АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа
№33ц- 343 кс /07                                   Головуючий
у першій інстанції Дранчук П.Ю.
Категорія   02                                                                 Суддя
- доповідач Кутова Т.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5    липня
2007 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області

в складі: Лисенка П.П.,  ДаниловоїО.О.,  Кутової Т.З.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м.
Миколаєві    цивільну

справу
за позовною       заявою

ОСОБА_1до Дирекції будованого Криворізького гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд   про  поновлення на роботі і стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою Дирекції будованого     Криворізького  гірничо-збагачувального     комбінату окислених руд      на
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від   2
березня 2005 p.,

встановила:

ОСОБА_1звернувся
до суду з позовною заявою , до Дирекції будованого Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату окислених руд (далі -Дирекція КГЗКОР) про
поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Рішенням
Долинського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2004 року в
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Кіровоградської області від 2 березня 2005 року вказане рішення
районного суду скасовано,  а справу
повернуто в той же суд на новий розгляд іншим суддею.

В
касаційній скарзі Дирекція КГЗКОР просить вказану ухвалу апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення Долинського районного суду Кіровоградської
області,  посилаючись на те,  що суд апеляційної інстанції не вірно
застосував норми процесуального та матеріального права.

Розглянувши
касаційну скаргу,  колегія судців дійшла
висновку,  що підстави для перегляду
оскаржуваної   ухвали  апеляційного суду  відсутні.

Відмовляючи
в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1.,
районний суд виходив з того,  що
його звільнення з посади електромонтажника було проведено з додержанням вимог
діючого законодавства.

Проте,  не погоджуючись з таким висновком,  суд апеляційної інстанції вірно
зазначив,  що районний суд,  пославшись на протокол медичного освідчення
на предмет вживання позивачем алкоголю,
не перепровірив доводів позивача,
що алкоголь він не вживав,  а на
позитивну пробу при медичному освідченні могли вплинути і інші фактори,  не запропонував надати  докази на підтвердження своїх доводів.

Районним судом не перепровірено додержання встановленого законом порядку
надання профспілковим органом згоди на звільнення позивача,  та,
враховуючи конкретні обставини по даній справі,  не вирішено питання щодо притягнення до
участі у справі посадової особи,  за
розпорядженням якої проведено звільнення,
в якості третьої особи на стороні відповідача.

Виходячи
з наведеного,  апеляційний суд відповідно
до вимог  ст.  307 ЦПК України,  обгрунтовано скасував рішення районного
суду,  та справу направив на новий
розгляд.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення
відсутні.

Оскільки
з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального чи порушення ним
процесуального права,  колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України та Законом України „Про
внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року,  колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу Дирекції КГЗКОР відхилити,  а
ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від  2 березня
2005 р. - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.