Справа №2 - 5 /2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року                                                                                                Цюрупинський
районний суд Херсонської області

в складі: судді                                                                                                Майданіка
В.В.

при секретарі                                                                                                Шмітко
В.Є.

за участю представника позивача                                                              ОСОБА_1

відповідача                                                                                                   ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся 01 вересня 2003 року до суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди
матеріальної шкоди в розмірі 49871 грн.01 коп., моральної шкоди у розмірі
20000грн. та неотриманого доходу у розмірі 15000грн. В подальшому у зв'язку з
заявою представника позивача ухвалою суду від 13 лютого 2007 року позов у частині
стягнення неотриманого доходу було залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач підтримав свій позов і, допитаний як свідок,
пояснив, що 30 травня 2003 року близько 2115 години на автодорозі
Херсон-Красноперекопськ-Сімферополь між селами Великі Копані та Раденськ
Цюрупинського району він на своєму автомобілі «Мерседес-Бенц» держ.НОМЕР_1
рухався зі швидкістю біля 55-60км/год з увімкнутим ближнім світлом фар. Він
рухався у напрямку м. Цюрупинськ від с. Великі Копані до с. Раденськ. Попереду
нього у попутному напрямі рухалися автомобілі тільки на відстані 300-400м.
Починало сутеніти, але видимість була хорошою, деякі автомобілі рухалися ще з
виключеним світлом фар. Назустріч рухалися автомобілі. В один момент, коли
назустріч нього рухався автомобіль КАМАЗ з ввімкненим ближнім світлом фар, коли
той вже знаходився на відстані біля 7м від нього, він побачив, що з-за КАМАЗу
різко виїхав на його смугу руху легковий автомобіль, який обганяв КАМАЗ.
Вказаним легковим автомобілем, як з'ясувалося потім, виявився належний
відповідачу автомобіль «ВАЗ-21099» держ.НОМЕР_2 під керуванням відповідача.
Намагаючись уникнути зіткнення, він прийняв вправо, але йому не вдалося
уникнути зіткнення і автомобіль ВАЗ вдарив його автомобіль.
Дорожньо-транспортна пригода (ДТП) сталася на 28км + 880м вказаної автодороги. Він (тобто позивач) не пам'ятає чи був на автомобілі ВАЗ включений сигнал
світлового покажчика лівого повороту. Після ДТП він, оглянувши автомобіль
КАМАЗ, виявив, що після зіткнення з його автомобілем автомобіль ВАЗ зіткнувся з
автомобілем КАМАЗ, саме в його середній міст. Також він виявив, що позаду на
КАМАЗі були світловідбиваючі катафоти. Вважає, що винним в ДТП є відповідач,
який виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з його (тобто позивача)
автомобілем, а потім він (тобто відповідач) зіткнувся з автомобілем КАМАЗ.
Просить задовольнити його позов. Представник позивача підтримав позов і після
проведення судової автотоварознавчої експертизи просить стягнути з відповідача
на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 47679грн.74коп,
(шкода, заподіяна в результаті пошкодження автомобіля «Мерседес-Бенц»), судові
витрати, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000грн. Моральну
шкоду позивач пояснив тим, що, залишившись без автомобіля, він та його сім'я
залишилися без засобів до існування, він є приватним підприємцем і автомобіль
його єдиний заробіток, що в результаті ДТП він зазнав психічні та фізичні
страждання. Позивач також пояснив, що у грудні 2003 року він відремонтував свій
вказаний автомобіль та продав його сторонній особі. На ремонт він потратив не
менше суми 49451 грн.01 коп., але точну суму він не може назвати.

Відповідач, допитаний як свідок, позов не визнав та пояснив, що причиною
ДТП є дії водія КАМАЗу з причепом, який зненацька виїхав з обочини. Він (тобто
відповідач) рухався на автомобілі «ВАЗ-21099» держ.НОМЕР_2 зі швидкістю біля
70-75км/год з увімкнутим ближнім світлом фар і побачив КАМАЗ десь за 10м від
себе. Раніше він його побачити не зміг, оскільки його видимість (він бачив
перед цим на відстань близько 50м) зменшилась в результаті проїзду іншого
автомобіля з включеним світлом фар, який рухався попереду автомобіля Мерседес. У нього
(тобто у КАМАЗа)
не горіли габаритні вогні. Він не встиг уникнути зіткнення і
вдарив КАМАЗ
в заднє ліве колесо причепа. В результаті його кинуло на
зустрічну смугу руху на автомобіль позивача Мерседес і
він зіткнувся з ним. Показав, що час зіткнення становив біля 22 години, коли
вже стемніло, працівники ДАІ приїхали десь через 30 хвилин.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав,

Судом встановлено, що 30 травня 2003 року близько 2115 години на 28км +
880м автодороги
Херсон-Красноперекопськ-Сімферополь між селами Великі
Копані та Раденськ Цюрупинського району відбулася дорожньо-

2

транспорта пригода за участю автомобілів «Мерседес-Бенц»
держ.НОМЕР_1, «ВАЗ-21099» держ.НОМЕР_2 та КАМАЗ 5511 держ.НОМЕР_3 з причепом. Перший, який належить позивачу ОСОБА_3, рухався під його ж управлінням зі сторони с. Великі
Копані в напрямку с. Раденськ, Другий, а за ним третій рухалися в зустрічному
напрямку. При цьому другим автомобілем, який належить відповідачу ОСОБА_2,
керував сам ОСОБА_2. Третім автомобілем керував ОСОБА_4. Починало сутеніти, але
видимість була хорошою, деякі автомобілі рухалися ще з виключеним світлом фар.
В результаті ДТП сталися два зіткнення автомобілів, які
отримали пошкодження. Перше - зіткнення автомобіля відповідача ВАЗ з
автомобілем позивача Мерседес, а друге - автомобіля відповідача ВАЗ з
автомобілем КАМАЗ, оскільки відповідно до схеми ДТП контакт автомобілів ВАЗ та
Мерседес знаходиться перед місцем контакту автомобілів ВАЗ і КАМАЗ по ходу руху
автомобіля ВАЗ. Причиною ДТП стало порушення відповідачем п.п.12.2., 12.3.,
13.1., 14.4. - не їхав з відповідною швидкістю; при виявлені небезпеки повинен
зменшити швидкість аж до зупинки; повинен їхати з безпечною дистанцією; перед
обгоном повинен переконатися в його безпечності. При цьому відповідач намагався
обігнати КАМАЗ, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем
позивача, а потім з автомобілем КАМАЗ, у його середній міст. Згідно висновку
№11930 від 13.12.2006 року судової автотоварознавчої експертизи Київського
науково-дослідного інституту судових експертиз матеріальна шкода, завдана
позивачу в результаті пошкодження його автомобіля, складає 47679грн.74коп.

Суд не може прийняти до уваги пояснення відповідача про
час ДТП близько 22 години 30 травня 2003 року, тому
що про час ДТП близько 2115 години свідчать пояснення
позивача, пояснення всіх учасників пригоди зразу після неї та протокол огляду
місця події, відповідно до якого його початок в 2130 годин. На думку суду,
зважаючи на час доби ЗО травня близько 2115 години, не було необхідності у вмиканні
світла фар автомобілів та задніх габаритних ліхтарів, зокрема, на автомобілі КАМАЗ,
тому це не є причиною ДТП.

Згідно висновку повторної судової автотехнічної
експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту
судових експертиз від 22.05.2006 року в діях позивача не виявлено
невідповідності вимогам Правил дорожнього руху; при встановлених судом
обставинах відповідач мав технічну можливість уникнути ДТП, якщо виконував
вимоги п.п.12.2., 12.3., 13.1., 14.4. Правил дорожнього руху; що стосується
водія автомобіля КАМАЗ, то, виходячи з часу
доби, коли відбулася ДТП, немає підстав говорити
про порушення ним п.п.19.1. та 31.6-б Правил дорожнього руху, а значить його
вини у ДТП немає.

Суд не може прийняти до уваги висновок експерта Одеського
науково-дослідного інституту судових експертиз №14376 від 17.12.2004 року,
оскільки він в основному побудований на тому, що ДТП сталася в нічний час, що не підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до ст.440 ЦК України 1963 року шкода, заподіяна особі або майну
громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню
особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків,
передбачених законодавством; той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини.

Згідно ст.4401 вказаного Кодексу моральна (немайнова)
шкода, заподіяна  громадянину або
організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права,
відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна
шкода заподіяна не з її вини; моральна шкода відшкодовується в грошовій або
іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової
шкоди; розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних
вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних
страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти
мінімальних розмірів заробітної плати.

Відповідно до ст.450 вказаного Кодексу організації і
громадяни, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення
(транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів
та ін.), зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної
небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 зазначеного Кодексу моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 зазначеного Кодексу шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Оскільки відповідач не відшкодував завдану ним позивачу
матеріальну та моральну шкоду, то позов підлягає частковому задоволенню.
Матеріальна шкода повинна бути відшкодована у повному обсязі, а що стосується
моральної шкоди, то, на думку суду, її розмір позивачем завищено, він не
відповідає характеру заподіяної шкоди. Тому суд вважає, що її розмір повинен
бути зменшений до 3000грн. В решті частини позову про відшкодування моральної
шкоди у розмірі, що перевищує 3000грн., необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування матеріальної шкоди
47679грн.74коп. (згідно висновку №11930 від 13.12.2006 року судової
автотоварознавчої

3

експертизи
Київського науково-дослідного інституту судових експертиз), моральної шкоди
3000грн., а також судові витрати (а.с.27,16, 49, 75,168,190, 204) у розмірі
7560грн.05коп. (з урахуванням необхідності стягнення судових витрат пропорційно
до розміру задоволених вимог, а саме по матеріальній шкоді 476грн.80коп. і по
моральній шкоді 08грн.50коп., з відповідним стягненням цих витрат при
оскарженні попереднього рішення суду), а всього стягнути 58239грн.79коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,
ст.ст.440, 4401 та 450 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1166,1167,1187,1188
ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 47679грн.74коп., моральної шкоди 3000грн., а також судові витрати у
розмірі 7560грн.05коп., а всього стягнути 58239грн.79коп. (п'ятдесят вісім
тисяч двісті тридцять дев'ять гривень 79коп.).

В іншій частині позову про відшкодування моральної шкоди у розмірі, що
перевищує 3000грн., відмовити за необгрунтованістю.

На рішення може бути подана до апеляційного суду Херсонської області через
Цюрупинський районний суд заява про його апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається в тому ж порядку
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається протягом десяти днів.