УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня    2007р.                                                                       м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного
суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Павлишиної А.Т.,
Вакарук В.М., Бідочко Н.П.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Мукачівської центральної районної лікарні про визнання
заповіту недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду
Закарпатської області від 5.05.2004р., -

Встановила:

У вересні 2002р.
ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та Мукачівської центральної
районної лікарні про   визнання заповіту
недійсним.

Рішенням
Мукачівського міськрайонного суду від 25.02.2004р. в позові ОСОБА_1. відмовлено.

Рішенням
Апеляційного суду Закарпатської області від 5.05.2004р. рішення суду першої
інстанції скасовано та постановлено нове рішення про задоволення позову
ОСОБА_1.

Не погоджуючись
з рішенням Апеляційного суду , ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та
неправильну оцінку обставин справи, просила рішення Апеляційного суду скасувати
та залишити без зміни рішення Мукачівського міськрайонного суду від  25.02.2004р.

Колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для перегляду рішення Апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Судами було
встановлено, що 9.01.2002р. головним лікарем Мукачівської центральної районної
лікарні було посвідчено заповіт, складений в лікарні 5.02.2002р. від імені
ОСОБА_3 на все належне їй майно на користь ОСОБА_2.

Справа №
33-ц-42-кс/07р.                        Головуючий
в 1-й інстанції: Галабурда І.І.

Категорія     34                                                                       Доповідач:
Павлишина А.Т.

2

Відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_1., суд першої інстанції мотивував тим, що на момент
складання заповіту 5.01.2002р. ОСОБА_3хоч і була хвора, однак, перебувала в
нормальному психічному стані, підписала заповіт добровільно, а такі порушення
як недотримання таємниці складання заповіту, посвідчення його особою, яка не була
присутня при його складанні, та посвідчення заповіту не в день складання, він
не переданий на зберігання в нотаріальну контору, не є суттєвими та не
впливають на законність заповіту.

Однак,
апеляційний суд обґрунтовано не погодився з таким висновком суду першої
інстанції та задовольнив вимоги позивачки про визнання заповіту недійсним,
оскільки суд першої інстанції не дав правильної оцінки встановленим обставинам.
Зокрема, апеляційний суд прийшов до правильного висновку , що допущені при
посвідченні заповіту порушення ст.ст. З, 4.9, 22 Порядку посвідчення заповітів
і доручень , прирівняних до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15.06.1994р., є суттєвими, оскільки не дають
можливості зробити висновок про вільне волевиявлення заповідача, а тому
обґрунтовано постановив рішення про визнання такого заповіту недійсним.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно ст.335
ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду , чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

З матеріалів
справи вбачається, що судове рішення апеляційним судом ухвалене з додержанням
норм матеріального та процесуального права, а також відсутні передбачені ч.1
ст.338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст.332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах по
розгляду касаційних скарг Апеляційного суду Івано-Франківської області, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення     Апеляційного суду       Закарпатської області від       5.05.2004р. залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.