№ 2-4/2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 січня 2007 року
Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого                                                                                                     Мамаева В.А.

при секретарі                                                                                                    Лисенко Н.М.

за участю представників позивача                                                              ОСОБА_2

ОСОБА_3

представників відповідачів                                                                           Голінько Л.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Лепетиха цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний
банк України», закритого акціонерного товариства «Агроюмекс», державного підприємства «Виробниче об»єднання Південний
машинобудівний завод ім. О.М.Макарова», відкритого
акціонерного товариства «Агромаш», третя особа Державна виконавча служба у Великолепетиському районі Херсонської області про
визнання права власності та виключення майна з опису

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідачів про визнання права власності на майно та виключення його з акту опису та арешту, мотивуючи свої позовні вимоги
тим, що 12.08.2002 року він, на підставі договору
купівлі-продажу НОМЕР_1 від 12.08.2002 року придбав у відкритому акціонерному
товаристві «Агромаш» (далі ВАТ «Агромаш») трактор ЮМЗ-6 АКЛ, заводський НОМЕР_2,
двигун НОМЕР_3, шасі НОМЕР_4. Факт купівлі-продажу підтверджується також видатковою накладною НОМЕР_5 від 12.08.2002 року,
актом прийому-передачі від 12.08.2002 року
та довідкою-розрахунком НОМЕР_6 від 09.09.2002 року. Вказаний трактор був
зареєстрований 23.01.2003 року Великолепетиською інспекцією Держтехнагляду, про
що видано свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_7 та номерний знак
НОМЕР_8. Але, 24.06.2004 року суддею господарського суду м. Києва видано
наказ № 39/206 про примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 21.07.2003 року. Наказ видано для
погашення заборгованості ЗАТ «Агроюмекс» перед ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк Україна» за кредитною угодоюНОМЕР_9 від 11.05.2001
року. Цим наказом звертається стягнення на вищевказаний трактор. На виконання зазначеного наказу, 16.06.2006 року
державним виконавцем державної виконавчої служби у Великолепетиському районі
Херсонської області описано зареєстрований трактор, оцінений у 30 тис. грн. Вважає, що право власності
ним на вказане майно набуте правомірно, а тому просить суд визнати за ним право власності на трактор ЮМЗ-6 АКЛ, заводський
НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, шасі
НОМЕР_4 2002 року випуску, виключити його з акту опису та арешту майна та зупинити виконавче провадження в частині
звернення стягнення на зазначений трактор. Стягнути з відповідачів на
його користь судові витрати. В судовому
засіданні позивач змінив позовні вимоги і просить суд: визнати недійсним договір застави НОМЕР_10 від 16.05.2002 року в
частині передачі ЗАТ «Агроюмекс» під заставу трактора ЮМЗ-6 АКЛ, заводський
НОМЕР_2 (п.4 Додатку №1 до договору застави НОМЕР_10 від 16.05.2002 року «Перелік майна що передається в
заставу»), визнати за ним право власності та виключити з акту опису й арешту
майна серії НОМЕР_11 від 16.06.2006 року вищезазначений трактор, зупинити виконавче провадження в частині
звернення стягнення на вказаний трактор та стягнути з відповідачів на
його користь судові витрати. Представники
позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали. Представник відповідача ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України» Голінько Л.І. позов не визнала, пояснила суду, що 11.05.2001 року між ВАТ
«Укрексімбанк» та ЗАТ «Агроюмекс» було укладено кредитну
угоду на підставі якої ЗАТ «Агроюмекс» було надано кредит в доларах США та
гривні з лімітом заборгованості еквівалентному 4 000 000,00 доларів. В забезпечення виконання зазначеної угоди між
сторонами було укладено договір застави НОМЕР_10 від 16.05.2002 року, предметом застави стали трактори, в тому числі і
трактор ЮМЗ-6 АКЛ, НОМЕР_2. 21.07.2003 року у зв'язку
з порушенням ЗАТ «Агроюмекс» умов кредитного договору, рішенням господарського
суду м. Києва було звернуто стягнення на товари на складі (трактори), в тому
числі і на трактор ЮМЗ-6 АКЛ, НОМЕР_2.
16.06.2006 року при примусовому виконанні зазначеного рішення суду, державним виконавцем Державної виконавчої служби Великолепетиського району Херсонської області
було описано та арештовано трактор ЮМЗ НОМЕР_2.
Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, так як судові
рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, позивачем були
зроблені невірні висновки щодо дій державної виконавчої служби щодо опису та
арешту трактора, представники якої діяли в межах ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» у якій зазначено,
що серед документів які підлягають
обов'язковому виконанню є судові накази. Окрім цього, відповідно до ст.ст.
19,20 Закону України «Про заставу» заставодержатель за рахунок заставленого
майна має право задовольнити свої
вимоги у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення; заставодержатель набуває права звернення
стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, зобов'язання не буде виконано. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу»
визначено, що застава зберігає силу, якщо майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у
власність іншої особи.

