Справа
№ 2-608
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2007
року                                                                                        м.
Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в складі:
головуючої - судді                 Хоминець
М.М.

секретарів                                             Гундич
Г.В., Василюк Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні горищем та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1про визнання недійсними свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, договору дарування, усунення перешкод у користуванні
мансардним поверхом житлового будинку та відшкодування матеріальної і моральної
шкоди, -

встановив:

Позивач за
первісним позовом ОСОБА_1. 19.06.2007 р. звернувся в суд з позовом до
відповідачки ОСОБА_2. про усунення перешкод в користуванні горищем.
Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2. 09.07.2007 р. звернулась із
зустрічним позовом до ОСОБА_3. та позивача за первісним позовом ОСОБА_1. про
визнання недійсними виданого ОСОБА_3. свідоцтва про право на спадщину за заповітом
від 30.06.2001 p., вчиненого останньою на користь ОСОБА_1. договору
дарування від 16.12.2006 p., усунення перешкод в користуванні мансардним поверхом
житлового будинку та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Ухвалою суду
від 20.07.2007 р. зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним.

Свої позовні
вимоги позивач за первісним позовом ОСОБА_1. обґрунтовував тим, що згідно
договору дарування від 16.12.2006 р. він є власником 29/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1. Відповідачка, яка є власником решти будинку, самовільно
зайняла горище над його частиною житлового будинку, знявши встановлені ним
дерев'яні східці на горище та замінивши дерев'яні двері на горище на
металопластикові зі своїм замком, що підтверджується актами сільської ради. Оскільки
горище належить до квартир, над якими воно знаходиться, вважає, що дії
відповідачки порушують його право власності, тому просив зобов'язати останню
усунути перешкоди в користуванні горищем, а саме звільнити вхід на горище.

Свої зустрічні
позовні вимоги відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2. обґрунтовувала тим,
що згідно заповіту батька ОСОБА_4. від 21.07.1995 р. спадкоємцями належного
покійному майна являються вона та її рідна сестра ОСОБА_5., а саме остання
спадкує лише дві кімнати з окремим входом по правій стороні головного фасаду
будинку, а решту все належне батькові на день смерті майно спадкує вона,
ОСОБА_2. Відповідно вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом
від 16.02.2002 р. на 71/100 частину спадкового будинку, а ОСОБА_3. - свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від 30.06.2001 р. на 29/100 частин будинку.
Остання згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 16.12.2006 р.
подарувала свою частину позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 Вважає, що
оспорюваний договір дарування є нечітким і незрозумілим, з нього випливає, що
ОСОБА_3. подарувала ОСОБА_1 не належне їй на праві власності майно. Останній
незаконно перешкоджає їй, ОСОБА_2., у володінні, користуванні та розпорядженні
належним їй майном, самовільно здійснював будівництво по зміні внутрішніх
перегородок належного їй другого мансардного поверху будинку, навмисно
пошкодивши вхідні двері другого поверху вартістю 200 грн. та їх внутрішній
замок вартістю 30 грн. Вважає, що діями ОСОБА_1. їй спричинено і моральну
шкоду, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з
незаконними діями відповідача і пошкодженням свого майна, яку вона оцінює у
5000 грн. Просила визнати недійсними видане ОСОБА_3. свідоцтво про право на
спадщину за заповітом від 30.06.2001 р. та вчинений нею на користь ОСОБА_1.
договір дарування від 16.12.2006 p., зобов'язати
відповідачів не чинити їй перешкод у користуванні другим мансардним поверхом
житлового будинку та стягнути з ОСОБА_1. 230 грн. на відшкодування матеріальної
і 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Представник
позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовну вимогу свого
довірителя підтримав і просив її задовольнити; зустрічний позов ОСОБА_2. не
визнав і пояснив, що над тією частиною будинку, яка подарована ОСОБА_1,
знаходиться горище, що відноситься до його частини будинку, тому ОСОБА_1.,
відгородивши свою частину горища, поставив перегородку, яку розбила ОСОБА_2.
Вважаючи позовні вимоги останньої безпідставними, просив у задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Відповідачка за
первісним позовом ОСОБА_2. та її представник первісний позов не визнали і
пояснили, що по заповіту ОСОБА_3. належить лише дві кімнати, які вона мала
право подарувати ОСОБА_1, решту належного покійному батькові майна успадкувала
ОСОБА_2., у тому числі і другий мансардний поверх будинку, на добудову якого
остання отримала дозвіл Драгомирчанської сільської ради. Це не горище, ні
ОСОБА_3., ні ОСОБА_1. не мають на нього права, тому вона, ОСОБА_2., розбила
встановлену ними перегородку і встановила металопластикові двері. Просили у
первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Відповідачка за
зустрічним позовом ОСОБА_3. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2. не
визнала і пояснила, що згідно заповіту батька вона успадкувала 29/100 частин
будинковолодіння, які 16.12.2006 р. подарувала своєму внукові ОСОБА_1 згідно
нотаріально посвідченого договору дарування. Над цією частиною будинку
знаходиться горище, яке до неї належить, бо так заповідав покійний батько; ця частина
горища належала їй, а тепер належить внукові. Сестра, встановивши нові двері,
закрила їм доступ до горища. Ніяких підстав для оспорювання отриманого нею
свідоцтва про право на спадщину за заповітом та укладеного нею договору
дарування немає. Просила у зустрічному позові відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов до
задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що
відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2. та відповідачка за зустрічним
позовом ОСОБА_3. після смерті свого батька ОСОБА_4. згідно заповіту,
посвідченого секретарем виконкому Драгомирчанської сільської ради 21.07.1995 р.
(а.с.78), успадкували будинковолодіння АДРЕСА_1.

ОСОБА_2.
відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.02.2002 р.
(а.с.85) успадкувала 71/100 частину будинковолодіння, що складається у будинку
з: кімнати 1-2 площею 21,3 кв.м, кімнати 1-3 площею 17,4 кв.м, кімнати 1-4
площею 15,4 кв.м, кухні 1-5 площею 14,5 кв.м, житловою площею 53,9 кв.м;
стайні. До цієї частини будинковолодіння згідно проведеного Івано-Франківським
ОБТІ розрахунку ідеальних часток (а.с.80) належить також веранда-коридор 1-1
площею 17,3 кв.м, підвал, огорожа.

ОСОБА_3.
відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.06.2001 р.
(а.с.84) успадкувала 29/100 частин будинковолодіння, що в основній частині
будинку займає: кухню 2-2 площею 17 кв.м, кімнату 2-3 площею 17,7 кв.м; до цієї
частини будинку згідно вказаного вище розрахунку ідеальних часток належить веранда-коридор 2-1 площею 10,5
кв.м. Згідно договору дарування, посвідченого 16.12.2006 р. приватним
нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Колтуном Б.М. (а.с.71),
ОСОБА_3. належні їй 29/100 частин будинку вартістю 16846 грн. (загальна
вартість будинковолодіння 58091 грн.) подарувала позивачу за первісним позовом
ОСОБА_1

Суд не вбачає
підстав для визнання недійсними отриманого ОСОБА_3. свідоцтва про право на
спадщину за заповітом та укладеного нею договору дарування. Допущена у
свідоцтві про право на спадщину описка щодо розміру житлової площі 29/100
частин будинку (53,9 кв.м замість 17,7 кв.м), на яку посилалась ОСОБА_2., не
змінює змісту свідоцтва, оскільки склад успадкованого ОСОБА_3. майна залишився
незмінним. Остання мала право відповідно до вимог закону (ст.361 ЦК України)
самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності, що
вона і зробила, подарувавши свою частку внукові. При укладенні вказаного
договору не допущено ніяких порушень закону, при нотаріальному його посвідченні
дотримані вимоги чинної Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій.
Оспорюваними правовстановлюючими документами права ОСОБА_2. як співвласника не
порушені.

Згідно технічної
документації на спадковий будинок станом на час відкриття спадщини (а.с.33-34)
цей будинок складався з підвалу та одного поверху, на якому розміщено дві
квартири з окремими входами: квартира № 1 займає три жилі кімнати, кухню, коридор
жилою площею 53,9 кв.м; квартира № 2 - кухню, жилу кімнату, коридор жилою
площею 17,7 кв.м. Квартиру № 2 успадкувала згідно заповіту батька ОСОБА_3., а
квартиру № 1 з підвалом успадкувала ОСОБА_2. Твердження останньої про те, що
вона згідно заповіту батька успадкувала другий мансардний поверх будинку, є
безпідставним, оскільки встановлено, що батько сторін був власником
одноповерхового будинку, і кожна із сторін успадкувала свою частину будинку
разом з відповідною частиною горища. Цю обставину підтвердила в судовому
засіданні допитана в якості свідка державний нотаріус Колтун С.В. Ця встановлена
судом обставина ОСОБА_2. не спростована. Посилання останньої на те, що вона
згідно рішення сільської ради отримала дозвіл на добудову другого поверху, що
згідно повідомлення Івано-Франківського ОБТІ у будинку є в наявності мансардний
поверх з перестінками та прорізами в зовнішніх стінах для влаштування житлових
кімнат, свідчить лише про те, що ОСОБА_2., оформивши спадщину, розпочала
будівництво мансарди у горищному просторі. Як випливає з рішення сільської ради
(а.с.25), їй надано дозвіл на добудову другого поверху у власному житловому
будинку по АДРЕСА_1, тобто у тій частині будинку, власником якої вона стала у
порядку спадкування після смерті батька. Тому зустрічна позовна вимога ОСОБА_2.
про усунення перешкод у користуванні мансардним поверхом житлового будинку є
безпідставною і до задоволення не підлягає. Так само не підлягає до задоволення
і вимога про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка є похідною від
первинних зустрічних позовних вимог.

Первісна позовна
вимога ОСОБА_1. про усунення перешкод в користуванні горищем повністю знайшла
своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлено, що ОСОБА_2. самовільно
зайняла горище над належною позивачу частиною житлового будинку, знявши
встановлені ним дерев'яні східці на горище та замінивши дерев'яні двері на
горище на металопластикові зі своїм замком. Ці обставини підтверджуються
поясненням сторін, показаннями свідків ОСОБА_6.,ОСОБА_7., складеними комісіями сільської
ради актами (а.с.9-10); сама ОСОБА_2. не заперечувала вказаних обставин.
Останню слід зобов'язати не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні горищем, а
саме звільнити вхід на горище.

На підставі
наведеного, відповідно до ст.ст. 203, 321, 361, 391 ЦК України,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов
ОСОБА_1задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1перешкод у користуванні горищем житлового будинку
АДРЕСА_1, а саме звільнити вхід на горище.

Відмовити у
зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1про визнання недійсними свідоцтва
про право на спадщину за заповітом, договору дарування, усунення перешкод у
користуванні мансардним поверхом житлового будинку та відшкодування
матеріальної і моральної шкоди.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються через Тисменицький районний суд.