УХВАЛА

іменем України

25 січня 2007 року                                                                                                  м. Ужгород

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючої: Готри Т.Ю.,

суддів : Леска В.В., Мацунича М.В.,

при секретарі: Карбованець М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою відповідача відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 серпня 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» про виплату страхової суми по
державному обов»язковому особистому страхуванню,-

встановила:

У вересні 2005 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з даним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 1 лютого 2002 року під час проходження служби в органах внутрішніх справ з ним стався нещасний
випадок, внаслідок чого його 28.05.2002
року було визнано інвалідом 1
групи з 100% втратою
професійної працездатності та виплачено страхову суму в розмірі 8000 грн.

Вважаючи, що розмір страхової суми
обчислений неправильно, просив стягнути з ВАТ HACK «Оранта» на його користь 112 330 грн. недовиплаченої страхової суми.

Рішенням Ужгородського
міськрайонного суду від 16 серпня 2006 року позов задоволено.

Стягнуто з ВАТ HACK «Оранта» на користь ОСОБА_1 112 330 грн. страхової суми.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ
HACK «Оранта»
просить скасувати рішення суду, як незаконне та
необгрунтоване, і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у позові.

В судовому засіданні представник
апелянта ВАТ HACK «Оранта» Боримчук О.М. апеляційну скаргу підтримала, вимоги викладені в ній
просила задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 скаргу не визнав,
просив таку відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Справа № 22ц-213/07                                                                            Номер рядка статистичного звіту: 17

Головуючий у першій інстанції: Семерак І.О. Доповідач: Готра
Т.Ю.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та
матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Як убачається з
матеріалів справи ОСОБА_1 до 04.02.2002
року працював на атестованій посаді в УМВС України в Закарпатській області.
1 лютого 2002 року з ним
стався нещасний випадок, внаслідок чого 28.05.2002
року він визнаний інвалідом 1
групи зі 100% втратою
професійної працездатності.

Згідно висновку
службового розслідування ОСОБА_1 отримав травму під час проходження служби в
органах внутрішніх справ при обставинах, пов»язаних з виконанням службових
обов»язків, у зв»язку з чим йому виплачено страхове відшкодування в розмірі 8000 грн.

Однак, дане
відшкодування позивачеві виплачено не в повному обсязі, оскільки у
відповідності до підпункту «а» п.2 Положення про порядок і умови державного обов»язкового особистого страхування осіб
рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів
внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 29 червня 1991 року №59 (в редакції
постанови Кабінету Міністрів України від 19
листопада 1992 року №627) особам рядового,
начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ
(їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або
каліцтва), захворювання, одержаних при виконанні службових обов»язків,
пов»язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку і громадської
безпеки, боротьбі зі злочинністю, та у разі встановлення застрахованому
інвалідності, що настала у період служби (роботи), інвалідові 1 групи страховик
виплачує страхові суми у розмірі п»ятирічного грошового утримання, передбаченого чинним законодавством за останньою посадою на
день виплати страхової суми, а не у розмірах, передбачених постановою
Кабінету Міністрів України від 19
серпня 1991 року №488, як це визначено
підпунктом «б» п.2 вказаного Положення та як вважає апелянт, так як позивач
одержав травму не у період проходження служби, а при виконанні службових
обов»язків, пов»язаних з безпосередньою участю у боротьбі з економічною
злочинністю.

Враховуючи, що
страховиком виплачено позивачеві страхову суму у розмірі 8000 грн., тоді як грошове
забезпечення позивача за п»ять років становить суму 120 330 грн., з розрахунку 2005,50 грн. за місяць, а 24066 грн. за рік, згідно
довідки за НОМЕР_1 від 25.09.2005 року УМВС
України в Закарпатській області (а.с.6), тому суд першої інстанції правильно
стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 суму 112 330 грн.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, у
відповідності до ст.308 ЦПК України, слід залишити без зміни, а апеляційну
скаргу ВАТ HACK «Оранта» відхилити.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну
скаргу відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» - відхилити.

Рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 16
серпня 2006 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча: Судді: