справа №2-942/07/16
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року
Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого
- судді        Колесник
С.А.,

при секретарі                      Єна Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом, в якому просить розірвати шлюб з ОСОБА_2 посилаючись на те, що
протягом усіх років спільного проживання ( з 1989 року) між подружжям було відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки з різних
приводів, були різні погляди на сімейне життя. Основні витрати на утримання сім"ї протягом усіх років сумісного
проживання лягли на позивача. Неодноразові спроби примиритися не
дали позитивних результатів. Шлюбні відносини між подружжям припинені у 1999 році. Відповідач не заперечує проти
розірвання шлюбу. Примирення з відповідачем позивач вважає не можливим.
Взаємовідносини, що склалися між подружжям, негативно впливали на сина,
який залишився проживати з позивачем.

Позивач в
судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася. За
ухвалою суду від 13.12.2006р. про направлення судового доручення, Деражнянським районним судом Хмельницької області було
допитано відповідачка ОСОБА_2, яка,
відповідно до протоколу судового засідання, позовні вимоги ОСОБА_1 визнала повністю, з причинами, викладеними у позовній
заяві повністю погодилася, підтвердила, що шлюб носить
формальний характер, оскільки з 1999 року шлюбні відносини між нею та позивачем
припинені. Справу просила розглядати за її відсутності.

Суд, вислухавши позивача, перевіривши матеріали
справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:

Сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 1989 року. На протязі усіх років
спільного проживання ( з 1989 року по 1999 рік) між
подружжям було відсутнє взаєморозуміння, виникали суперечки з різних приводів, були різні погляди на сімейне життя. Основні
витрати на утримання сім"ї протягом усіх років сумісного проживання лягли на позивача. Неодноразові спроби примиритися не
дали позитивних результатів. Шлюбні відносини між
подружжям припинені у 1999 році. Відповідач не заперечує проти
розірвання шлюбу. Примирення з відповідачем позивач вважає не можливим.
Взаємовідносини, що склалися між подружжям, негативно впливали на сина, який
залишився проживати з позивачем.

Суд вважає, що в наданні сторонам
строку для примирення немає підстав, оскільки встановлено, що
подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливо.

Спірного майна сторони не мають.

Судові витрати при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу необхідно
присудити з позивача.

Таким чином, з'ясувавши фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу
суперечить інтересам обох сторін, вважає за необхідне позов задовольнити.

Керуючись ст.ст. 4,10,11,60, 88,212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 110,112 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрований 21 грудня 1989 року в Палаці одруження „Жовтневий" м.
Харкова, актовий запис НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_1 при видачі свідоцтва про
розірвання шлюбу державне мито на користь держави в сумі 17 (сімнадцять) гривень, ОСОБА_2 - від витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.