Справа № 22ц-108007 р.                              Головуючий
у 1 інстанції Шаманська Н.О.
Категорія 35                                                  Доповідач
апеляційного суду Мурлигіна
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2007
року  колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого                                             Славгородської
Н.П

суддів:                                                        Мурлигіної
О.Я., Базовкіної Т.Н.,

при секретарі
судового засідання           Бобуйок І.Ф.,

за участю:

відповідачки                                              ОСОБА_1,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за   апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 березня 2007 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

25 січня 2007
року ОСОБА_2 звернувся з позовом про розірвання шлюбу до ОСОБА_1.

Він посилався на
те, що спільне життя між ними не склалося за відсутністю взаєморозуміння.
Оскільки сім'я розпалася просив позов задовольнити.

Рішенням
Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 березня 2007 року брак між
сторонами розірвано.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та надати строк для примирення,
посилаючись на те, що суд не прийняв всіх мір для збереження сім'ї.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи
позов, суд виходив з того, що сторони не підтримують шлюбних відносин оскільки
між ними не має взаєморозуміння і втрачені почуття любові та поваги однин до
одного. Дійшовши висновку, що сім'я розпалася і подальше її збереження не
можливе суд розірвав шлюб між сторонами.

Проте з такими
висновками суду не можна погодитися.

Згідно з ч. 2
ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з
матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2004
року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. З
пояснень сторін вбачається, що сторони спільно не проживають лише з жовтня 2006
року.

Вирішуючи спір
суд не звернув уваги на вказані обставини і не врахував короткого часу окремого
проживання подружжя та наявності у них малолітньої дитини. Погодившись з
доводами сторін у судовому засіданні про те, що сім'ю зберегти неможливо, суд
також не з'ясував дійсних причин непорозумінь які виникають між подружжям.

Тоді як в
апеляційному суді відповідачка пояснила, що почуття любові у неї до чоловіка не
втрачено, сім'я фактично не розпалася. Спори між ними виникали у зв'язку з
тривалою відсутністю відповідача на заробітках, а вона раніше погоджувалася на
розірвання

2

шлюбу під
впливом емоцій. В теперішній час вони з позивачем спілкуються та він опікується
дитиною, що дає можливість досягнення взаєморозуміння.

Враховуючи
зазначене, колегія суддів вважає, що суд передчасно прийшов до висновку про те,
що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе . Крім того,
колегія судді вважає, що розірвання шлюбу суперечить інтересам малолітнього
сина сторін.

При викладених
обставинах пояснення відповідачки по суті спору у суді першої інстанції колегія
суддів взяти до уваги не може.

За такого
рішення суду у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись
статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 березня 2007 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але протягом двох місяців з дня
набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного
Суду України.