справа №  2-512-2008року
ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД  ЧЕРКАСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

19 серпня 2007
року
м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі :   судді      Синиці
Л.П., при секретарі Хіжняк В.Л.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні  в
залі   суду   цивільну
справу   за  позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за зобов'язанням, забезпеченим договором поруки,  -

в с т а н о в и в :

12 липня 2008 року позивач ОСОБА_1
звернулася з позовом до  ОСОБА_2
про стягнення боргу за зобов'язанням, забезпеченим договором поруки.

Обґрунтовуючи  свої  позовні
вимоги позивач посилається
на  те,  що 24.09.2007р. між ВАТ «Державний ощадний
банк Україна» та ОСОБА_2, укладено кредитний договір за яким позичальник
зобов'язався прийняти та повернути кредит в сумі 5000 (п'ять тисяч) грн., а
також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 25% річних,
комісійні винагороди та інше платежі, на умовах та в строки, визначені цим
договором.  Цього ж дня, 24.09.2007р.,
між позивачем та ВАТ «Державний ощадним банк України» і ОСОБА_2, відповідачем
по справі, у забезпечення зобов'язання по вищенаведеному кредитному договору ,
було укладено договір поруки, за яким позивачем, як поручителем взято на себе
перед ВАТ «Державний ощадний банк Україна» зобов'язання  відповідати солідарно у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання  ОСОБА_2,
боржником за кредитним договором, зобов'язання за кредитним договором від
24.09.2007року. Боржник порушив умови виконання кредитного договору,
забезпеченого порукою, і отримавши лист-повідомлення кредитора від 26.05.2008р.
за яким позивач, як поручитель протягом п'яти днів, зобов'язаний погасити
заборгованість по кредиту перед банком,
03.06.2008року сплатила 1200 грн. . Тому позивач, і просить суд стягнути
з відповідача за погашення заборгованості за кредитним договором, забезпеченим
порукою, грошові кошти, що понесені нею в сумі 1200грн.  та стягнути на її користь судові витрати, що
складають 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляд цивільної справи.

У  судовому засіданні позивач
позовні  вимоги підтримала та просить їх
задоволити в повному обсязі. Відповідач по справі ОСОБА_2 пред'явлений позов не
визнав повністю, посилаючись на те, що дійсно у 2007 році він взяв кредит в
сумі 5000грн. і поручителем виступила ОСОБА_1 - позивач по даній цивільній
справі, з якою на той час проживав сім'єю, без реєстрації шлюбу, і кредитні
кошти використала саме позивач, тому і відмовляється в подальшому виконувати
умови кредитного договору, укладеного між ним та ВАТ «Державний ощадний банк
Україна»,  за яким він є боржником; щодо
договору покури, то його фактично не було, хоча необхідні документи (договори)  були прочитані та підписані як ним так і
позивачем, тому і не може бути забезпечення виконання кредитного договору.

Суд,
розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, без зустрічних
вимог відповідача, вислухавши думку учасників судового розгляду,  дослідивши
матеріали  справи  вважає, що позов обґрунтований і підлягає до
задоволення, з врахуванням наступного.

Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства суд
повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити
характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми,
якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України). При цьому факти
підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права,
вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом
позову. Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з
якими він, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу.
Позивач пред'явила позов про стягнення боргу за зобов'язанням, забезпеченим
договором поруки на підставі  ст. ст.
553, 554, 556 ЦК України. Саме це є предметом вимоги. Відповідач по справі
ОСОБА_2 в основу своїх заперечень проти позову щодо стягнення боргу, поклав
пояснення про те, що кредитні кошти були використані позивачем, і кредит
фактично отримала вона, а він лише на себе оформив договір кредиту на
забезпечення якого позивач і стала поручителем. Однак такого зустрічного позову
стороною відповідача не було пред'явлено.

Як встановлено судом,  не виходячи за
межі заявлених позовних вимог, відповідач дійсно 24 вересня 2007 року уклав
кредитний договір з ВАТ «Державний ощадний банк України», з терміном дії - 24
місяці, підписавши його, після ознайомлення із змістом, за умовами якого банк
надав позичальнику грошові кошти в сумі 5000 грн. на споживчі потреби, і в
забезпечення виконання зобов'язань за цим договором було укладено договір
поруки.  За умовами договору поруки від
24 вересня 2007р. за  НОМЕР_1, що
укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України», з третьої
сторони ОСОБА_2, як боржником, позивач виступила поручителем, що взяла на себе
прямі зобов'язання перед кредитором по зобов'язаннях боржника за кредитним
договором НОМЕР_2 від 24.09.2007р., і зобов'язувалася відповідати солідарно в
повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником, тобто ОСОБА_2,
зобов'язання за кредитним договором від 24.09.2007р. та додатковими угодами, що
укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Договори : кредитний, поруки
від 24 вересня 2007р. посвідчені приватним нотаріусом Черкаського районного
нотаріального округу.  У зв'язку з
невиконанням умов кредитного договору станом на 26.05.2008р. в боржника ОСОБА_2
утворилась заборгованість в сумі 1200 грн., яку,   відповідно до  п. 2.1 договору поруки, де зазначено, що у
разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від
поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором, було запропоновано
погасити ОСОБА_1, як поручителю. Враховуючи п. 2.5 договору поруки позивач,             03 червня 2008 року на виконання листа
філії - Городищенського віддалення № 3278 ВАТ «Ощадбанк»  від 26.05.2008р. за  НОМЕР_3 сплатила заборгованість по кредитному
договору, що утворив відповідач, як боржник за договором, попередньо
повідомивши останнього про це.  При
цьому, згідно п.2.6 договору поруки за НОМЕР_1 від 24.09.2008р.,  при виконанні поручителем зобов'язань за
кредитним договором за НОМЕР_2 від 24.09.2007р. поручитель має право зворотної
вимоги до боржника. Тому, суд, критично ставиться до пояснень відповідача про
те, що він не отримував кредит, і не має намір його виконувати.

У відповідності із вимогами ст. ст. 509, 526 ЦК України  зобов'язанням є правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених         ст. 11 ЦК України. Зобов'язання має
ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.  Діюче законодавство
- ст. 546 ЦК України, передбачило декілька видів виконання зобов'язання : це
неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, які створюють
зобов'язальне правовідношення між кредитором та боржником (або іншою особою,
яка забезпечує зобов'язання боржника).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за
виконання ним свого обов'язку, і поручитель відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником - ст. 553 ЦК України.  Відповідно до ст. 557 ЦК України поручитель,
який виконав зобов'язання, забезпечене порукою має право пред'явити зворотну
вимогу до боржника.

Враховуючи зміст ст. 88 ЦПК
України суд стягує на користь позивача витрати пов'язані із сплатою ним при
пред'явлені позову державного мита та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 546, 553, 557 ЦК України, ст. ст. 5, 10, 30,
60, 88, 212, 213, 215, 218, 294 ЦПК
України,  суд, -

в и р і ш и в  :

Позовні вимоги задоволити.  Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11200
(одну тисячу двісті) грн. 00 коп. .

Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1судові витрати в сумі 81 (вісімдесят одна) грн. 00
коп., що складаються з 51 (п'ятдесяти однієї) грн. 00 коп. державного мита
та  30 (тридцять) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги  або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання заяви про його оскарження чи розгляду справи
апеляційним судом в разі залишення його без змін.

Суддя :