Справа № 22ц-3481/2007                                                   Головуючий
суддя -
Категорія-16     Доповідач: суддя - Стратіло В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23
травня 2007 року                                                        м.
Донецьк

Апеляційний
суд Донецької області у складі головуючого: судді Шабанової В.О., суддів:
Стратіло В.І., Резникової Л.В., при секретарі Кошмак Т.С. з участю представника
позивача Ячменьова CO.,
відповідача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому у засіданні у приміщенні апеляційного суду у місті
Донецьку справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Пролетарського районного суду м. Донецька від 02 лютого 2007 року у справі за
позовом Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради
„Донецькміськтепломережа" до ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

05.12.2006
р. Комунальне комерційне підприємство „Донецькміськтепломережа" ( далі
позивач) звернулось до суду з цим позовом до відповідачів ОСОБА_1,ОСОБА_2
таОСОБА_3, вказуючи, що відповідачі проживають АДРЕСА_1. Підприємство з
01.07.2005 р. надає їм послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання.
Між позивачем та відповідачами укладено договір щодо користування та оплати
вказаних послуг шляхом видачі розрахункової книжки. Відповідачі несвоєчасно та
не у повному обсязі здійснюють платежі за надані їм житлово-комунальні послуги,
в результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.07.2005 р. по
01.10.2006 р. у сумі
1268 грн. 21 коп.

Позивач
просив постановити рішення, яким стягнути вказану суму заборгованості з відповідачів
у солідарному порядку, а також стягнути витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 02.02.2007 року
позов задоволено. Суд стягнув з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 солідарно
на користь позивача 1268 грн. 21 коп. в рахунок погашення заборгованості за
постачання гарячої води та теплопостачання за період з 01.07.2005 р. по
01.10.2006 p., а також витрати з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи - 30 грн.. Крім того, суд стягнув з відповідачів судовий збір
на користь держави у розмірі 51 грн.

Від відповідачів надійшла апеляційна скарга на вказане
рішення, в якій апелянти вказують, що з рішенням суду погодитись не можна,
оскільки судом не в повному обсязі встановлені обставини справи, суд не
врахував всі надані докази, а висновки суду не відповідають дійсності.

Апелянти просили
рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Від позивача
письмових заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в межах оскарження,
апеляційний суд вважає, що скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до СТ.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильно по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не
заперечується, що ККП „Донецькміськтепломережа" з 01.07.2005 р. є
постачальником послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання до будинку
АДРЕСА_1, а відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири
НОМЕР_1 у вказаному будинку і одночасно вони є користувачами цих послуг.

На ім'я відповідача ОСОБА_1 позивачем відкрито особовий рахунок №09022266
про сплату за вказані послуги (а.с.4-5).

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в
будинку ( квартирі), що належить громадянам на праві приватної власності,
встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім
квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно з п.18 ,Дравші надання послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630 (далі Правила)
розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати послуг є календарний
місяць, плата за який вноситься не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим
місяця, якщо договором не встановлено інших термінів. У п. 17 постанови
вказано, що послуги оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат гарячої
води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку
води.

Пунктом п.30 Правил передбачені обов'язки споживача, відповідно до яких він
зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки, дотримуватись
вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, виконувати
інші обов'язки відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що квартира відповідачів має опалювальну
площу 61,4 кв.м і оплата за послуги нараховувалась відповідно до встановлених
тарифів, щодо розміру яких відповідачі за період з 01.07. 2005. по 01.10.2006
року своїх претензій та заперечень не подавали.

Станом на початок липня 2005 р. заборгованість з оплати послуг становила
3087, 10 грн.. Між тим підприємство позивача було утворено за рішенням Донецької
міської ради від 27.09.04. p., але розпочало свою роботу з липня 2005 p., що
підтверджується актом приймання - передання цілісного майнового комплексу
Донецьких тепломереж від 30.06.2005 р. (а.с.44) та розрахунком заборгованості
(а.с.5).

Тому суд першої інстанції правильно вказав, що правовідносини між сторонами
виникли з 1.07.2005 року.

При цьому суд
обґрунтовано відхилив доводи відповідачів про те, що вони сплачують послуги у
розмірі 50%, оскільки замість 24 годин на добу гаряча вода подається тільки
протягом 12 годин.

