у 1-інстанції: Волкова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

12  грудня
2007  року     колегія
суддів  судової  палати
у  цивільних  справах Апеляційного суду м. Києва  в складі:

Головуючої -
Кравець В.А.

Суддів - Лесько
А.О., Усика Г.І.

При секретарі
-    Козачук О.М.

Розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
представника по довіреностіОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.
Києва від 16 листопада 2007 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2007 року задоволено позов
ОСОБА_2. та розірвано шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11.09.1999 р. у мерії Князівства
Монако.

Не погоджуючись
з постановленим рішенням суду , представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу , в
якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в
позові, посилаючись на те, що рішення суду постановлено з порушенням норм
процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права. Так,
апелянт вказує, що суд відкрив провадження в справі з порушенням правил
підсудності, оскільки в суді першої Інстанції Князівства Монако відкрите
провадження по справі № 720 про розлучення, яка порушена розпорядженням суду
від 18 травня 2005 року, за заявою ОСОБА_2 проти ОСОБА_1.

В судовому
засіданні апелянт   скаргу підтримав.

Заслухавши
доповідь судді Кравець В.А., пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість
постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга     до задоволення не підлягає з
наступних підстав:

Задовольняючи
позов, суд виходив з того , що справа підлягає вирішенню за місцем проживання
позивачки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити
інтересам позивачки, інтересам її дитини, а шлюб сторін існує формально.

Висновок суду
відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі.

В судовому
засіданні та в апеляційній скарзі представник відповідача зазначав, що спір не
підлягає розгляду в судах України ,оскільки в суді першої Інстанції Князівства
Монако відкрите провадження по справі № 720 про розлучення, яка порушена
розпорядженням суду від 18 травня 2005 року, за заявою ОСОБА_2 проти ОСОБА_1.

Між тим, такі
доводи апелянта є необгрунтовані і спростовуються наступним:

Встановлено, що
сторони уклали шлюб 11.09.1999 p.,
від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Порядок
врегулювання приватноправових відносин, в тому числі і сімейних, які хоча б
через один зі своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками.
Іншими, ніж український правопорядок, встановлений Законом України «Про
міжнародне приватне право».

Відповідно до
П.1 ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право' припинення шлюбу та
правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, які діє на цей час щодо
правових наслідків шлюбу.

Згідно п.1 ст.60
зазначеного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим
законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало
останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще
має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким
обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Відповідно до
ч.2 ст. ПО ЦПК України
позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за місцем проживання позивача
у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти.

Оскільки
позивачка ОСОБА_2. є громадянкою України, на день розгляду справи проживає у
Печерському районі м. Києва, на її утриманні знаходиться малолітня дитина
громадянка України, тому суд вірного висновку дійшов, що справа підлягає
вирішенню за місцем проживання позивачки.

Крім того, як
вбачається з матеріалів справи, питання щодо утримання дитини та позбавлення
батьківських прав відповідача також розглядалося судами на території України,
тому суд вірно виходив з того, що у сфері сімейних правовідносин подружжя має
найбільш тісний в'язок із правом України.

Посилаючись на
порушення судом процесуального права, апелянт зазначає, що суд відкрив
провадження в справі з порушенням правил підсудності, оскільки в суді першої
Інстанції Князівства Монако відкрите провадження по справі № 720 про
розлучення, яка порушена розпорядженням суду від 18 травня 2005 року, за заявою
ОСОБА_2 проти ОСОБА_1.

Однак, як
вбачається з матеріалів справи, зокрема, рішенням суду першої інстанції
князівства Монако від 24 липня 2007 року визнано, що ОСОБА_2 відмовляється від
позовів , поданих за викликом суду щодо розлучення від 18 травня 2005 року.

Таким чином
колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального
права при відкритті провадження в справі, а саме, п.2 ст. 122 ЦПК України та ст.. 75 Закону
України «Про міжнародне приватне право». Дані обставини також були предметом
розгляду апеляційної скарги представника відповідача на ухвалу Печерського
районного суду м. Києва від 08 серпня 2007 року , яка ухвалою Апеляційного суду
м. Києва від 30 жовтня 2007 року залишена без зміни.

Вірним є
висновок суду і про неможливість подальшого спільного проживання подружжя і
збереження шлюбу, оскільки сторони окремо проживають, тривалий час не підтримують
сімейні стосунки, позивачка не бажає їх відновлювати, а тому шлюб сторін існує
формально.

Таким чином ,
суд, дослідивши дійсні обставини спору , перевіривши доводи і заперечення
сторін , дав їм належну правову оцінку й обґрунтовано дійшов висновку про наявність
підстав до задоволення позову.

Рішення суду
постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права,
тому підстав о його скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи
апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення
не впливають.

Керуючись ст.
ст.   303,304,307,   308,313-315 ЦПК України колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу представника по довіреностіОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2007 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала суду
набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом
подачі касаційної скарги до цього суду.