Справа №2-3993/2007
РІШЕННЯ

Іменем України

31 серпня 2007 року                                                                                                             м. Чернігів

Деснянський
районний суд міста Чернігова у складі: головуючого - судді Коверзнева
В.О., при секретарі - Бабич В.Д.,

з участю: позивача-відповідача ОСОБА_1., його
представника - адвоката ОСОБА_3представника відповідачки-позивачки ОСОБА_2. -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та визнання права власності на його частину
та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про визнання
майна її особистою власністю,

встановив:

15.06.2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про реальний розподіл приміщення магазину
"Елегія" розташованого по АДРЕСА_2, і
визнання за ним права власності на 1/2 його частину.

В обґрунтування позову зазначив, що приміщення магазину "Елегія"
придбано в період шлюбу з ОСОБА_2., а тому вважається спільним сумісним майном
подружжя.

19.06.2007 року ОСОБА_2. (далі по тексту - відповідачка-позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1. (далі по тексту
- позивач-відповідач) про визнання за нею
права особистої приватної власності на приміщення
магазину "Елегія", розташованого по АДРЕСА_2.

Позов мотивує тим, що магазин був придбаний нею після розірвання шлюбу з позивачем-відповідачем, а тому належить їй на
праві особистої приватної власності. Втім,
позивач-відповідач не визнає її право особистої приватної власності, у зв'язку з чим змушена захищати невизнане право у судовому
порядку.

Ухвалою судді від 26.06.2007 року зазначені позови об'єднано в одне провадження.

У   судовому   засіданні
позивач-відповідач   свій   позов
підтримав   і

2

наполягав на задоволенні. У
задоволенні позову відповідачки-позивачки просив відмовити.

Представник відповідачки-позивачки наполягав на задоволенні її позову, а позов
позивача-відповідача не визнав.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 показав, що у червні-липні 2004 року він виконував ремонтно-будівельні роботи в магазині
"Елегія". Керування будівництвом, забезпечення
будівельними матеріалами та розрахунок за роботу здійснювала
матір відповідачки-позивачки ОСОБА_6

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 показала, що після розірвання шлюбу у 2002 році відповідачка-позивачка продовжувала
проживати в АДРЕСА_1За характером роботи, відповідачка-позивачка часто перебувала у відрядженнях за
межами міста. В цей час, вона доглядала за її
квартирою, годувала і вигулювала домашніх тварин (собаку і кота), поливали квіти. Після розірвання шлюбу позивач-відповідач почав проживати з ОСОБА_8і мав намір
одружитися. Відповідачка-позивачка також
зустрічалася з іншим чоловіком. Вона працює бухгалтером у матері відповідачки-позивачки - ОСОБА_6, яка в її присутності позичала у своєї знайомої 20000 доларів США
для придбання квартири, що в подальшому була
переобладнана під магазин. Позичені кошти деякий час зберігалися в її сейфі, а потім були передані ОСОБА_6. продавцю
квартири.

Допитана в якості свідка сусідка відповідачки-позивачки ОСОБА_9. показала,
що після розірвання шлюбу відповідачка-позивачка проживала одна в АДРЕСА_1У неї були ключі від цієї
квартири і коли відповідачка-позивачка виїжджала у відрядження або на відпочинок вона доглядала за квартирою, годувала і
вигулювала домашніх тварин (собаку і кота),
поливали квіти, а також користувалася телефоном. У
разі, якщо відповідачка-позивача покидала квартиру на тривалий час в квартирі проживали її подруги. Після розірвання
шлюбу відповідачка-позивачка почала зустрічатися з іншим чоловіком.

Допитана в
якості свідка матір відповідачки-позивачки ОСОБА_6 показала, що сторони проживали
в АДРЕСА_1У 2001 році її дочка потрапила у
дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої
була травмована і протягом тривалого часу
залишалася прикутою до ліжка. В цей час, позивач-відповідач не цікавився здоров'ям дружини і не надавав їй ніякої допомоги.
Зазначене стало причиною розірвання шлюбу у 2002 році. Після
розірвання шлюбу вони проживали окремо і спільне господарство не
вели. Позивач-відповідач почав проживати з ОСОБА_8, а потім із сестрою ОСОБА_5.
- ОСОБА_10. Вона хотіла, що б у дочці був свій бізнес. З цією
метою придбала для неї квартиру, яку в подальшому
переобладнала під магазин. Квартира була придбана за 25000 доларів США, з яких 20000 доларів США вона позичила у своєї знайомої ОСОБА_11, яка проживає в місті Києві. Позивач-відповідач фінансової допомоги на придбання квартири та переобладнання її під
магазин не надавав. Він також не приймав участь у її переобладнанні.

