Справа № 22ц-1110/07                      Головуючий
у 1 інстанції Ямкова О.О.
Категорія 34                                       Доповідач
апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого                                             Славгородської Н.П

суддів:                                                        Мурлигіної
О.Я., Базовкіної Т.Н.,

при секретарі судового засідання            Бобуйок І.Ф.,

за участю:

- представника відповідача                     ОСОБА_4,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за   апеляційною скаргою представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12
березня 2007 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права  та поділ майна,

ВСТАНОВИЛА:

У квітня 2006
року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності та
поділ майна.

Вона вказувала,
що з 10 жовтня 1997 року по 13 липня 2005 року перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. За цей час вони придбали у спільну власність автомобілі «Мерседес - Бенц» з
державним номером НОМЕР_1 і «Пежо-607» з державним номером НОМЕР_2вартістю
63125 грн. та 126250 грн. відповідно, а також приміщення, розташоване по
АДРЕСА_1 вартістю 252 500 грн., яке використовувалося під офіс, і   земельну ділянку вартістю 40 400 грн.

Крім того, під
час шлюбу була придбана квартира АДРЕСА_2. Однак вказана квартира придбана за
її кошти, отримані від продажу власної квартири АДРЕСА_3, а тому є її приватною
власністю.

За час шлюбу
також утворено декілька юридичних осіб, а саме: ТОВ «Агрохімгарант», ТОВ
«Агрохімконтракт», ЗАТ «Укрспецстрой», ВАТ «Агромехбуд», ТОВ «Белмар», ТОВ
«Слов'янській дім» та Миколаївська обласна благодійна організація
«Південноукраїнський благодійний фонд», учасниками яких є відповідач. Останній
також створив ПП «ОСОБА_3». Вона, як колишня дружина ОСОБА_3 має право
власності на 1/2 частки відповідача в статутних фондах юридичних осіб.

Посилаючись на
викладене позивачка просила: визнати за нею право власності на квартиру по вул.
Радянській в м. Миколаєві. Поділити спільне майно, визнавши за нею право
власності на автомобіль «Мерседес
- Бенц», а за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Пежо» та приміщення
АДРЕСА_1 і стягнути на її користь з відповідача 178 012 грн. компенсації за
частку майна, виділену йому у власність. Крім того вона просила визнати за нею
право власності на 1/2 часток, які належать відповідачу у вказаних юридичних
осіб.

Рішенням
Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2007 року позов
задоволено частково.

2

Сторонам
виділено у власність по 1/2 частки квартири по вул. Радянській в м. Миколаєві,
виходячи з інвентаризаційної вартості квартири 25662 грн. ОСОБА_3 залишено у
власність автомобіль «Пежо» вартістю 40000 грн., а ОСОБА_1 автомобіль «Мерседес - Бенц» вартістю
63125 грн. З відповідача на користь позивачки стягнуто 1925 грн. грошової
компенсації та 778 грн. 81 коп. судових витрат. Зі сторін стягнуто по 15 грн.
витрат на інформаційно - технічне забезпечення.

В апеляційній
скарзі представник позивачки ОСОБА_2просить рішення скасувати, а справу повернути
на новий розгляд. Апелянт посилається на те що суд в порушення вимог
процесуального закону розглянув справу без участі позивачки та її
представників, не повідомивши їх про час і місце розгляду справи. Крім того, на
думку апелянта судом не з'ясовані всі обставини справи, неправильно застосовані
вимоги матеріального права, що призвело до неправильного рішення.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Так, з
матеріалів справи вбачається, що справа призначалася до розгляду неодноразово,
а саме: на 16 червня 2006 року (т.1, а.с.75), 30 червня 2006 року (т.2,
а.с.154), 20 липня 2006 року (т.2, а.с. 156), 28 вересня 2006 року (т.2 а.с.
159), а також на 20 жовтня 2006 року (т.2, а.с. 160). У всіх засіданнях
приймали участь представники позивачки.

У зв'язку з
призначенням 20 жовтня 2006 року, за клопотанням представника позивачки,
автотоварознавчої експертизи провадження у справі було зупинено до отримання
висновку експерта (т.2, а.с. 160-162).

Після
відновлення судом 6 лютого 2007 року провадження у справі, її розгляд було
призначено на 26 лютого 2007 року (т.2, а.с. 179), про що позивачка та її
представники були належним чином повідомлені. Вказане підтверджується копіями
супровідних листів про рекомендоване повідомлення від 6 лютого 2007 року (т.2,
а.с. 180, 181) та телеграмою позивачки на адресу місцевого суду від 22 лютого
2007 року з зазначенням того, що вона має бажання бути присутньою при розгляді
справи, однак у зв'язку з хворобою просить перенести слухання справи (т.2, а.с.
194).

Оскільки ні
позивачка, ні її представники у назване судове засідання не з'явилися, суд,
виходячи з вимог п.3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, відклав розгляд справи на 12
березня 2007 року на 15 годину, також повідомивши у встановленому законом
порядку позивачку та її представників про час і місце судового розгляду. Про
таке свідчать копії супровідних листів, квитанцій про направлення відповідних
повідомлень відповідачці та її представникам, копія телеграми, яка направлена
позивачці, а також телеграма начальника відділення зв'язку про те, що
повідомлення про час розгляду справи вручено батькові позивачки 3 березня 2007
року (т.2, а.с. 201,202, 207).

12 березня 2007
року знову ні представники позивачки, ні вона сама до суду не з'явилася, а
останньою 12 березня 2007 року направлена телеграма суду з проханням
перенесення судового засідання у зв'язку з хворобою дитини ( т.2, а.с. 225).

При цьому, позивачкою
не було надано жодного документу у підтвердження причин неприбуття в судові
засідання на які вона посилалася в своїх телеграмах.

За такого, суд
дійшов обґрунтованих висновків про те, що позивачка, яка належним чином
повідомлена про час і місце розгляду справи, двічі не з'явилася до суду без
поважних причин.

Разом з тим,
розглянувши за таких обставин справу по суті, суд не врахував положень ч.3
ст.169 та п.3 ч.1. ст. 207 ЦПК України.

Між тим, згідно
з вимогами названих норм у разі повторної неявки в судове засідання позивача,
повідомленого належним чином, без поважної причини або неповідомлення ним про
причину повторної неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи
за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

3

Частина 3 ст. 169 ЦПК
України   є імперативною нормою, а тому у
вказаному нею випадку суд не може постановити рішення і навіть тоді, коли у
справі є достатньо доказів.

Оскільки
позивачка належним чином була повідомлена про час розгляду справи, не надала
доказів про поважність причин її неявки у судові засідання, а також не надала
заяви про розгляд справи за її відсутності, суд повинен був залишити позовну
заяву без розгляду.

В судове
засідання апеляційного суду ні позивачка, ні її представники, належним чином
повідомлені про розгляд апеляційної скарги, також не з'явилися та не надали
доказів в підтвердження своїх доводів апеляційної скарги.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до ч.1.ст 310 ЦПК
України необхідно скасувати із залишенням позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду
на підставі п.3 ч.1. ст. 207 ЦПК України.

Залишення
позовної заяви без розгляду не позбавляє позивачку права повторно звернутися до
суду з вказаним позовом.

Керуючись ст.ст.
303, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

:

Апеляційну
скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення
Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2007 року скасувати, а
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності та поділ майна
залишити без розгляду.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з цього часу
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.