Справа
22-ц-1167 р.       Головуючий у першій інстанції -Лихошерст В.В.
Категорія - цивільна                          Доповідач-
у другій інстанції Зінченко С.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО липня 2007 року                                                                      м.
Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді                                         -
Редька А.Г.

суддів                                  - Зінченко
С.П., Бобрової І.О.

при    секретарі                               - Пільгуй Н.В.

з участю позивача                                             ОСОБА_1

представника відповідача                                Тунди М.Д.

третіх осіб на стороні відповідача       ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши
у   відкритому   судовому
засіданні   в   приміщенні
суду

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на

рішення Щорського районного суду Чернігівської області
від 30.05.2007 року

за позовом ОСОБА_1до Щорської районної лікарні, треті

особи ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення

моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007
року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги
тим, що 10.11.2006 року, працівник санстанції повідомила, що у її сина,
неповнолітнього ОСОБА_4, при дослідженні біологічного матеріалу на ягільмінтов
виявлено „аскаридоз", про що є інформація в санстанції і позивачу, як працівнику продуктового магазину необхідно
терміново пройти дослідження а також і іншим членам сім'ї. 11.09.2006
року та 13.09.2006 року були зроблені сину дослідження, яки не підтвердили зазначену
інформацію . За порушення трудових обов»язків, наказом №140 Щорської
центральної районної лікарні від 15.11.2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 притягнути
до дисциплінарної відповідальності. Вважає,
що працівники лабораторії районної лікарні своїми безвідповідальними
діями завдали їй та сину моральну шкоду, розмір якої вона визначає 1600 грн.
Оскільки працівники перебували в трудових відносинах з лікарнею, та внаслідок
виконання ними трудових обов'язків позивачу заподіяна моральна шкода, цю шкоду
повинна відшкодувати юридична особа, відповідач по справі відповідно до
ст.ст.23, 1172 ЦК України.

Рішенням суду
першої інстанції від 30.05.2007 року позовні вимоги задоволені частково,
стягнуто з Щорської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_1моральну шкоду
в розмірі 100 грн. та судові витрати в розмірі 232 грн.

Суд прийшов до
висновку, що внаслідок порушення трудових обов'язків працівниками Щорської ЦРЛ
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що привели до невірного результату лабораторних досліджень
було завдано моральних страждань позивачці та її неповнолітньому сину, які
виразилися в хвилюваннях, нервовому потрясінні, при цьому   посилався на ст.ст. 23, 1172

2

ЦК України.
При визначенні   заподіяної моральної шкоди в розмірі 100
грн., суд виходив з позиції глибини і тривалості страждань позивачів.

На зазначене
судове рішення надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні
вимоги та стягнути з відповідача 1600 грн.

Апелянт
зазначав, що судом достовірно встановлено, що з вини працівників лабораторії
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пішло термінове повідомлення до санстанції про те, що у сина
позивача Андрія виявлено «аскаридоз», при цьому останній 09.11.2006 року не
надавав матеріал на таке дослідження. На думку апелянта, суд при визначенні
розміру моральної шкоди не врахував недбалих дій працівників під час виконання
ними своїх трудових обов'язків, наслідків, яки настали в результаті
неправомірних дій працівників лабораторії, а саме: що у позивачки з вини
працівників лабораторії загострилась виразка шлунку, остання вимушена була у
вихідний день звертатись до чергового лікаря
з проханням зробити дослідження біологічного матеріалу, оскільки була впевнена
що проведене дослідження відносно її сина сфальсифіковано, їй довелося умовляти
власника магазину, де вона працює не відсторонювати останню від роботи, а також
умовляти сина відвідувати школу, оскільки син почував себе приниженим.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її відхилити.

Відповідно до
ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судова колегія погоджується з висновком суду щодо порушення службових обов»язків
з боку працівників Щорської ЦРЛ ОСОБА_2та ОСОБА_3, що призвели до невірного
результату лабораторних досліджень та заподіянню позивачці та її
неповнолітньому сину моральних страждань, які виразилися в хвилюваннях,
нервовому потрясінні, оскільки даний висновок суду відповідає зібраним у справі доказам, яким суд дав належну
оцінку, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли і
закон, який їх регулює.

Відповідно до
ст.,23, 1167 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав.

Як роз»яснив
Пленум Верховного Суду України у п.2 від 31.03.1995 року №4 з наступними змінами „Про судову практику в
справах про відшкодування моральної немайнової шкоди", спори
про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди
розглядаються, зокрема: у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції, або випливає з її положень, у випадках,
передбачених статтями 7, 440-1 ЦК
України в редакції 1963 року , та іншим законодавством.

Відповідно до ст.1172 ЦК
України діють правила відшкодування юридичною чи фізичною особою шкоди,
заподіяної інший особі їхнім працівником під час виконання ним своїх службових
обов»язків. При цьому, не визначено, яка саме шкода має відшкодовуватись
моральна чи матеріальна.

3

Отже, згідно
із зазначеною нормою, підлягає відшкодуванню моральна шкода, заподіяна
особі внаслідок незаконних або недбалих дій працівника під час виконання ним
своїх службових обов»язків.

Суд
обгрунтованно поклав обов»язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, оскільки відповідно до змісту ст.
1172 ЦК України відшкодування шкоди, заподіяної з вини працівників під
час виконання ними своїх трудових службових / обов»язків, має здійснювати
організація.

Вирішуючи
питання щодо обгрунтованності розміру заподіяної шкоди, судова колегія
апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції врахував роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України, дані у п.9 постанови від 31.03.1995 року №4 „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди" з
наступними змінами, та при визначенні розміру моральної шкоди в сумі 100грн.,
виходив з обставин справи, доведеності позивачкою розміру моральної шкоди, її
душевних страждань, які позивачка зазнала щодо невірної інформації про
результати досліджень біологічного матеріалу відносно її сина, їх тривалості,
вимог розумності, виваженості і справедливості та обгрунтованно визнав
зазначений розмір адекватним заподіяної моральної шкоди, з таким розміром
погоджується і апеляційний суд.

Посилання
апелянта на те, що для відновлення попереднього стану здоров"я її та сина,
відповідач повинен відшкодувати 1600 грн., оскільки внаслідок нервового струсу,
загострилося у позивачки виразка шлунку та син потребує санаторного лікування
не може бути прийнято до уваги, оскільки позивачкою не надано жодного доказу,
що дане загострення хвороби, та психологічний стан сина, знаходяться в
причинному зв'язку з неналежним виконанням працівниками лабораторії своїх
професійних обв"язків.

Враховуючи, що
доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції,
правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, як того просить
апелянт, не вбачається.

Керуючись
ст.ст.301, 303, 304, ст.307,308 , 316, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Щорського   районного суду Чернігівської області від
30.05. 2007 року - залишити без змін..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної
сили.