Справа
№2-40-2007
Рішення

Іменем України

10 січня 2007
року                                                    Горохівський
районний суд

Волинської області

в складі:

головуючого                                                                          Вілюка
М.П.

при секретарі                                                                         Сівосі
Н.М.

за участю позивача                                                               ОСОБА_1

відповідача                                                                            ОСОБА_2

представників                                                                       ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

третьої особи на стороні позивача                                      ОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Горохові справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням, -

Встановив:

Позивачка звернулася з позовом до суду
про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим
приміщенням. Свій позов позивачка обґрунтовує тим, що відповідач 16 червня 1998
року був засуджений Горохівським районним судом до 8 років позбавлення волі, а
тому втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартири АДРЕСА_1. 12
грудня 2001 року позивачці було видано ордер НОМЕР_1 на право проживання у цій
квартирі.

В судовому засіданні позивачка свій
позов підтримала, пояснила, що ОСОБА_2 не являвся наймачем даної квартири після
смерті матері. Коли його засудили, то він на підставі ст. 71 ЖК України втратив
право користування жилим приміщенням. Навіть і після внесення змін в Житловому
Кодексі України від 2 березня 2000 року, то відповідач втратив своє право на
житло, бо у цій квартирі не залишилися проживати інші члени сім'ї. Вважає, що
міська рада видала ордер на законних підставах. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позов
не визнав та пояснив, що 16 червня 1998 року, коли його позбавили волі, то
ОСОБА_1, з метою збереження квартири, вмовила його підписати договір найму
житлового приміщення на 3 роки. Згідно п. 5 „з" даного договору наймач
зобов'язувався через 3  роки здати
приміщення квартири та повернути майно, що не було зроблено. Після смерті
матері він не звертався про визнання його права власності на цю квартиру, бо
знав, що це квартира згідно ордера НОМЕР_2, який був виданий Горохівською
міською радою, після смерті матері належить йому. В порядку ст. 72 ЖК України
ніхто раніше не звертався до суду, щоб визнати його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, хоча й до 2000 року такі підстави і були.
Вважає, що на даний час не має ніяких підстав задовольняти цей позов і тим
більше він вже повернувся з місць позбавлення волі.

Представник Горохівської міської ради
ОСОБА_5 показала, що не підтримує позов. Квартира в 1990 році була видана сім'ї
ОСОБА_2 Коли пройшли слухи, що відповідач помер в тюрмі, то
видали ордер позивачці. Ніхто не звертався у встановленому законом порядку про
визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а на
даний час він вже повернувся з місць відбування покарання.

Суд вважає, що
позов безпідставний і в задоволенні його слід відмовити.

Згідно до ст. 71
ЖК України (редакція якого діяла до 2.03.00 р.) п. 7 житлове приміщення
зберігається за тимчасово відсутнім наймачем та членами його сім'ї більше шести
місяців у разі взяття під варту - протягом всього часу перебування під
слідством та судом.

Згідно до ст. 71
ЖК України (в редакції із змінами з 2.03.00 р.) п. 7 житлове приміщення
зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість
місяців у разі взяття під варту або засудження до позбавлення волі протягом
усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому
будинку, квартирі не залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в квартирі не
залишилися проживати інші члени сім'ї. Якщо в квартирі не залишилися проживати
інші члени сім'ї наймача, це житло може бути надано за договором оренди (найму)
у встановленому законом порядку до звільнення таких осіб з-під варти або до
відбуття ними покарання.

Згідно статті 72
ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться
в судовому порядку.

Згідно рішення виконкому Горохівської міської ради НОМЕР_3 основним
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2, а ордер на
квартиру виданий для  ОСОБА_1

Згідно довідки
ВУЖКГ ОСОБА_2 прописаний у квартирі АДРЕСА_1 з 24 квітня 1991 року.

Згідно договору
найму житлового приміщення від 16 червня 1998 року наймачем даної квартири
являється ОСОБА_2 і цей договір, складено терміном на 3 роки, до 16 червня 2001
року. По закінченню цього строку ОСОБА_1 зобов'язана була здати приміщення та
повернути майно.

Згідно довідки ОСОБА_2 відбував покарання з 16 червня 1998 року по 8
вересня 2006 року.

Згідно рішення міської ради НОМЕР_4 та ордера
НОМЕР_2 квартира АДРЕСА_1 надана ОСОБА_6
та членам її сім'ї, серед яких ОСОБА_2

Згідно рішення міської ради НОМЕР_5
у зв'язку із смертю ОСОБА_6 лицевий рахунок по АДРЕСА_1
переоформлено на ОСОБА_2

Згідно довідки ВУЖГ НОМЕР_6, квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_2
і він в ній прописаний з 24.04.1991 року.

Отже, судом було встановлено, що
ОСОБА_2 будучи членом сім'ї наймача квартири у
встановленому законом порядку на підставі ст. 71-72 ЖК України (в
редакції до 2.03.00 р.) не був визнаний в судовому порядку таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а на даний час визнавати його не має підстав так як
пропущено трьохрічний строк позовної
давності. На підставі ст. 71 ЖК України (в редакції статті з 2.03.00 р.) підстав визнавати його таким, що
втратив право на користування жилим
приміщенням не має, так як він відбувши покарання зразу ж повернувся додому, по місцю свого проживання і
договору оренди з позивачкою не
укладав, а тому в задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 10,
60, 212, 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна  скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.