Справа
№ 2-1923/2007 p.
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 липня 2007 року
Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

Головуючого - судді
Комісаренко Л.В.

при секретарі - Блінковій
Г.О.

за участю адвоката -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи: КП
„ВРЕЖО №8" М.Запоріжжя, відділ громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Хортицького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, про
визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування
жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідач не
проживає в спірній квартирі без поважних причин з 2003 року, витрати по оплаті
квартплати та комунальних послуг не несе, речей його в квартирі нема.

ВідповідачОСОБА_2. позов не
визнав, суду пояснив, що не проживає в спірній квартирі, оскільки позивач
чинить йому перешкоди, міняє замки на вхідних дверях, не дає ключі, іншого
місця проживання не має.

Представники третіх осіб:
КП „ВРЕЖО-8" м.Запоріжжя, відділу громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Хортицького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області в судове
засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ст.ст.71, 72
ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим
приміщенням у випадку її відсутності на спірній жилплощі без поважних причин
понад шість місяців. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про
деякі питання, які виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу
України" від 12.04.1985 p., із змінами та доповненнями, по справам про визнання
наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим
приміщенням, суд повинен з'ясувати причини відсутності відповідача понад
встановлені строки.

Із матеріалів справи видно,
що ОСОБА_1 таОСОБА_2. перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.02.1991 року по
22.04.1999 року. На підставі ордера №3349 від 08.09.1993 р. ОСОБА_1та члену її
сім'ї ОСОБА_2. була надана однокімнатна АДРЕСА_1 в якій постійно зареєстровані
ОСОБА_1 таОСОБА_2. Наймачем спірної квартири є ОСОБА_1

11.10.2000 р. Хортицьким
районним судом м.Запоріжжя було постановлено рішення про вселення ОСОБА_2 в
спірну квартиру. Згідно з актом державного виконавця від 12.11.2002 р.ОСОБА_2.
був вселений доАДРЕСА_1.

В грудні 2002 р.ОСОБА_2.
звернувся зі скаргою на дії державного виконавця щодо незаконних дій в зв'язку
з виконанням постановленого рішення про його вселення. В грудні 2003 р. рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя в
задоволенні скарги ОСОБА_2 було відмовлено.

Позивач в судовому
засіданні стверджує, що після офіційного вселення ОСОБА_2 та розгляду справ по
спірній квартирі відповідач з 2003 р. в квартирі не проживає, за квартплату і комунальні послуги не сплачує, свої
речі забрав в листопаді 2002 p., замки не мінялися.

Судом встановлено, що
відповідач понад 6 місяців без поважних причин, тобто з 2003 р., не проживає в спірній квартирі.

Допитані в судовому
засіданні свідкиОСОБА_4,ОСОБА_5. пояснили, що 13.11.2002 р.ОСОБА_2. забрав свої
речі, які він приніс до квартирі при примусовому вселенні 12.11.2002 p., з цього періоду
в квартирі не проживає. Замки в квартирі не мінялися, ключ відповідачу був
вручений при вселенні.

Доводи ОСОБА_2 про те, що
позивач чинила йому перешкоди в користуванні квартирою, не давала ключі та
міняла замки, суд вважає необгрунтованими та спростовуються вказаними
поясненнями свідків, актами ЖЕД №50 КП „ВРЕЖО №8" М.Запоріжжя за 2003-2006
роки.

Крім того, в судовому
засіданні відповідач, заперечуючи проти позову, наводив обставини щодо
перешкод, які чинилися йому позивачем, за період з 1999 до 2002 р. та
підтвердив, що після його вселення та розгляду справ на дії державних
виконавців, він з 2003 р. ні в житлові, ні в правоохоронні, ні в судові органи
щодо користування спірною квартирою, вселення, примусового обміну не звертався.

Згідно довідки ЖЕД №50 КП
„ВРЕЖО №8" м.Запоріжжя від 27.06.2007 р.ОСОБА_2. з питання користування
жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, в період з 2003 року до теперішнього часу не звертався.

Допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що про перешкоди з боку позивача
вони знають зі слів відповідача. З 2003 року вони за проханням позивача двічі
ходили з ним у спірну квартиру. В листопаді 2006 р. вони бачили ОСОБА_1., яка
виходила з під'їзду. Вони з відповідачем намагалися зайти в квартиру, але
ключем, який був у відповідача, не змогли відкрити двері.

Другий раз ці свідки
намагалися з відповідачем зайти до квартири в липні 2007 р., в період знаходження цієї справи в провадженні суду.

Таким чином, суд вважає, що
відповідач не надав доказів про те, що позивач чинила йому перешкоди в
користуванні жилою площею з 2003 року.

Позивач надала суду
квитанції про оплату нею комунальних послуг, за газ, електроенергію та
заперечує, щоОСОБА_2. надавав їй гроші на оплату комунальних послуг. Доказів
про передачу позивачу грошей по оплаті за квартиру відповідач не надав. Надання
відповідачем квитанцій про оплату ним 26.06.2007 р. за газ, електроенергію,
квартплату суд не може визнати як збереження за ним права користування спірним
жилим приміщенням.

Надані відповідачем медична
довідка, договір банківського вкладу, поліс НОМЕР_1 обов'язкового страхування
суд не може прийняти за докази його проживання в квартирі, оскільки адреса в
цих документах вказана згідно з даними паспорта, а не свідчить про його право
на жиле приміщення.

Доводи ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_8 про те, що відповідач не мав іншого житла і тривалий час
проживає в гаражі, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач з 2003 р. не
звертався до офіційних органів щодо порушення його житлових прав, а доказів
щодо відсутності його на спірній жилій площі з поважних причин з 2003 р., суду не надав.

Крім того, із
представленихОСОБА_2 документів видно, що після смерті батька відповідача
спадщину на частину будинку поАДРЕСА_2 одержала мати відповідача - ОСОБА_9. в
2002 p., яка проживає в
Російській Федерації, і будинок був проданий тільки в травні цього року.

Проаналізувавши надані
сторонами докази в підтвердження своїх вимог та заперечень, суд вважає, що
позовОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим
приміщенням, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.15, 57,
209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2, та
зобов'язати відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Хортицького РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Рішення може бути оскаржено
до апеляційного суду Запорізької області, про що протягом десяти днів з дня
проголошення рішення подається заява про апеляційне оскарження.