Справа № 2-2577/07/04
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

3 травня 2007 р.
Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді       Донець О. В.

при секретарі                              Муленко К.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання правочину дійсним та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання за
нею права власності на 40/100
частин комунальної квартири АДРЕСА_1,
посилаючись на наступне. Вона є власником 60/100
частин комунальної квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності від 22.10.1994 р. Інші 40/100 частин
належать відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 4.08.1995
р. 10 жовтня 1996 р. ОСОБА_2 продав по домашній угоді належну йому частку в
квартирі їй за 1000 гривень, про що написав розписку. Вона оплатила вартість
квартири, а відповідач, в свою чергу, передав їй ключі від кімнати та
зобов'язався виселитись з квартири. Однак, договір не було укладено у
відповідній до чинного законодавства формі, тому вона вимушена звернутись до
суду.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в
повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову, пояснив, що ОСОБА_2
дійсно запропонував ОСОБА_1 продати належну йому частку квартири за 1000 гривень, як
співвласнику, який має право на першочергову купівлю майна, яке перебуває в
спільній частковій власності.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали
справи задовольняє позов, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником 60/100 частин
комунальної квартири АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності від 22.10.1994 p., реєстр. НОМЕР_1. ОСОБА_2 згідно
до договору купівлі - продажу
від 04.08.1995 p.,
зареєстрованого ХТБ „Слобода", реєстр. №Н 14-3003, володіє 40/100 частин
зазначеної квартири.

В жовтні 1996 р.
ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 купити його частку квартири, оскільки він рідко
навідувався до кімнати, площею 12,1
кв.м, в якій проживав, мав заборгованість по квартплаті та комунальним
платежам.

10.10.1996 р. між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу 40/100
частин квартири, згідно якого ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримав 1000 гривень, що
підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою, та зобов'язався
виселитись з квартири. В зв'язку зі станом здоров'я, позивачка не мала
можливості звернутись до нотаріуса для належного оформлення договору купівлі - продажу, а
відповідач не бажав чекати покращення її стану, внаслідок чого угода не була
укладена в належній письмовій формі та нотаріально не посвідчена.

З дня укладення сторонами договору ОСОБА_2 забрав свої
речі та виселився з квартири, вимог щодо розірвання укладеного договору до
позивачки не пред'являв, отримані гроші не повернув, тобто в повному обсязі
виконав умови укладеного договору. Крім того, ОСОБА_1, з моменту купівлі 40/100 частин квартири
сплачує квартплату та комунальні послуги за кімнату 12,1 кв.м. від імені
відповідача, оскільки не має можливості переоформити особовий рахунок на своє
ім'я, тому що за нею не зареєстроване право власності, набуте за договором
купівлі - продажу.

У відповідності до вимог ст. 205
ЦК України правочин може вчинятися усно і правочин вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових
наслідків.

Відповідно до ч.2 ст. 220
ЦК України, якщо сторони домовились відносно всіх суттєвих умов договору, і
відбулось повне або часткове виконання договору, але одна з сторон ухилилась від
його нотариального посвідчення,
суд може визнати такий договор
дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не
потрібне.

Таким чином, сторонами в повному обсязі виконується
укладений договір купівлі -продажу,
вимог щодо розірвання зазначеного договору сторонами заявлено не було, в
зв'язку з чим суд визнає дійсним договір купівлі-продажу 40/100* частин квартири АДРЕСА_1, укладений 10.10 1996 р. між ОСОБА_1
та ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК
України, ст.ст. 203-205,
220,334 ЦК України, суд -

2

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу 40/100 частин квартири АДРЕСА_1, укладений 10.10.1996 р. між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 40/100
частин квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.