Справа № 22-4068                                        Головуючий в 1 інстанції - Масло І.В.
- 18                                                Доповідач
УХВАЛА

іменем     України

14
червня 2007 року                                  Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого      Кондратьєвої О.М. ,

суддів                                                                   Олєйникової
Л.С. ,  Могутової Н.Г.

при
секретарі     Таранець В.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника
Генерального прокурора України на рішення Київського районного суду м.  Донецька від 18 квітня 2005 року у справі
позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Банк
Перспектива" про спонукання до виконання зобов"язань за договором
банківського рахунку від 17 березня 2005 року і відшкодування моральної шкоди,
-

ВСТАНОВИВ:

Перший
заступник Генерального прокурора України звернувся із апеляційною скаргою на
рішення Київського районного суду м.
Донецька від 18 квітня 2005 року,
яким частково задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ "Банк Перспектива"
про спонукання до виконання зобов"язань за договором банківського рахунку
від 17 березня 2005 року і відшкодування моральної шкоди:

Перший
заступник Генерального прокурора України просить скасувати рішення суду і
провадження у справі закрити,
посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального
права,  а саме до участі у справі не були
залучені у якості третіх осіб Національний Банк України (як орган,  уповноважений державою здійснювати контроль
за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України) та Пенсійний
Фонд України,  та справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного судочинства.

В
засіданні апеляційного суду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги,  просив скасувати рішення суду і провадження у
справі закрити.

Представник
відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги,  вважає,
що рішення суду є законним і обґрунтованим.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено,  що позивач ОСОБА_1 є громадянкою Латвійської
Республіки,  нерезидентом і перебуває на
території України на законних підставах - має візу на перебування в Україні.
Тому як власник цінних паперів українських емітентів виступає іноземним
інвестором.  ТОВ „Банк Перспектива"
їй було відкрито (фізичній особі-нерезиденту) поточний рахунок,  про що 17 березня 2005 року між позивачем і
відповідачем було укладено Договір банківського рахунку.

13
квітня 2005 року від імені ОСОБА_1 до суду поступила позовна заява до ТОВ
"Банк Перспектива" про спонукання до виконання зобов"язань за
договором банківського рахунку від 17 березня 2005 року і відшкодування
моральної шкоди,  де зазначалось,  що,
будучи іноземним інвестором,
позивачка припинила інвестиційну діяльність в Україні та подала
відповідачу заяву про покупку іноземної валюти на міжбанківському валютному
ринку України з метою переведення на рахунок за межі України коштів,  виручених від продажу інвестицій,  однак той на порушення умов укладеного з нею
договору банківського рахунку незаконно відмовив їй в задоволенні заяви,  чим до того ж завдав моральних страждань.

Рішенням
Київського районного суду м.  Донецька
від 18 квітня 2005 року позов задоволено частково: суд зобов'язав ТОВ „Банк
Перспектива" придбати на міжбанківському валютному ринку України іноземну
валюту для перерахування за кордон на підставі поданих позивачкою документів
без витребування в неї довідки банку про фактичне надходження грошових коштів в
Україну,  примушування сплатити збір на
обов"язкове державне пенсійне страхування з операцій покупки іноземної
валюти,  витребування довідки податкового
органу про сплату податку на прибуток,
повідомлення про лістинг цінних паперів та акту оцінки їх ринкової
вартості; в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Рішення допущено до негайного виконання.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення
прокурора,  представника відповідача,  дослідивши матеріали справи,  апеляційний суд прийшов до таких
висновків,  що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково,  а рішення суду -
скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд з таких підстав.

Згідно  ст.
ст.  6,  13 Декрету Кабінету Міністрів України „Про
систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993р. №
15-93 структура міжбанківського валютного ринку,  а також порядок та умови торгівлі іноземною
валютою на міжбанківському валютному ринку визначаються Національним банком
України. Тому Національний банк України є головним органом валютного
контролю,  що здійснює контроль за
виконанням правил регулювання валютних операцій на території України.

В
апеляційній скарзі зазначено,  що за
таких обставин суд першої інстанції за власною ініціативою повинен був залучити
Національний банк України у якості третьої особи,  яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідача,
оскільки рішення суду стосується прав і обов'язків останнього щодо
здійснення валютного регулювання та валютного контролю,  визначення порядку та умов торгівлі іноземною
валютою на міжбанківському валютному ринку. Також суд повинен був залучити до
участі у справі Пенсійний Фонд України у якості третьої особи,  яка не заявляє самостійних вимог,  оскільки відповідач відмовив позивачу у
виконанні її заяви на покупку валюти з посиланням на законодавство України про
обов"язкове державне пенсійне страхування в частині обов"язковості
сплати збору до Пенсійного Фонду України.

В цій
частині апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги законними і
обгрунтованими.

Суд
першої інстанції при відсутності клопотання позивача про залучення до участі у
справі Національного Банку Україна та Пенсійного Фонду України,  не вирішив питання про залучення їх у якості
третіх осіб,  що не заявляють самостійні
вимоги відповідно до вимог  ст.  36 ЦПК України. Тільки тоді суд мав би можливість
правильно розглянути справу по суті позовних вимог.

Апеляційний
суд вважає,  що суд першої інстанції
вирішив питання про права і обов'язки осіб,
які не брали участь у справі.

Відповідно
до п. 4 ч. 1  ст.  311 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб,  які не брали участь у
справі.

За таких
обставин рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд.

Доводи
апеляційної скарги про необхідність закриття провадження у справі в
зв"язку з тим,  що справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства,  не приймаються судом до уваги,  оскільки згідно п. 1 ч. 1  ст.
205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі у
випадках,  якщо справа не належить до
юрисдикції суду (непідвідомча суду). Інші обставини для закриття провадження у
справі,  передбачені  ст.
205 ЦПК України,  відсутні.

Керуючись  ст.
ст.  305,  307,
311, 314, 315 Цивільного процесуального кодексу України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Першого заступника Генерального прокурора України задовольнити частково.

Рішення
Київського районного суду м.  Донецька
від 18 квітня 2005 року скасувати,  а
справу направити до того ж суду на новий розгляд.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.