Представник відповідача - закритого акціонерного
товариства «Агроюмекс» до суду не з»явився,
але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав і
пояснив, що відповідно до п.3.1 кредитної угоди міжНОМЕР_9 ВАТ «Укрексімбанк»
надав ЗАТ «Агроюмекс» кредит в
еквівалентному розмірі 2 500 000,00 доларів США. Виконання зобов'язань за кредитною угодою було забезпечено укладенням між сторонами
договору застави НОМЕР_10 від
16.05.2002 року, предметом застави за яким виступили трактори, і
зокрема спірний трактор. Трактори відповідач
придбав у ДП «ВО Південний
машинобудівний завод ім. Макарова» за договором поставки НОМЕР_12 від 18.04.2002 року, який, внаслідок
неспроможності подальшої оплати - було розірвано, про що складено акт приймання-передачі тракторної техніки №2 від
30.04.2003 року і зазначені трактори відповідачем
були повернуті постачальнику ( ДП ВО «Південний машинобудівний завод ім. Макарова»). В період знаходження
тракторів, в тому числі і спірного на складі постачальника - ЗАТ «Агроюмекс» їх
третім особам не відчужувало. Представник відповідача - державного підприємства
«Виробниче об»єднання Південний машинобудівний
завод ім. О.М. Макарова» до суду з невідомих причин не з»явився, хоча про час і
місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки не
повідомив. Представник відповідача - відкритого акціонерного товариства
«Агромаш» м. Дніпропетровськ до суду не
з»явився, надав суду письмові пояснення з яких слідує, що 27.02.2002 року ВАТ
«Агромаш» здійснило предоплату ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» платіжним дорученням НОМЕР_13 за трактор ЮМЗ-6 АКЛ. 13.05.2002 року ВАТ
«Агромаш» при отриманні з відділу збуту «ВО ПМЗ ім. Макарова» трактора з НОМЕР_14 була виявлена його несправність перед
його завантаженням на автомобіль і здійснена заміна на аналогічний трактор з
НОМЕР_2, що підтверджується
товарно-транспортною накладною НОМЕР_15 від 13.05.2002 року. Трактор НОМЕР_2
було направлено до Херсонського відділу реалізації ВАТ «Агромаш», де його
12.08.2002 року було реалізовано позивачу ОСОБА_1.

Представник третьої особи - Нікітенко А.О. у судове
засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд
справи за її відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи,
суд вважає можливим позов задовольнити частково.

11.05.2001 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк Україна» і ЗАТ «Агроюмекс» було укладено угодуНОМЕР_9,
відповідно до умов п.3.1. якої ВАТ надав ЗАТ «Агроюмекс» кредит в доларах США та гривнях, шляхом відкриття
мультивалютної лінії з лімітом заборгованості, еквівалентному 2 500 000
доларів США, строком погашення
11.05.2003 року.

13.02.2002 року  між зазначеними сторонами укладено додаткову
угодуНОМЕР_9-1 до кредитної угоди, відповідно
до умов якої ліміт заборгованості за кредитною угодою збільшено до 4 000 000 доларів
США. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитній угоді між сторонами
було укладено договір застави НОМЕР_10
від 16.05.2002 року, предметом якого
стали трактори, як товари на
складі м. Дніпропетровська, що зберігались на підставі договору відповідального
схову НОМЕР_16 від 25.04.2002 року, укладеного між ЗАТ «Агроюмекс» та
ДП Виробниче об'єднання Південний  машинобудівний  завод
ім.   О.М.Макарова»(Далі  ДП  «ВО  ПМЗ   ім.
Макарова»).

