РІШЕННЯ

Іменем   УКРАЇНИ

Справа № 2-775/07

"7" лютого 2007 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого    -
судді Погрібного CO.

за секретаря                - Абергард І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Одесі цивільну справу за позовом Одеської державної академії
будівництва та архітектури до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

встановив:

Одеська державна академія будівництва та архітектури
(надалі за текстом - Академія)
звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування
шкоди, завданої в результаті порушення п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 245 від 3.04.1993 року. На обгрунтування
своїх позовних вимог позивач посилається на такі обставини. Відповідачка у
період з ІНФОРМАЦІЯ_1
працювала на 0,5 ставки в
Академії на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2 як за неосновним місцем роботи. Основним місцем
роботи відповідачки є ІНФОРМАЦІЯ_3 Одеської національної академії зв'язку. При
перевірці Академії у травні 2006
року Контрольно-ревізійного відділу м. Одеси встановлено, що відповідачка
працювала за основним місцем роботи на 1,5
ставки й одночасно за сумісництвом в Академії на 0,5 ставки, що є
порушенням зазначеної Постанови. В результаті такого порушення відповідачкою
отримано зайво 1938,36 гривень, яку вона відмовилась
повернути у добровільному порядку. Відповідачка в судове засідання з'явився, позов Академії
не визнала у повному обсязі, пояснила, що навчальне навантаження було виконане
нею у повному обсязі, претензій до неї щодо якості, трудової дисципліни та щодо
невиконання навчального навантаження Академія не мала. Представник відповідачки
пояснив у судовому засіданні, що складання акта КРУ не може були достатньою та належною підставою вважати, що
відповідачка отримала заробітну плату у зайвому розмірі, оскільки навчальний
план нею виконаний у відповідності із запланованим навантаженням, а тому ОСОБА_1. відповідно до
вимог трудового законодавства має право на оплату виконаної праці. Заслухавши
пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає
позов таким, у задоволенні якого має бути відмовлено з наступних причин. Судом
встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених
ними письмових доказів. Наказом НОМЕР_1
відповідачку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 Одеської національної академії зв'язку ім.
О.С. Попова, зараховано за сумісництвом на 0,5 ставки ІНФОРМАЦІЯ_2,ІНФОРМАЦІЯ_3 і права Академії з ІНФОРМАЦІЯ_5 з оплатою 182 гривень у
місяць.

За реєстром сум, виплаченої заробітної плати сумісникам Академії,
відповідачка отримала за період з ІНФОРМАЦІЯ_1,
працюючи в Академії за сумісництвом на 0,5
ставки, -1938,36 гривень.
При цьому основним місцем роботи відповідачки залишалась посада ІНФОРМАЦІЯ_4
Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова, де її учбове навантаження
склало 1,5 ставки.

Актом Контрольно-ревізійного відділу м. Одеси КРУ в Одеській області від
НОМЕР_2 встановлено за результатами перевірки, що відповідачці за період роботи
в Академії за сумісництвом отримано 1938,36 гривень, що відбулось із порушенням
п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 245 від 3.04.1993 року.

Згідно із індивідуальним планом роботи викладача та її
обліку з 2003 по 2004 рік ОСОБА_1.
навчальна роботу у вказаному періоді виконана нею у повному обсязі згідно із
запланованими показниками. Виконання навчального плану розглянуто на засіданні
кафедри НОМЕР_3, зауважень
щодо роботи відповідачки зроблено не було.

Відповідно до вимог трудового законодавства оплата праці
працівників, що працюють за сумісництвом, відбувається за фактично виконану
роботи.

2

Претензії до ОСОБА_1 зі сторони Академії відсутні, учбовий план виконаний у
повному обсязі та належною якістю, за що позивачем і виплачено заробітну плату.

В акті КРВ м. Одеси також відсутні відомості про невиконання відповідачкою
учбового плату, або про неналежну якість її роботи.

З огляду на такі обставини суд на вбачає вини відповідачки у завданні
Академії шкоди, суд також не вбачає у діях відповідачки в межах обставин, про
наявність яких вказує представник Академії, протиправних вчинків.

За п. 2 постанови
Кабінету Міністрів України №
245 від 3.04.1993 року
„Про роботу за сумісництвом працівників
державних підприємств, установ і організацій" установлено, що тривалість роботи
за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого
дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця
не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу. Оплата праці
сумісників провадиться за фактично виконану роботу.

Таким чином положення п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України № 245 від 3.04.1993 року, яка, на думку
представника позивача, є підставою та обґрунтуванням позову, не створює підстав
для Академії вимагати від відповідачки повернення сум оплати праці, отриманих
нею за фактично виконану роботу, оскільки подібні вимогу можуть ґрунтуватися
лише на фактах невиконання такої роботи або неналежного її виконання, на інших
підставах, які, втім, не охоплюють підставу цього позову.

При цьому, будь-яке інше тлумачення зазначеним правових норм, які обмежують
право відповідачки на отримання заробітної
плати за виконану належним чином роботу, порушуватимуть її конституційні
права на оплату праці, забезпечені положенням ст. 43 Конституції України.

Також суд має констатувати, що між сторонами існують не цивільні, а трудові
правовідносини, тому кваліфікування спірних правовідносин, за умови відсутності
для того індивідуальних підстав, за правилами ст. 1166 ЦК України є неможливим,
оскільки належним матеріальним законом є закон про оплату праці працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
„Про оплату праці" працівники, які працюють за сумісництвом, одержують
заробітну плату за фактично виконану роботу.

Суд, не вбачаючи вини та протиправного характеру в діях відповідачки, має
відмовити Академії у задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_1 через їх
необґрунтованість та незаснованість на вимогах норм чинного законодавства.

Згідно ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі
представлених сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ч. 1 ст. 19
Закону України „Про оплату праці", ст. ст. 1, 1166 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10,
11, 79, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, СУД -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Одеської державної академії будівництва та архітектури
до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди -
відмовити у повному обсязі.

Рішення
може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення
та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.

СУДДЯ:

CO. Погрібний