Справа №2-3059/2007р.
м е н е м   У к р а ї н и
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючого судді Галкіна В.М.
секретарі - Туник Т.В.
за участю представника позивача - ОСОБА_3.
відповідачки - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
ОСОБА_1пред'явив до відповідачки ОСОБА_2позов про розділ майна та визнання за
ним права власності на ½
частину двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
позовних вимог вказав, що 27 лютого 2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою
по справі, шлюб у них перший.
мають доньку - ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.
року шлюбні відносини між ними припинені, з причини несхожості характерів.
ними було придбано майно, яке їх спільною сумісною власністю, на загальну суму
майна, під час шлюбу у листопаді 2003 року, ними була придбана двокімнатна
квартира, яка також є їх спільною сумісною власністю, яка розташована за
підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 6 листопада 2003 року,
який посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального
округу Донецької області ОСОБА_7., по реєстру №6431.
викладеного позивач просить визнати за ним право власності на ½ частину
двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
В судовому
засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, просили позов
її представник позов не визнали та пояснили, що спірну квартиру позивач та
відповідачка придбали не за спільно нажиті кошти, а за кошти, які відповідачці
подарували її батьки.
пояснення сторін, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню за наступними підставами:
В судовому
засіданні встановлено, що з 27 лютого 2001 року сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження (а.с.7, 8).
року шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою були припинені з причини
несхожості характерів та згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 18.10.2007 року шлюб між ними було розірвано (а.с.22).
перебування в зареєстрованому шлюбі відповідачкою ОСОБА_2була придбана
купівлі - продажу квартири від 6 листопада 2003 року, який посвідчений
приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької
області ОСОБА_7., по реєстру №6431 (а.с.10).
судовому засіданні пояснила, що вказану квартиру вони придбали не за спільно
нажиті гроші, а за гроші їх батьків: її батьки в рахунок придбання квартири
дали їм 2000 доларів США, а батьки відповідача - 500 доларів США. Позивач також
в судовому засіданні підтвердив, що спірну квартиру вони придбали не за спільно
нажиті кошти, а за гроші їх батьків у вказаному співвідношенні.
судовому засіданні пояснив, що до 10 липня 2007 року він в рахунок розділу
спільно набутого майна забрав з квартири побутову техніку. Зі слів відповідачки
що між ними спір про спільно нажите майно вирішений добровільно, позивач
10.07.2007 року власноручно написав розписку в якій вказав, що він
зобов'язується не претендувати на частину спірної квартири, яка була придбана
за час їх спільного життя. Спільно набуте ними майно, крім квартири, ними було
розділено добровільно по обоюдній згоді, а тому претензій майнового характеру
він не має (а.с.25). Суд вважає, що вказану розписку позивач написав
добровільно з урахуванням компенсації отриманого ним майна на вказану суму. Зі
змісту вказаної розписки вбачається, що сторони по справі дійсно уклали між
собою договір з володіння, користування та розпорядження спільно нажитого під
час шлюбу майна, що не протирічить вимогам статті 64 Сімейного Кодексу України.
Вказаний договір, зі слів позивача та відповідачки, вони не змогли посвідчити
нотаріально так як в тому вигляді як він був складений нотаріус відмовився його
позивач ОСОБА_1і відповідачка ОСОБА_2уклали між собою письмову угоду, з якої
вбачається, що через суперечності, що виникли в сімейних відносинах вони з
16.07.2007 року спільно не проживають і спільного господарства не ведуть. Перед
цим спільно нажите майно ними було розділено. На момент укладення угоди
ОСОБА_1прийняв рішення придбати в особисту власність для особистого проживання
квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та бажає укласти з ОСОБА_2угоду про
те, що вона не буде претендувати на вказану квартиру. ОСОБА_2в свою чергу бере
на себе зобов'язання не претендувати на дану квартиру при можливому розділі
майна (а.с.26). Дана угода підтверджує добровільний розділ між сторонами
спільно нажитого майна і те, що між ними відсутній спір майнового
розірванні шлюбу Красноармійським міськрайсудом 18.10.2007 року позивач та
відповідачка також пояснили, що спор майнового характеру у них відсутній
судовому засіданні свідок ОСОБА_6. пояснив, що він працює директором філіалу
юридичної фірми „Луккос і К”. Восени 2007 року до нього звернулися сторони по
справі за наданням юридичної допомоги, для того щоб позивач склав розписку про
те, що він не буде претендувати при розділі майна на квартиру, так як спільно
набуте ними майно було поділено ними добровільно. Перед складанням вказаної
розписки він ще раз впевнився в тому, що вони добровільно поділили спільно
набуте майно та спільну квартиру. За поведінкою сторін він зрозумів, що дійсно
між ними спор майнового характеру відсутній. Зі слів позивача та відповідачки
вказану розписку нотаріус відмовився посвідчувати. Пізніше вони знов звернулися
до нього за наданням юридичної допомоги, а саме укладення угоди, згідно якої
позивач вирішив придбати квартиру, на яку відповідачка взяла зобов'язання не
Таким чином, суд
вважає, що у відповідності до ст.64 Сімейного Кодексу України сторони уклали
між собою добровільно договір на володіння, користування та розпорядження
спільно нажитим майном під час шлюбу і даний договір діє до теперішнього часу,
оскільки позивач в судовому засіданні не пред'являв вимог по розірванню вказаного
договору і судом не постановлялося рішення про припинення права володіння,
користування та розпорядження відповідачкою майном вказаним в договорі.
обставинах суд вважає за необхідне в задоволені позову ОСОБА_1відмовити.
69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст.212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -
задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання за ним права
власності на ½ частину
двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.
Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку
до Апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: