У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 5 квітня      2007 року
касаційну скаргу  державного підприємства
“Луганськвугілля” на  рішення
Апеляційного суду Луганської  області від
23 січня  2007 року в справі за позовом
державного підприємства “Луганськвугілля” до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство “Луганськвугілля”
(далі -
підприємство) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємству працівником,
посилаючись на те, що у листопаді 2004 року сталася  дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої автомобілю ОСОБА_2 заподіяно шкоду, яку в розмірі 6 000
грн. відшкодувало підприємство.

Вважаючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася за вини відповідача, який
перебуває  у трудових відносинах з
підприємством, позивач просив стягнути з відповідача кошти в розмірі 6 000 грн.

Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської
області від 16 серпня 2006 року  позов
задоволено.

Рішенням Апеляційного суду Луганської  області від 23 січня  2007 року зазначене рішення суду першої
інстанції змінено, зменшено  розмір
відшкодування шкоди до 576 грн. 03 коп., а також розмір судового збору.

У обгрунтування касаційної скарги вказане підприємство  посилається на  невідповідність висновків суду обставинам
справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм
процесуального права та ставить питання про скасування рішення апеляційного
суду і залишення в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та зменшуючи
розмір відшкодування матеріальної шкоди, апеляційний суд виходив з того,
що  відповідач знаходиться з позивачем у
трудових відносинах, під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач
виконував трудові обов'язки, достатніх доказів на підтвердження наявності
передбачених трудовим законодавством підстав
для застосування повної матеріальної відповідальності позивач не надав,
а тому ОСОБА_1 повинен нести матеріальну
відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди,  але не більше свого середнього  місячного
заробітку.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваного рішення не дають
підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом державного підприємства “Луганськвугілля” до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди за касаційною скаргою державного підприємства
“Луганськвугілля” на  рішення
Апеляційного суду Луганської  області від
23 січня  2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема