Для розслідування причин та умов даної події була створена комісія.
В результаті її роботи було виявлено ряд порушень правил техніки безпеки при
проведенні вибухових робіт, однак комісія прийшла
до висновку випадок не брати на облік і не складати акт за формою Н-1.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 листопада 2004 року встановлено факт отримання 07 грудня 2000 року ОСОБА_3 каліцтва на виробництві
- ЗАТ «ЗЗРК». Згідно рішення МСЕК,
позивачу встановлено 80 % втрати професійної працездатності.

Позивач просить суд стягнути з відповідача витрати
на лікування у сумі 1544 грн. 23 коп., витрати
на проведення судово-медичної експертизи в м. Києві - 1500 грн., та на проїзд в
м. Київ - 124 грн., витрати
на проведення судово-медичної експертизи в м. Запоріжжі, згідно постанови
Енергодарського міського суду -
357 грн., середній заробіток за весь період до встановлення стійкої
втрати професійного працездатності -
58108 грн. 23 коп. Крім того, відшкодувати моральну шкоду грошовою
сумою у розмірі 100000
грн.

У судові
засідання позивач ОСОБА_3 не з'явився.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 позов підтримала у повному обсязі та суду
пояснила, що на даний час її чоловік ОСОБА_3 отримує страхові виплати, однак з
моменту,  коли  стався
нещасний  випадок  і
до  встановлення  стійкої
втрати  професійної працездатності
він втратив середній заробіток, крім того, сім'я несла витрати на проведення судово-медичних експертиз, позивачу заподіяна
значна моральна шкода.

Представник
позивача адвокат ОСОБА_1 позов
підтримав та суду пояснив, що відповідач перешкоджав встановленню дійсних
причин нещасного випадку, в результаті якого 07 грудня 2000 року ОСОБА_3 отримав каліцтво.
Тільки у 2004 році рішенням суду був встановлений
даний факт. Тому позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Представник
відповідача Безсмертна Т.В. проти позову заперечує та суду пояснила, що поїздка
до м. Києва та проведення експертизи було особистою ініціативою позивача і тому
він і несе витрати на її проведення, судові витрати по проведенню
судово-медичної експертизи в м. Запоріжжі не були стягнуті Енергодарським
міським судом і рішення набрало законної сили. Середній заробіток не може бути
стягнено, постільки позивач був звільнений 10 серпня 2001
року. Стійку втрату професійної працездатності встановлено 01 серпня 2005 року. Не
заподіювало підприємство позивачу і моральну шкоду. Тому у задоволенні позову
слід відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Василівського відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України Браташ О.А. суду пояснив, що після встановлення МСЕК стійкої втрати професійної
працездатності, ОСОБА_3 призначено страхові виплати, які виплачуються у
відповідні строку та у належних розмірах. Жодних порушень третьою особою та
відповідачем допущено не було, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Вислухавши осіб,
які приймають участь у справі, давши оцінку їм у сукупності з оголошеними та
дослідженими матеріалами справи, суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позову виходячи з наступних підстав:

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 29
грудня 1997 року
працював в ЗАТ «ЗЗРК» підземним машиністом електровоза. З 08 грудня 2000 року по 10 серпня 2001 року ОСОБА_3
тимчасово був непрацездатним у зв'язку із загальним захворюванням.

10 серпня 2001
року позивач звільнений по п.5 ст.40 КЗпП України у зв'язку із нез'явленням
на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 листопада 2004 року, встановлено факт отримання 07 грудня 2000 року ОСОБА_3 каліцтва на
виробництві - ЗАТ «ЗЗРК».

За висновком
МСЕК від 01 серпня 2005 року ОСОБА_3
встановлена стійка втрата професійної
працездатності 80 % та 2-га група інвалідності з
повторним оглядом 01 серпня 2007 року.

Постановою
Василівського відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 06 жовтня 2005 року, ОСОБА_3 призначена одноразова
допомога та щомісячні грошові суми у зв'язку з частковою втратою
професійної працездатності з 01
серпня 2005 року.

Відносини, що склалися між
сторонами, регулюються трудовим законодавством.

В правове
обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, ОСОБА_3 покладені норми
цивільного законодавства. Ознак згідно ч.4 ст.2 ЦК України 1963 року, та ст.9 ЦК
України, що набрав чинності з 01
січня 2004 року,
положення Цивільного Кодексу застосовуються до врегулювання також трудових та
сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

До 01 квітня 2001 року підстави, розміри відшкодування шкоди, порядок і
термін виплати сум відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків було врегульовано
«Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року №472 з наступними змінами (далі «Правила...». З 01 квітня
2001 року набув чинності Закон України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» №1105-14.

Пунктом 4 «Правил...» та ст.21 Закону України
№1105-14 передбачено виплату щомісячної грошової суми в разі
часткової втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого, компенсацію виплат на медичну
допомогу, забезпечення необхідними
лікарськими засобами, виплату грошової суми за моральну шкоду. Однак згідно
п.38 «Правил...» та ст.40 Закону України №1105-14, суми відшкодування шкоди виплачуються потерпілому з дня встановлення стійкої
втрати професійної працездатності. Стійка втрата
працездатності позивачу ОСОБА_3 встановлена 01 серпня 2005 року.

Страхові виплати з 01 квітня 2001 року проводить Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України. Жодних позовних вимог до його
Василівського відділення позивачем не заявлено.

Витрати на проведення судово-медичних експертиз
належать до судових витрат і відшкодовуються в порядку ст. 88 ЦПК України. При провадженні у даній справі експертиза не
призначалася, отже відсутні підстави для відшкодування витрат, які поніс
позивач на поїздку до експертної медичної установи у м. Києві у 2003 році та витрати, які поніс на проведення судово-медичної
експертизи, призначеної ухвалою Енергодарського міського суду.

Враховуючи, що позивач є інвалідом внаслідок
нещасного випадку на виробництві і у задоволенні
позову відмовлено, суд вважає необхідним суми судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
віднести на рахунок держави.

Керуючись п.4, п.38 «Правил відшкодування
власником підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків», ст.ст.2,21,40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст.ст.10,60,88,209,212,215
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства
"Запорізький залізорудний комбінат", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Василівського відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок
нещасного випадку на виробництві.

Витрати по сплаті судового збору та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву
про апеляційне оскарження не було подано.

Рішення суду може бути оскаржена
шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її складання у повному обсязі та апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя               М.А. Носик