Справа
№ 22 -ц-1372/2007р.
Головуючий у 1 інст. - Хоменко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

З
вересня 2007 року апеляційний суд Чернігівської області у складі: Головуючого -
судді Бойко О.В. Суддів - Горобець Т.В., Шевченка В.М.

При
секретарі - Пільгуй Н.В.

З участю
представників апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2.,
представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 19 липня 2007 року в справі за позовом ОСОБА_5 до
Державної нотаріальної контори Чернігівського району, ОСОБА_4 про визначення
додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення
Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2007 року та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської
області від 19 липня 2007 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_5 додатковий
3-х місячний строк з моменту набрання законної сили рішенням суду для подання
заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. та проживала в АДРЕСА_1. Після вступу рішення в законну
силу зняти заборону на відчуження житлового будинку з надвірними спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1.

Апелянт зазначає, що при ухваленні рішення суд прийшов до
висновку про те, що причини пропуску строку звернення позивача до нотаріальної
контори є поважними, хоча з цим висновком не можна погодитись, оскільки він
зроблений на підставі довідок про те, що позивач працює на режимному
об"єкті та про те,

2

що він працює заступником начальника служби безпеки, що
не є причинним зв'язком між роботою позивача та бажанням звернутись до
нотаріальної контори. Також, посилання в рішенні суду на невизначеність
правовідносин, що склались в перехідний період дії Цивільного кодексу в редакції
2004 p.,
і що ця обставина могла перешкодити своєчасному зверненню до нотконтори є
непереконливим, оскільки порядок прийняття спадщини, встановлений в ЦК УРСР в редакції 1963
р. фактично не відрізняється від його нової редакції. Суд не взяв до уваги
того, що позивач якщо мав би бажання прийняти спадщину, то міг повідомити
родичів, надати довіреність та вчинити інші дії, чого він не зробив, що
свідчить про відсутність навіть наміру прийняти спадщину.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового
розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ще за життя ОСОБА_6 26.12.1998 року склала заповіт на
випадок її смерті і все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_5

Після
смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина.

Позивач звернувся до суду з питанням про встановлення
йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері, оскільки
він пропустив його з поважних причин.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України суд може
визначити спадкоємцю додатковий строк для прийняття спадщини, якщо він
пропустив його з поважних причин.

Позивач надав суду докази поважності причин пропуску
цього строку і суд 1 інстанції, оцінивши всі докази в сукупності, прийшов до
правильного висновку, що у даному випадку позивач не зміг вчасно прийняти
спадщину із-за проживання за межами України (Росія, Хабаровський край),
особливостей та характеру своєї роботи (а.с.18, 25, 26,27, 75, 76-78).

Доводи апеляційної скарги стосовно неправильної оцінки
судом наданих доказів не спростовують правильності висновків суду та не дають
підстав для скасування вірного по суті судового рішення, яке постановлене з
додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст.303, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а рішення
Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку
протягом двох місяців.