21.07.2002 року, у зв'язку з порушенням ЗАТ «Агроюмекс» строків погашення платежів,
рішенням Господарського Суду м. Києва по справі №39/206 за позовом
ВАТ «Державний експортно-імпортний банк
України» до ЗАТ «Агроюмекс» про звернення стягнення на предмет застави, - звернуто
стягнення на товари на складі, а саме трактори, в тому числі і на спірний
трактор заводський НОМЕР_2(а.с), який належить позивачу. Судом встановлено, що 27.02.2002 року ВАТ
«Агромаш» здійснило предоплату ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» платіжним дорученням НОМЕР_13 за
трактор ЮМЗ-6 АКЛ. 13.05.2002 року ВАТ «Агромаш» при отриманні з
відділу збуту ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» трактора з НОМЕР_14
була виявлена його несправність перед його завантаженням на автомобіль і
здійснена заміна на аналогічний трактор
ЮМЗ-6 АКЛ з НОМЕР_2 (спірний трактор, який ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» зберігало
відповідно до договору відповідального схову НОМЕР_16 від 25.04.2002 року,
укладеного з ЗАТ «Агроюмекс»), що
підтверджується товарно-транспортною накладною НОМЕР_15 від 13.05.2002 року.
ВАТ «Агромаш» направило трактор ЮМЗ-6 АКЛ НОМЕР_2 до Херсонського відділу реалізації ВАТ «Агромаш», що підтверджується
накладною на внутрішнє переміщення НОМЕР_17 від 13.05.2002 року, де його 12.08.2002 року було продано позивачу
ОСОБА_1. ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» не
повідомило ЗАТ «Агроюмекс» про продаж трактора ЮМЗ-6 АКЛ з НОМЕР_2. Відповідно до ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо
інше не передбачене законом або договором. Відповідно до п.5.4 Договору НОМЕР_12 поставки продукції від 18.04.2002
року (внесеного до змісту Договору додатковою угодою №2 від
20.04.2002 року), укладеної між ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» та ЗАТ
«Агроюмекс», право власності на продукцію, що є предметом вказаного Договору
переходить від Постачальника до Покупця з моменту передачі продукції, а
оскільки ЗАТ «Агроюмекс» не отримав від ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» трактор ЮМЗ-6 АКЛ з НОМЕР_2, то до нього не перейшло право власності на трактор. В свою
чергу ВАТ «Агромаш» купило у ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» трактор ЮМЗ-6 АКЛ
з НОМЕР_2, що підтверджується товарно-транспортною накладною НОМЕР_15 від 13.05.2002 року, накладною на внутрішнє переміщення
НОМЕР_17 від 13.05.2002 року та фактом
подальшого продажу трактора позивачу згідно договору НОМЕР_1 купівлі-продажу
від 12.08.2002 року, а тому ВАТ «Агромаш» стало власником спірного трактора. Таким
чином, на момент укладення між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк Україна» і ЗАТ «Агроюмекс» договору застави
НОМЕР_10 від 16.05.2002 року трактор ЮМЗ-6 АКЛ з НОМЕР_2 належав на праві власності ВАТ «Агромаш» і знаходився у
Херсонському відділі реалізації ВАТ
«Агромаш», не був власністю ЗАТ «Агроюмекс», а тому не міг бути предметом застави
за вищевказаним договором. Відповідно п.4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК
України, щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності ЦК України, положення ЦК України (в редакції 2003 року)
застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати
після набрання ним чинності. Згідно п.9
зазначених Положень, до договорів, що були укладені до 01.01.2004 року і продовжують діяти після набрання
чинності ЦК України, застосовуються правила ЦК України (в редакції 2003 року)
щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих
видів незалежно від дати їх укладення. Тому, до договору застави НОМЕР_10 від 16.05.2002 року застосуванню підлягають норми ЦК України в редакції 2003 року, так як права і обов'язки,
що виникли за договором застави продовжують існувати до теперішнього часу. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
Вказаною нормою матеріального права позивачу надано
право оспорювати договір застави укладений між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк Україна» і ЗАТ «Агроюмекс», яка
заперечує його дійсність. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Зокрема ч. 1 ст. 203 ЦК України (Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину) зміст правочину не
може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного
законодавства. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про заставу», ст. 576 ЦК України предметом застави може бути
будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення. ЗАТ «Агроюмекс» на момент укладення договору застави НОМЕР_10 від 16.05.2002 року не мав права
власності на трактор ЮМЗ-6 АКЛ з НОМЕР_2 і не міг його відчужувати, так як
трактор належав на праві власності ВАТ «Агромаш». Отже, ЗАТ «Агроюмекс» під час укладення договору застави в порушення норм ЦК України та Закону України «Про заставу»
включило до п.1.2. договору застави та Додатку №1 до нього майно, яке йому не належало, а тому є підстави для визнання
договору застави недійсним в частині передання спірного трактору в
заставу. Відповідно до ст. 217 ЦК України
недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсність інших його частин і правочину в
цілому, якщо можна припустити, що правочин був би укладений і без
включення до нього недійсної частини. Згідно
п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними» (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998
р.№15) угода не може бути визнана
повністю недійсною, якщо не відповідають законові лише її окремі частини і

обставини справи свідчать про те, що вона була б укладена і без включення
до неї недійсної її частини. А тому позовні вимоги щодо
визнання недійсним договору застави НОМЕР_10 від 16.05.2002 року в частині передачі ЗАТ «Агроюмекс» під заставу спірного
трактора НОМЕР_2 підлягають задоволенню.

12.08.2002 року між ВАТ «Агромаш» та
позивачем було укладено договір НОМЕР_1 купівлі-продажу трактора ЮМЗ-6 АКЛ, за ціною згідно умов договору
32950грн.00коп.(а.с. ). В цей же день, Херсонський відділ реалізації
ВАТ «Агромаш» передав, а ОСОБА_1. - прийняв трактор ЮМЗ-6АКЛ заводський НОМЕР_2, про що складено відповідний акт від 12.08.2002
року(а.с). Позивач відповідно видатковій накладній НОМЕР_5 від 12.08.2002 року
сплатив вартість трактора - кошти у розмірі
32950грн.(а.с.), що складає 100% вартості товару за договором купівлі-продажу від 12.08.2002 року. Отримав довідку - рахунок
серії ТН НОМЕР_6 засвідчену печаткою ВАТ «Агромаш» про продаж йому зазначеного
трактора(а.с), а отже, відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», ст.128 ЦК в редакції 1963р. позивач набув права
власності на майно на підставі діючого законодавства і
став власником трактора ЮМЗ-6 АКЛ НОМЕР_2. 14.05.2004 року позивачем отримано свідоцтво про реєстрацію машини -
трактора ЮМЗ-6 АКЛ, 2002 року випуску, заводський
НОМЕР_2, присвоєно реєстраційний НОМЕР_8, власником якого зазначено ОСОБА_1(а.с).
Згідно довідки інспекції по державному технічному нагляду Держтехнагляду №04 Херсонської обласної державної
адміністрації по Великолепетиському району на час реєстрації транспортного засобу, тобто станом на 23.01.2003 року
зазначений трактор під забороною чи
арештом не перебував(а.с) Отже, право власності у позивача, відповідно до ст.12
Закону України «Про власність» виникло на підставі договору
купівлі-продажу НОМЕР_1 від 12.08.2002 року
за яким він придбав (купив) у Херсонському відділі реалізації ВАТ «Агромаш» трактор ЮМЗ-6 АКЛ, заводський НОМЕР_2, двигун
НОМЕР_3, шасі НОМЕР_4 та сплатив повну його вартість. Відповідно до ст.
41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не можу бути
протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Посилання представника ВАТ
«Державний експортно-імпортний банк
України» на ст. 27 ЗУ «Про заставу» є необгрунтованими, так як
судом договір застави в частині передання в
заставу спірного трактора визнаний недійсним. А тому позовна вимога
про визнання права власності на трактор ЮМЗ-6 АКЛ заводський НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, шасі НОМЕР_4, 2002 року випуску,
реєстраційний НОМЕР_8 підлягає задоволенню. 16.06.2006 року державним
виконавцем Державної виконавчої служби у Великолепетиському
районі Херсонської області з метою виконання наказу Господарського суду м.Києва
про примусове виконання рішення від 24.06.2004 року складено акт опису і арешту
майна ОСОБА_1., а саме - трактора ЮМЗ
- 6 АКЛ, заводський НОМЕР_2.(а.с.)Відповідно
до п.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (Далі Закон) заходами
примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника. Статтею
11 Закону передбачено сторони
виконавчого провадження - стягував і боржник. Боржником є фізична чи юридична особа, яка зобов'язана за рішенням
вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов'язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення. Ст.
11-1 Закону встановлені права і обов'язки сторін у виконавчому
провадженні (стягувача і боржника). Ст. 24 Закону передбачає дії державного виконавця відносно боржника, ст. 50 Закону
передбачено звернення стягнення на
майно боржника, ст. 55 Закону передбачає арешт та вилучення майна боржника, ст.
64 Закону передбачає звернення стягнення на майно боржника - юридичної
особи. Отже, норми Закону України «Про
виконавче провадження» передбачають арешт та вилучення майна саме боржника. На виконання рішенням Господарського
суду м. Києва від 21.07.2003 року видано наказ Господарського суду м. Києва від
24.06.2004 року №39/206 про звернення стягнення на майно ЗАТ «Агроюмекс», а не
на майно позивача. Позивач же стороною у зазначеній цивільній справі не був, проти
нього чи його майна рішень не постановлялось, він не є стороною у виконавчому провадженні, тобто боржником, трактор належить
позивачу на праві власності, що встановлено судом, а тому трактор ЮМЗ-6 АКЛ
заводський НОМЕР_2, двигун НОМЕР_3, шасі НОМЕР_4, 2002 року випуску, реєстраційний НОМЕР_8 підлягає
виключенню з акту опису й арешту майна від 16.06.2006 року. Позовна вимога про зупинення виконавчого
провадження в частині звернення стягнення на спірне майно задоволенню не підлягає, так як згідно ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.
Відповідно до 10, 36 Закону
зупинення виконавчого провадження здійснюється державним виконавцем, який виносить вмотивовану постанову
про зупинення виконавчого провадження. Зазначені
дії до повноважень суду не входять. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 34 Закону подання
до суду позову про виключення майна з акта опису й арешту є обставиною,
що зумовлює обов'язкове зупинення
виконавчого провадження. Для зупинення виконавчого провадження позивачу
необхідно звернутися до державного
виконавця, який здійснює виконавче провадження.

За ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Згідно заяв на переказ готівки
НОМЕР_13 і НОМЕР_18 від 15.08.2006 року позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 300 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн., а всього
судові витрати у розмірі 330 грн. Суд вважає, що судові витрати підлягають
стягненню з ДП «Виробниче об»єднання Південний машинобудівний завод ім.
Макарова», так як позов до суду доведений з його вини, оскільки підприємство не
повідомило ЗАТ «Агроюмекс» про продаж спірного трактора ВАТ «Агромаш», що
призвело до включення спірного трактора,
як предмету застави, до договору застави, укладеного з ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк Україна» і виникнення вказаного спору.

На підставі
ст. 41 Конституції України, ст.12 Закону України "Про власність", ст.
4 Закону України «Про заставу», ст.ст.
203,215, 576 ЦК України (в редакції 2003 року),
ст.128 ЦК України (в редакції 1963року), п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про визнання угод
недійсними» (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р.№15), ст.ст. 2,
10, 11, 11-1, 24, 34, 36, 50, 55, 64 Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст.ст.60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати недійсним договір застави
НОМЕР_10 від 16.05.2002 року, укладений між відкритим
акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та
закритим акціонерним товариством «Агроюмекс», в частині передачі закритим
акціонерним товариством «Агроюмекс»
під заставу трактору ЮМЗ-6 АКЛ заводський НОМЕР_2, передбаченого п.4 Додатку №1 до договору застави НОМЕР_10 від 16.05.2002
року «Перелік майна, що передається в заставу».

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на трактор ЮМЗ-6 АКЛ заводський НОМЕР_2,
двигун НОМЕР_3, шасі НОМЕР_4, 2002 року випуску, реєстраційний НОМЕР_8 та виключити його з акту опису й арешту майна від
16.06.2006 року, складеного державним виконавцем Державної виконавчої
служби у Великолепетиському районі.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з
державного підприємства «Виробниче об»єднання Південний машинобудівний завод
ім. Макарова» (49008, м. Дніпропетровськ вул. Криворізька, 1) на користь
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 330 (триста тридцять) грн.

Рішення суду
може бути оскаржене через Великолепетиський районний суд до апеляційного суду Херсонської області. Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.