АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22 - 1691 / 2007р.                            Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

" 17 " травня 2007 року                                                                                      м.  Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:     Бєлки В.Ю.,

Суддів:                                  Полякова О.З.,

Онищенка Е.А.
При секретарі:    Винник І.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Орджонікідзевського районного суду м.  Запоріжжя від "06" грудня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  ОСОБА_3
про стягнення боргу за договором позики,
-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2003 року
ОСОБА_2.  звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_1.,  ОСОБА_3. про стягнення боргу
за договором позики.

Свої
вимоги обґрунтовувала тим,  що 02.07.2000 року вона
передала відповідачам за договором позики 4000
доларів США строком до 02.07.2001
року. 21.08.2001 року
ОСОБА_1. повернув їй частину боргу у розмірі 3100 доларів США,  а
залишок суми в розмірі 900
доларів США відповідачі відмовляються повертати в добровільному порядку.

В
процесі розгляду справи ОСОБА_2.
уточнила свої позовні вимоги та просила суд стягнути суму боргу по курсу
НБУ на день постановления
рішення в розмірі 4545
грн.,  судові витрати в розмірі 1027 грн. 57 коп.3а
проведення експертиз,  3% від 900 доларів США за 5 років в сумі 135 доларів США (або
621 грн. 75 коп.),  а всього 6254 грн. 32
коп.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м Запоріжжя від «06» грудня 2007 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1.,
ОСОБА_3. солідарно на користь ОСОБА_2
за угодою позики суму 4545
грн.,  судові витрати в сумі 1027 грн. 57 коп.,  а всього 5572 грн. 57
коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  ОСОБА_1.
подав апеляційну скаргу,  в якій,  посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального правд,  просить рішення
районного суду скасувати,  а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вислухавши
доповідача,  дослідивши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу,  якщо встановлює,  що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2  районний суд
виходив з того що,  відповідачі ОСОБА_1.
та ОСОБА_3,  отримавши 02 липня 2000 року
за договором позики від позивачки гроші в сумі 4000 доларів США,  з урахуванням повернутих 3100 доларів
США,  у відповідності зі  ст.
374 ЦК України редакції 1963 року,
який діяв на час укладення угоди,
мають обов'язки перед позивачкою у зв'язку з поверненням залишеної суми
боргу в сумі 900 доларів США,  що є
еквівалентом 4545 грн.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини справи,  надані
сторонами докази,  правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом
встановлено і підтверджено матеріалами справи,
що 02 липня 2000 року відповідачі
за договором позики отримали від позивачки гроші в сумі 4000 доларів США.
Договір укладений письмово.

Своє
зобов'язання про повернення грошей відповідачі виконали частково на суму . 3100 доларів США.
Сума не сплаченого боргу становить 900
доларів США,  що складає згідно курсу
НБУ на час розгляду справи 4545
грн.

З огляду
наведеного ,  судова колегія вважає,  що суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку про стягнення з відповідачів залишеного боргу в сумі 4545 грн. ,
який виник у зв'язку зобов'язанням за договором позики.

Посилання
апеляційної скарги на те,  що районним
судом не прийнято до уваги,  що
відповідачі повернули суму боргу у розмірі 1000 доларів США,  є не
обгрунтованими,  оскільки районним судом
дана належна правова оцінка наданої відповідачами розписці,  підпис в якій виконано не позивачкою,  а іншою особою. Зазначена обставина підтверджена
висновками почеркознавчої експертизи.

Посилання
скарги на те,  що суд необгрунтовано
стягнув з відповідачів судові витрати ,  понесення позивачем по оплаті двох судових почеркознавчих
експертиз в сумі 1027 грн. 57 коп. є також
безпідставними,  оскільки районним судом
в цій частині правильно вирішено питання з урахуванням положень  ст.  88 ЦПК України.

Таким
чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,  суттєвими не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права ,  які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає,  що рішення суду постановлено з

додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його
скасування не

вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307, 308, 317 ЦПК
України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від "06"
грудня 2007 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте вона може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду,
України протягом двох місяців.