РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

02    квітня 2007 року колегія судців судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судці   Пайкова М.В. суддів   Белинчук Т.Г. Ісаєва Г. А. при
секретарі   Іванові O.K.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до
ОСОБА_3про  стягнення  матеріальної допомоги  у
зв'язку  з навчанням, за апеляційною скаргою ОСОБА_3. на рішення Сімферопольського
районного суду АР Крим від 21 грудня 2006 року,

встановила:

Брат і сестра ОСОБА_1 пред'явили позов до свого батька ОСОБА_3. про стягнення матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням.
Вимоги мотивовані тим, що вони після досягнення повнолітнього віку продовжують
навчання у вищому учбовому закладі. Оплата за
навчання складає 2635 грн. в рік, крім того, позивачі платили за навчання на
підготовчих курсах і мешкання в гуртожитку. Відповідач за рішенням суду
зобов'язаний до сплати аліментів до досягнення ними повнолітнього віку, проте
має заборгованість у розмірі 3358 грн. 10 коп., яку
позивачі просили стягнути з відповідача.

Позивачі просили стягнути з відповідача на підставах ст. 194 СК України заборгованість по аліментах у розмірі 3358 грн. 10 коп.,
відповідно до вимог ст. 199 СК України щомісячно матеріальну
допомогу у розмірі 400 грн. на період навчання, стягнути половину вартості навчання за два роки, половину вартості мешкання в
гуртожитку і навчання на підготовчих курсах і
всього стягнути 9158 грн. 10 коп.

Рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим від 21 грудня 2006 року позов
задоволений частково. Суд стягнув з ОСОБА_3. на користь позивачів заборгованість по аліментах 3358 грн. 10 коп.,
половину вартості навчання у розмірі 2635 грн., половину вартості мешкання в гуртожитку у розмірі 1320 грн. і
всього стягнув 7313 грн. 10 коп. З ОСОБА_3. на користь позивачів стягнуто 400
грн. щомісячно матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням.

3  таким
рішенням не погодився відповідач ОСОБА_3., який подав апеляційну

скаргу, в якій просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову в

позові, посилаючись на незаконність ухваленого рішення.

Заслухав суддю доповідача, вислухавши ОСОБА_3., його представника, представника позивачів, перевіривши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позовні вимоги ОСОБА_1зводилися до двох вимог: стягненні заборгованості по
аліментах,   своєчасно   не
виплачених   відповідачем   до
досягнення   позивачами

Справа № 22-ц-1988/2007 року                                  Головуючий у першій

інстанції Поединок А.О.

Доповідач Ісаев Г.А.

2

вісімнадцятирічного     віку,
і     стягненні матеріальної     допомоги     у
зв'язку     з продовженням
навчання.

Стягаючи з відповідача заборгованість по аліментах у розмірі 3358 грн. 10
коп., суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, то дана заборгованість відповідно до вимог ст. 194 СК України
підлягає стягненню незалежно від досягнення
дитини вісімнадцятирічного віку.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду першої інстанції
не погоджується, оскільки вони суперечать вимогам
матеріального закону.

Судом встановлено, що відповідач за рішенням Сімферопольського районного
суду від 17.08.2005 року зобов'язаний до сплати
аліментів на утримання двох дітей, заборгованість по виконавчому листу
складає 3358 грн. 10 коп.

З виконання рішення суду в ДВС Сімферопольського району відкрито виконавче
провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3. на утримання двох дітей.

Стаття 194 п. 4 СК України встановлює, що заборгованість за аліментами стягується
незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, заборгованість, що утворилася у відповідача на момент
досягнення його дітей повноліття, продовжується
стягуватися державним виконавцем по виконавчому листу і додаткового судового
рішення про стягнення даної заборгованості не вимагається.

Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син
продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть
надавати матеріальну допомогу.

Зі змісту вищезгаданої норми закону повнолітні діти мають право вимагати з батьків
матеріальну допомогу за наявності потрібності в ній.

Позивачі просять стягнути з батька половину витрат на навчання, оплату
мешкання в гуртожитку, а також стягнути
матеріальну допомогу в твердій грошовій сумі до досягнення ними
двадцяти трьох річного віку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі самостійно сплатили своє
навчання на першому курсі інституту і мешкання в
гуртожитку, відповідно колегія суддів вважає, що проводячи таку оплату, позивачі не потребували матеріальної допомоги.

Тим часом, колегія суддів вважає, що позивачі потребують матеріальної
допомоги надалі, оскільки продовжують навчання, а відповідач має можливість
надавати допомогу своїм дітям.

У зв'язку з чим з відповідача підлягає стягненню матеріальна допомога
щомісячно у розмірі 200 грн. кожному на період навчання позивачів і до
досягнення ними двадцяти трьох років.

На підставі викладеного і керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у цивільних справах, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Сімферопольського районного суду АР Крим від 21 грудня 2006 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1, ОСОБА_2задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1щомісячну
матеріальну допомогу у розмірі 200 грн., починаючи з 10 квітня 2006 року до закінчення навчання, але не більше ніж до
досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_1щомісячну
матеріальну допомогу у розмірі 200 грн., починаючи з 10 квітня 2006 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення
двадцяти трьох років.

3

Стягнути з ОСОБА_3. державне мито в
дохід держави у розмірі 51 грн. У решті частини позовних вимог ОСОБА_1-
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку у Верховний Суд України протягом
двох місяців.