У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши  31 січня       2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від  21 грудня 2006 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за майно,

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у
шлюбі, під час якого було придбано майно, у тому числі ½ частина
автобусу, гараж та телевізор.

Без її згоди ОСОБА_1
продав вказану частину автобусу та гаражу, а телевізор забрав собі.

У зв'язку з цим,
просила стягнути компенсацію  за належну
їй частину вказаного майна.

У процесі розгляду
справи позивачка доповнила вимоги, просила визнати зазначене майно спільною
сумісною власністю.

Рішенням Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2006 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від  21 грудня 2006 року, позов задоволено
частково, визнано спірне майно спільною сумісною власністю подружжя,
постановлено стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відповідну компенсацію в
сумі 11 513 грн. 28 коп. і судові витрати та на користь  держави державне мито.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування судом норм матеріального права  та ставить питання про скасування судових
рішень.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним, виходили з того, що
спірне майно було придбано в період знаходження сторін у шлюбі і  належить їм на праві спільної сумісної
власності, факт припинення шлюбних відносин встановлено рішенням Інгулецького
районного суду м. Кривого Рогу від 5 березня 2003 року,  майно відчужено відповідачем після припинення
шлюбних відносин.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України  суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень судів не дають підстав для висновку про те, що судами
допущено порушення або неправильне застосування норм  процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за майно за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня
2006 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від  21 грудня 2006 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного
Суду України                                                      А.Г. Ярема