Голов, в 1 інстанц. Лаврушин О.М. Доповідач Зубова Л.
Ухвала

Іменем України

16 січня    2007
року

м. Донецьк

Апеляційний
суд Донецької області у складі головуюча
суддя Зубова Л.М. судді Соломаха
Л.І., Лук 'янова С.В. секретар Ставрінова Ю.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Добропілля (далі
-Фонд) про відшкодування моральної шкоди

з апеляційною
скаргою відповідача

на
рішення Добропільського  міськрайонного
суду від 7 листопада
2006 року.

Вислухавши доповідача, пояснення представника Фонду - Чумак І.М., яка
апеляційну скаргу підтримала, перевіривши матеріали цивільної справи,
апеляційний суд, -

встановив:

У
жовтні    2006 року позивачка звернулася до відповідача з вказаним
позовом і просив відшкодувати на її користь моральну шкоду в сумі 18 000 грн. на
підставах, вказаних в Законі України «
Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності», посилаючись на те, що під час виконання трудових обов'язків 19.03.2006 року вона
отримала ушкодження здоров'я у вигляді трудового каліцтва , що підтверджено
актом розслідування нещасного випадку від 19.03.2006
року (а.с. 13). За
висновком МСЕКвід 4.07.2006
року (а.с. 16) позивачу
було вперше встановлено 25%
втрати працездатності, пов'язане з трудовим каліцтвом , яке мало місце 19.03.2006 року.

Оскільки
втрата працездатності спричинила позивачеві фізичні та моральні страждання,
призвела до порушення нормальних соціальних зв'язків, необхідності додавати
додаткові зусилля для організації життя, то їй завдано моральну шкоду, яку вона
просила відшкодувати на її користь за рахунок Фонду.

2

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 7 листопада 2006 року позов про
відшкодування моральної шкоди задоволено частково, з Фонду на користь позивача
стягнуто 7 500 грн.

У
апеляційній скарзі відповідач -
Фонд - просив
рішення суду скасувати і у задоволенні вимог відмовити, мотивуючи тим,
що  суд невірно застосував матеріальний
закон, оскільки відсутній висновок МСЕК на підтвердження завдання моральної
шкоди, позивачеві не встановлено групу інвалідності, причиною завдання травми
стало порушення з боку позивача техніки безпеки , встановлено 35
% його вини у настанні нещасного випадку, Фонд виплачує всі передбачені
законом страхові платежі, бюджетним законодавством зупинено дію закону, яким
передбачено можливість відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний
суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відшкодовуючи
на користь позивача моральну шкоду, суд повно встановив обставини справи та дійшов
підставних висновків про те, що у позивача виникло право на відшкодування
моральної шкоди, які ґрунтуються на Законі України « Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»

Визначаючи
розмір моральної шкоди, суд врахував характер і ступінь завданої моральної
шкоди, оскільки встановив, що позивач внаслідок професійного захворювання
втратила 25 % професійної
працездатності, за
матеріалами справи позивач продовжує працювати, що підтвердила представник
відповідача,  групу інвалідності їй не
встановлено, тому розмір відшкодування моральної шкоди судом визначено з
урахуванням характеру та глибини фізичних страждань і завданої моральної шкоди.

Доводи
апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та спростовані матеріалами справи.

Оскільки
рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального
закону, на відповідно до ст. 308
ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.
ст. 308  ЦПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу   відхилити.

Рішення
Добропільського  міськрайонного суду від 7 листопада 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала  набирає чинності негайно та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення .