Справа
№ 2-2188/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2007 року Красноармійський міськрайонний суд
Донецької області

в складі: головуючого - судді         Савкевич К.М.

при секретарі                    Челядник Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Красноармійську справу за позовом          ОСОБА_1
до Красноармійського МРО, прокуратури Донецької області, Державного
казначейства України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної
шкоди до Красноармійського МРО, прокуратури Донецької області, державного
казначейства, в якому вказує, що слідчим відділенням Красноармійського МРО в
Донецькій області 14.02.2005 року відносно нього було порушено кримінальну
справу за ч.3 ст.185 КК України.

Він
звинувачувався в тому, що на початку лютого 2005 року з дачного будинку на
території садівничого товариства „Залізничник” в м.Красноармійську, Донецької
області, вкрав майно потерпілого ОСОБА_2. на загальну суму 540 гривень.

На
досудовому слідстві він свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, тому що до
нього застосовувались працівниками міліції недозволені методи ведіння слідства.

У
судовому засіданні він відмовився від пояснень, які він дав на досудовому
слідстві, свою вину у скоєнні злочину не визнав.

20.11.2006
року Красноармійський міжрайонний прокурор відмовився від обвинувачення
позивача у зв'язку з відсутністю доказів, підтверджуючих вину позивача у
крадіжці майна потерпілого ОСОБА_2.

23.11.2006
року постановою Красноармійського міськсуду, Донецької області, на підставі п.2
ст.6 КПК України провадження по справі було закрито.

З грудня
2005 року по 23.11.2006 року паспорт позивача знаходився у кримінальній справі,
позивач не міг влаштуватись на роботу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути
з Державного казначейства у відшкодування матеріальної шкоди 5054 гривні 54
коп., та моральну шкоду в сумі 200 000 гривень.

Відповідач
Державне казначейство позов визнав частково в частині стягнення моральної
шкоди, в частині відшкодування матеріальної шкоди позов не визнав.

Представники
Красноармійського МРО та прокуратури Донецької області позов в частині
стягнення матеріальної шкоди не визнали, в частині стягнення моральної шкоди
визнали частково.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає. що позов
ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, а в
частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що 14.12.2005 року відносно позивача було порушено кримінальну
справу за ч.3 ст.185 КК України. Він звинувачувався в тому, що на початку
лютого 2005 року він з дачного будинку на території садівничого товариства
„Залізничник” м.Красноармійська, Донецької області, вкрав майно потерпілого
ОСОБА_2. на загальну суму 540 гривень.

На
досудовому слідстві він (позивач) свою вину у скоєнні злочину визнав повністю,
тому що до нього застосовуватись недозволені методи ведіння слідства.

У
судовому засіданні він відмовився від пояснень, які він дав на досудовому
слідстві, свою вину у скоєнні злочину не визнав.

20.11.2006
року Красноармійський міжрайонний прокурор відмовився від обвинувачення
відносно позивача (а.с.30) в зв'язку з тим, що підписи ОСОБА_1 та свідків
підроблені слідчим.

Законом
України від 01.12.1994 року „Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду” передбачено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності, незаконного взяття під варту і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового слідства
обшуку, виїмки та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Позивач
незаконно був притягнутий як обвинувачений, що підтверджується постановою про
відмову від обвинувачення Красноармійським міжрайонним прокурором від
20.11.2006 року відносно позивача та закриття провадження по справі на підставі
постанови Красноармійського міського суду від 23.11.2006 року.

Відповідно
до ст.1176 ЦК України шкода, завдана особі внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до кримінальної відповідальності (та інше)
відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду.

Згідно
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно
ст.3 ЗУ від 01.12.1994 року „Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду” громадянинові відшкодовується заробіток та інші доходи, які
він втратив, внаслідок незаконних дій.

Позивач
на час порушення кримінальної справи не працював, трудову книжку суду не надав,
не працював він і в Шахтобудівельному управлінні №3 треста
„Красноармійськшахтобуд” з якого надав довідку про часову тарифну ставку
плиточника 4 розряду, як пояснив суду представник позивача позивач має диплом
(а.с.36) лицювальника-плиточника, тому вважає, що заробітна плата йому повинна
бути виплачена з тарифів (а.с.34), встановлених в ШБУ №3 для
лицювальників-плиточників.

Судом
встановлено, що трудова книжка позивача з 14.11.2005 року по 14.11.2006 рік
знаходилась в суді у матеріалах кримінальної справи.

Пояснення
позивача, що він не працював з 14.11.2005 року по 14.11.2006 року суд не
приймає до уваги. Позивач під вартою не знаходився, зі скаргою на дії суду не
звертався, після заяви в листопаді 2006 року до суду про видачу йому трудової
книжки, вона позивачу була видана, але позивач не працює за трудовою книжкою,
працює у приватних осіб без трудового договору і не надав суду про це письмові
докази. Крім цього, позивач не надав доказів про відмову йому в прийнятті на
роботу у зв'язку з відсутністю в нього трудової книжки.

Оскільки
позивач не надав суду ніяких доказів спричинення йому матеріальної шкоди, йому
в цьому позові слід відмовити.

Згідно
ст.13 ЗУ від 01.12.1994 року розмір моральної шкоди, завданої фізичній особі
визначається з урахуванням обставин справи, але він за час незаконного
перебування під слідством чи судом має бути не менш одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.

Під
слідством та судом позивач знаходився з 28.09.2005 року по 23.11.2006 року, що
складає 15 місяців, мінімальна заробітна плата на той час складала 420 гривень,
мінімальна сума моральної шкоди складає 6 тисяч 300 гривень.

Судом
встановлено, що в матеріалах кримінальної справи відносно позивача відсутні
докази про застосування до нього недозволених методів ведення слідства,
відносно позивача, позивач не звертався до лікарні за медичною допомогою, не
оскаржував до прокуратури та суду дії працівників міліції, тобто не надав суду
доказів застосування до нього недозволених методів ведіння слідства.

Керуючись
принципами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з
Державного казначейства України на користь позивача необхідно стягнути в
рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 гривень.

Керуючись
Законом України „Про порядок відшкодування шкоди, спричиненої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і
слідства” від 01.12.1994 року зі змінами, ст.213, 214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути
з Державного казначейства України (група рахунків 3525) на користь ОСОБА_1 сім
тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У позові
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: