АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
Справа : № 22ц-2342/07                                               Головуючий
Категорія : 21                                                                 Доповідач:
УХВАЛА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

07 червня 2007 року Судова
колегія судової палати з цивільних справах апеляційного суду

Луганської
області в складі:

головуючого - Медведєва A.M. суддів - Фарятьєва C.O., Заіки В.В. при
секретарі - Войтенко
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України у м. Первомайську Луганської області на рішення
Первомайського міського суду Луганської області від 30 березня 2007 року за
позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Первомайську Луганської області про стягнення не донарахованих щомісячних
страхових виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007
року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у м. Первомайську Луганської
області, посилаючись на те, що відповідач, починаючи з 1 березня 2002 року,
кожний рік при вирішенні питання про перерахунок страхових виплат, які йому
сплачуються у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві, в порушення ч.2
ст.29 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" замість коефіцієнту зростання середньої заробітної плати у
галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з
питань статистики, застосовував коефіцієнти росту реальної середньої заробітної
плати у галузях національної економіки, встановлені правлінням Фонду ССНВ, що
призвело до зменшення розміру належних йому страхових виплат та недоплати за
період з 1 березня 2002 року по 1 січня 2007
року у розмірі 3092,36 грн. Добровільно відповідач не бажає провести належний
перерахунок та доплатити йому вказану суму, а також визначити нову суму
щомісячних платежів з 1 січня 2007 року, яка повинна складати 406,23 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача одноразово 3092,36 грн. та
зобов'язати сплачувати йому з 1
січня 2007 року
щомісячно до наступного перерахунку по 406,23
грн.

Оскаржуваним рішенням Первомайського міського суду Луганської області від 30 березня 2007
року позовні вимоги ОСОБА_1були задоволені.

В  апеляційній скарзі відповідач з рішенням суду
не згоден, просить його скасувати і

ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог
позивачеві відмовити, посилаючись на

те, що
оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши правильність і законність оскаржуваного рішення
дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач у зв'язку з стійкою втратою працездатності одержує
щомісячні страхові платежі згідно Закону України " Про загальнообов'язкове державне соціальне

страхування
від   нещасного   випадку
на   виробництві   та
професійного   захворювання,   які спричинили втрату працездатності",
які йому виплачує відповідач.

У відповідності
зі ст.29 зазначеного Закону перерахування сум щомісячних страхових виплат
провадиться також у разі зростання в попередньому календарному році середньої
заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу
виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня
наступного року.

Судом
встановлено, що відповідачем, починаючи з 1
березня 2002 року
провадилися перерахунки страхових виплат кожного року, але при цьому відповідач
виходив з встановлених Правлінням Фонду ССНВ України коефіцієнтів зростання
середньомісячної реальної заробітної плати, що вказаним Законом не передбачено.

Таким чином, суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення прав позивача при
перерахуванні страхових виплат, при цьому суд навів на підтвердження своїх
висновків докази, які є у справі, та які належним чином досліджені, послався на
Закон, який регулює зазначені правовідносини, та привів відповідні розрахунки,
заперечень проти яких відповідачем не надано.

Посилання
відповідача на те, що вони не могли брати для перерахунку інші коефіцієнти, ніж
ті, які встановлені Правлінням Фонду ССНВ України, тому що вони є відділенням
Фонду і тому повинні виконувати постанови його Правління, на увагу не
заслуговують, оскільки ця обставина не звільняє відповідача від виконання
закону у тому вигляді, в якому він викладений.

Крім цього,
чинною постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 червня 2005 року положення постанов Правління
Фонду ССНВ України, які приймалися з приводу спірних
коефіцієнтів, починаючи з 1
березня 2002 року, та
на які посилається відповідач, визнані недійсними, що підтверджується копіями
постанови цього суду, та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 вересня 2006 року.

Не заслуговують
на увагу і доводи апелянта стосовно пропуску позивачем строку позовної
давності, оскільки згідно з п 3
ч. 1 ст. 268 ЦК України, позовна
давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Крім того, ст. 40 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності " передбачено, що,
якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з
вини фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено
або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження
протягом будь-якого строку.

За таких
обставин, судова колегія вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для зміни
чи скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.
Первомайську Луганської області -
відхилити.

Рішення
Первомайського міського суду Луганської області від ЗО березня 2007 року залишити
без зміни.

Ухвала
апеляційного суду Луганської області набирає чинності негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду
України.