Допитаний в якості свідка троюрідний брат відповідачки-позивачки ОСОБА_12 також підтвердив, що після розірвання шлюбу у
2002 році колишнє подружжя проживали окремо і
спільне господарство не вели.

3

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 20.02.1998 року і проживали в АДРЕСА_1Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від
16.09.2002 року їхній шлюб було розірвано. Розірвання шлюбу зареєстровано
Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління
юстиції 05.04.2004 року.

02.08.2003
року відповідачка-позивачка придбала АДРЕСА_2(далі по тексту -Квартира). Рішенням виконавчого
комітету Чернігівської міської ради від 20.10.2003
року № 235 Квартиру переведено до нежитлового фонду і в подальшому прийнято в експлуатацію в якості нежитлового приміщення магазину загальною площею 43.6 кв. метрів. Право власності
на нежитлове приміщення магазину, розташоване по
АДРЕСА_2зареєстровано за відповідачкою-позивачкою.

Відповідно до ст. 44 КпПС України шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів
громадянського стану.

В силу ч.2 ст. 114 СК України, який набрав чинності з 01.01.2003 року, у
разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням
суду про розірвання шлюбу.

На підставі аналізу даних норм суд приходить до висновку, що днем розірвання шлюбу сторін є день набрання чинності СК
України - 01.01.2003 року.

Законом України від 26.12.2002 року № 407-IV дія СК України була фактично припинена з 12.01.2003 року до 31.12.2003 року
включно, проте зазначене не є підставою для
поновлення шлюбу між сторонами.

Оскільки Квартира придбана відповідачкою-позивачкою після розірвання шлюбу вона не вважається спільною сумісною власністю
подружжя.

Показаннями допитаних свідків, які узгоджуються між собою і позивачем-відповідачем не спростовані підтверджується, що
після розірвання шлюбу сторони проживали окремо, мали окремий бюджет і не вели
спільне господарство.

Таким чином, вони перестали бути членами однієї сім'ї, і з огляду на вимоги
ст. 17 Закону України "Про власність" придбана відповідачкою-позивачкою Квартира, не вважається придбаною внаслідок
спільної праці членів сім'ї.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Позивач-відповідач зазначені вимоги не виконав і не надав суду достатніх переконливих доказів на підтвердження
обґрунтованості вимог про визнання магазину "Елегія"
спільним сумісним майном сторін. Він не заявляв клопотання про призначення судової експертизи, і таким чином не довів можливість його реального розподілу, а виходячи із
принципу змагальності суд позбавлений можливості ініціювати вказане питання.

Судом відхилено клопотання позивача-відповідача про допит в якості свідка директора ТОВ "Лев" ОСОБА_13, який може
дати показання з приводу

4

того, що позивач-відповідач
домовлявся з ним про здійснення ремонтно-будівельних робіт в магазині, а також
про допит в якості свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15, які
можуть підтвердити, що в період з 2002 по 2006 роки він приходив до
відповідачки-позивачки додому, оскільки зазначені свідчення не стосуються
предмету доказування.

У свою чергу відповідачка-позивачка надала достатньо доказів, які підтверджують, що придбана нею Квартира є її особистою
приватною власністю, проте вказане право не
визнається іншою стороною.

Вищевикладене в сукупності є підставою для відмови у задоволенні позову позивача-відповідача та задоволення позову
відповідачки-позивачки.

Керуючись статтями 208,209,212 - 215, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розподіл
спільного майна подружжя та визнання права власності на його частину відмовити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити. Визнати за ОСОБА_2право особистої приватної власності на приміщення магазину загальною площею 43.6 кв. метрів, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 105 грн 63 коп. у відшкодування судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Заява про апеляційне оскарження рішення
подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційна
скарга - протягом 20 днів після подання заяви.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження рішення, якщо вона подається в строк, встановлений для
подання заяви.