АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22-1241/2007 р.                    Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«12» квітня 2007 р.                                                                         м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:                                                          Белки В.Ю.,

Суддів:                                                                     Онищенка
Е.А.,

Полякова 0.3.,

При секретарі:                                                         Винник
І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від "29" січня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3про зменшення розміру аліментів, які стягуються на
утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення суду з нього
з грудня 2003 року , з заробітної плати відраховують аліменти на користь
ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження
у розмірі 1/4 частини. Згідно рішення Заводського суду м. Запоріжжя від
15.09.2006 року з нього почали відраховуватися аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в розмірі 1/6 частини, та на
утримання самої ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини до досягнення дитиною трьох
річного віку.

Посилаючись на те, що загальний розмір відрахувань з
нього аліментів перевищує встановлений максимальний розмір 1/2 частини
заробітку, просив суд зменшити аліменти на сина ОСОБА_4 до 1/6 частини.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2007 року в
задоволенні позову ОСОБА_1відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить переглянути рішення суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308
ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог
процесуального та матеріального права.

2

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1районний суд
виходив з того що, відповідач як батько неповнолітнього ОСОБА_4 , зобов'язаний
згідно ст. 180 СК
України утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення повноліття, має
достатній заробіток для сплати аліментів на утримання дітей на своєї дружини
ОСОБА_3, шлюб з якою не розірваний. Зменшення розміру аліментів у відповідності
зі ст. 192 СК України, які стягуються з позивача на користь відповідачки на
утримання їхнього сина інваліда, суттєво порушить права дитини, яка крім всього
потребує в додатковій допомозі та лікуванні.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд
повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що
відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_4, 1991 року народження, з якого на
користь дитини стягуються аліменти в розмірі 14 частини всього заробітку.

Згідно рішення Заводського суду м. Запоріжжя від
15.09.2006 року з нього почали відраховуватися аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в розмірі 1/6 частини, та на
утримання самої ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини до досягнення дитиною трьох
річного віку.

Позивач
ОСОБА_1 працює на ЗМК «Запоріжсталь» і має достатній заробіток.

Згідно медичних документів ( л.с. 17-20 ) неповнолітній ОСОБА_4є інвалідом
дитинства, та має не задовільний стан здоров'я.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що зменшення
аліментів суттєво порушить права дитини, яка крім всього потребує в додатковій
допомозі та лікуванні.

Посилання апеляційної скарги на те, що син ОСОБА_4 може
перебувати в цей час в спец закладі і утримується державою, що є підставою для зменшення
аліментів є безпідставними ,
оскільки носять характер припущення.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і
не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення
суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст. ст. 307, 308 ,317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від "29" січня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.