Справа № 2-2120-2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ          УК РАЇНИ

22 травня 2007 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у
складі:

Головуючого      судді          Мірошниченко Л.Є.

При секретарі                       Дудкевич
C.O.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
виконкому Слов'янської міської Ради про
визнання угоди купівлі - продажу дійсною та визнання права власності на нежиле
приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання угоди купівлі - продажу дійсною та визнання права
власності на нежиле приміщення, посилаючись на те, що 15 червня 2004 року між нею та відповідачкою ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_2 продала, а
ОСОБА_1 купила не жиле приміщення - магазин
розташований за адресою АДРЕСА_1, при цьому виконала всі умови зазначеної угоди, сплативши зазначену суму
відповідачці, однак відповідачка ухиляється від нотаріального оформлення
даної угоди. Крім того, відповідачка побудувала самочинно спірну споруду на
відведеній їй земельній ділянці. Разом з тим, на теперішній час земельна ділянка за договором оренди передана
позивачці і відповідачка не має можливості звернутися до суду про
визнання за нею права власності.

У судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_3 діючий за дорученням,
повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у
позовній заяві, просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та
визнати за позивачкою право власності на нежиле приміщення -магазин розташований за адресою АДРЕСА_1, Донецької
області.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі.
Не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник
відповідача Слов'янської міської Ради, що діє на підставі доручення, у судовому
засіданні позов визнав в повному обсязі.

Суд вислухавши сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов
висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню по наступних
підставах.

Як встановлено в судовому засіданні, 16 квітня 2003 року узгоджено місто
розташування пасльону та літньої площадки на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 ОСОБА_2, та підставі Рішення
Слов'янської міської Ради від 20.08.2003 року за № 486/13 Слов'янська міська рада передала в оренду ОСОБА_2 земельну ділянку
0,0122 га для вищезазначеної мети використання.
Після цього, ОСОБА_2 на зазначеній земельній ділянці самочинно збудувала нежитлове
приміщення - магазин під літерою А, загальною площею 89,9.

15 червня 2004
року між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_2
продала, а ОСОБА_1 купила нежиле приміщення - магазин, розташований за
адресою АДРЕСА_1, літ. А-1, загальною площею - 119,8 кв.м, площею приміщень -
89,9 кв.м., при цьому позивачка виконала всі
умови зазначеної угоди, сплативши зазначену суму відповідачці, однак
відповідачка ухиляється від оформлення даної угоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України: „Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на

2

земельній
ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно".

Оскільки в
судовому засіданні встановлено, що відповідачці ОСОБА_2 дозволу на будівництво
виконавчим комітетом надано не було, то суд вважає, ОСОБА_2 побудувала приміщення магазину самочинно. Разом з тим,
будівництво вона провела на земельній ділянці на якій побудовано нежитлове
приміщення було виділено відповідачці на умовах оренди, цільового призначення
землі змінено не було.

Однак на теперішній час ОСОБА_2 вже не належить спірна нежитлова споруда за
адресою АДРЕСА_2, оскільки вона її продала
позивачам по справі, що не заперечують в судовому засіданні сторони, тому вона
з позовом про визнання права власності звернутися до суду не може.
Крім того, після розірвання договору оренди з ОСОБА_2, (яка не заперечувала t проти
цього) відповідно до договору оренди від 26.01.2005 року (а.с. 22) зазначена
земельна ділянка була надана в оренду позивачці ОСОБА_1

У відповідності зі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися
щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правомірність володіння майном, нежилим приміщенням - магазином
розташованим за адресою АДРЕСА_1, ніким та ніколи
не заперечувалось. За своїми характеристиками
будівельних конструкцій, станом інженерних комунікацій, внутрішня та зовнішня відділки знаходяться у нормальному стані та
можуть експлуатуватися за призначенням (а.с. 84-95).

У відповідності зі ст. 328 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно підлягає
державної реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої
реєстрації. Фактично, ОСОБА_1    набула    право власності на нежиле приміщення -
магазин, розташований за     1 адресою  АДРЕСА_1, Донецької області, але не має
можливості оформити право власності на себе.

На підставі викладеного й керуючись ст. 220, 328 ЦК України, ст.ст.10,11, 209, 214-215, 224-226 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконкому
Слов'янської міської Ради про визнання угоди купівлі - продажу дійсною та визнання
права власності на не жиле приміщення - задовольнити.

Визнати договір
купівлі-продажу нежилого приміщення - магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_1, Донецької області, укладений 15
червня 2004 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1

-          дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежиле приміщення

-  магазин літ. А-1, загальною площею - 119,8 кв.м,
площею приміщень - 89,9 кв.м., розташований
за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.