Згідно з рішенням виконкому Донецької міської ради від 24.07.2002 р.
"Про внесення додатків та змін у рішення виконкому міської ради від
25.04.00р. №116" Про затвердження норм витрат питної води, відповідно до
якого встановлено норму подання гарячої води у до житлового фонду м. Донецька з
розрахунку 105 л. на кожну зареєстроваїгу особу (а.с.23) і вказана норма
позивачем дотримувалась, що підтверджено наданою інформацією навіть з
перебільшенням цієї норми, оскільки в середньому вода подавалась у кількості
115,5 л. на добу на одну особу за графіком з 5 год. 30 хв. до 22 год.30 хв. (а.с.41)

Доказів, які
спростували ці обставини, відповідачами суду надано не було. Доводи
відповідачів про те, що вони сплачували за аналогією з квартирою, що має прилад
обліку суд правильно не взяв до уваги, посилаючись на те, що Правилами
передбачено два варіанта оплати послуг: за нормативами та згідно з даними
засобів обліку.

Оскільки засоби обліку у квартирі відповідачів не встановлені, оплату вони
зобов'язані проводити відповідно з нормативами.

Посилання відповідачів на неналежне надання послуг позивачем через
недотримання температурного режиму не знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи.

Згідно з п.23 Типового договору, затвердженого вказаною Постановою
передбачений порядок оформлення претензій споживача до виконавця. Зазначено, що
у разі порушення виконавцем умов договору споживач викликає представника
виконавця для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому
зазначаються терміни, види, показники порушень, тощо ( форму типового
акту-претензії наведено у додатку до цих Правил).

Судом встановлено, що таких актів-претензій апелянтом та іншими споживачами
взагалі не складалось.

Згідно з особового рахунку, відкритого позивачем на ім'я ОСОБА_1 за
вказаний період відповідачам були проведені щомісячні нарахування відповідно до
встановлених тарифів та нормативами (нормами) споживання.

Крім того, позивачем були проведені перерахунки розміру плати за надані
послуги у зв'язку зі зниженням їх якості за власною ініціативою в бік її
зменшення, що підтверджується розрахунком, проти якого відповідачі не
заперечували (а.с.5).

Відповідачі частково проводили оплату за надані їм послуги, в результаті
чого виникла заборгованість, яка становить 1268,21 грн.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що оскільки між сторонами
не було укладено договору про надання послуг, позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Як зазначено у ч. 1 ст.4 Закону України „Про житлово-комунальні
послуги" законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг
базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у
галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших
нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних
послуг.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції встановлено, що фактично між
сторонами існували і існують правовідносини по наданню житлово-комунальних
послуг і користування такими послугами, які витікають із зазначених вище
нормативно-правових актів. Позивач виконував свої зобов'язання по наданню таких
послуг, а відповідачі, будучи споживачами цих послуг, свої зобов'язання по їх
оплаті, не виконували у повному обсязі.

Відповідно до
ч.3 ст. 510 ЦК України
якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона
вважається боржником у тому, що вона

зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у
тому, що вона має право вимагати від неї.

Згідно з ч.1 ст.543 ЦК
України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі
як від всіх боржників, так і від будь-кого з них.

У даному випадку позивач, виконавши свої зобов'язання по наданню послуг,
має законні підстави вимагати від відповідачів оплати за надання їм цих послуг
у солідарному порядку.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що позивач
зобов'язаний був сам встановити у його квартирі прилад обліку, оскільки такі
доводи не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п.9 Правил у квартирі (будинку садибного типу) роботи з
установлення засобів обліку води і теплової енергії (квартирні засоби обліку)
проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи
постачальником за рахунок коштів споживача

Крім того, пп.5 п.29 Правил передбачено право споживача щодо установлення
квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік.

Разом з тим Правила не покладають обов'язок по встановленню квартирних
засобів обліку на позивача.

Таким чином , апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись СТ.СТ.304, 305, п.1ст.307, 308, п.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1,ОСОБА_2 таОСОБА_3 відхилити.

Рішення Пролетарського районного суду м. Донецька області від 02 лютого
2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання законної сили безпосередньо до
суду касаційної інстанції.