АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Полтава, вул. Жовтнева,18 тел.7-34-67
Справа №
по 1-й інстанції Стрюк Л.І.
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року лютого місяця „20" дня                                                                м. Полтава

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого-судді
- Триголова В.М.

Суддів -
Омельченко Л.М., Бондаревської С.М.

при
секретарі - Буряк Є.Н. та адвоката - ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними
скаргами ОСОБА_2, приватного нотаріуса Полтавського нотаріального районного
округу ОСОБА_3 на рішення Полтавського райсуду
Полтавської області від „21" грудня 2006 року по справі за позовом
прокурора Полтавського району в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2
про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири,
визнання права власності на неї.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

З
вищевказаними позовними вимогами звернувся прокурор, посилаючись на те, що
ОСОБА_4 14.11.2003 року купила АДРЕСА_1, a ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився
син ОСОБА_5.

Позивачка
стверджувала, що продала вказану квартиру 08.07.2004 року

ОСОБА_2в зв'язку з тим, що її співмешканець ОСОБА_6
зловживав спиртними напоями та примушував її під тиском її продати.

Вважає, що
продаж цієї квартири недійсний, так як вчинений поза її волею та вчупереч
інтересам неповнолітньої дитини, без дозволу органів опіки та піклування.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги прокурора не визнала, посилаючись на те, що вона є
добросовісним набувачем, а тому звернулась до ОСОБА_4 з зустрічним позовом про
визнання права власності на вказану квартиру.

Рішенням
Полтавського райсуду Полтавської
області від 21 грудня 2006 року позовні вимоги прокурора Полтавського району в
інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу
квартири задоволено.

Визнано
недійсним договір купівлі-продажу від 08.07.04р. №4492 АДРЕСА_1, укладений між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського нотаріального
округу ОСОБА_3

Зобов'язано
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_4 АДРЕСА_1.

Зобов'язано
ОСОБА_4 повернути ОСОБА_2 отримані за договором купівлі-продажу  гроші в сумі 5000 грн.

В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з
ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в розмірі 51 грн.

В
апеляційному порядку вказане рішення оскаржили приватний

нотаріус
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом

першої інстанції
норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Суд не мотивував
в чому саме порушені були права малолітньої дитини після укладення договору
купівлі-продажу вказаної квартири.

Суд не вірно
зрозумів вимоги ст.18 Закону України „Про охорону дитинства", яка не
забороняє власнику житла, що має на утриманні неповнолітню дитину відчуджувати
житло на власний розсуд..

Безпідставно суд
послався в рішенні на ч.3 ст.17 Вказаного
Закону, так як вона застосовується у відношенні неповнолітніх, які мають на
праві власності майно, але спірна квартира належала лише ОСОБА_4

Судом не
зазначена норма закону, яка зобов'язує власника квартири , що має малолітню
дитину отримувати дозвіл органу опіки та піклування на відчудження житла.

Місцевим судом
не застосовано ст.4 Закону України „Про власність" та ст.319 ЦК України, які
встановлюють право власнику розпоряджатися власністю на свій розсуд.

Апелянти
просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду
першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, прийшла
до висновку, що апеляційні скарги необхідно відхилити з слідуючих підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечувалось сторонами, що
ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.2004 року продала
належну їй на праві власності АДРЕСА_1 відповідачці ОСОБА_2

Вірно встановлено, що на час відчудження вказаної квартири ОСОБА_4 мала на
утриманні малолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживав у вказаній квартирі.

Не заперечувалось сторонами, що органами опіки та піклування дозвіл на
відчудження спірної квартири ОСОБА_4 не подавався відповідно до вимог ч.3 ст.17
Закону України „Про охорону дитинства".

Правильним є висновок суду про те, що відчудженням квартири було порушено
майнове та житлове право неповнолітнього сина позивачки, що мешкав у вказаній
квартирі.

Поскільки рішення місцевого суду відповідає вимогам матеріального і
процесуального права, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду
першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстав для   скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст.303, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛA

Апеляційні скарги приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального
округу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Полтавського райсуду
Полтавської області від 21.12.2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності з дня проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.