Справа № 2-280/2007 р.
РІШЕННЯ іменем
України

м.
Донецьк                                                                                                            11 січня 2007 р.

Петровський
районний суд м. Донецька в складі: головуючий - суддя Мирошниченко В.В. при секретарі Головко Ю.М., за
участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Гуцу М.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в Петровському районі
м. Донецька про відшкодування моральної шкоди, -

Встановив:

Позивач
звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування відповідачем моральної
шкоди, завданої пошкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що позивач, працюючи на підприємствах вугільної промисловості,
при виконанні трудових обов'язків отримав професійне захворювання, яке вперше
йому встановлено 07 листопада
2001р. Пошкодженням здоров'я йому завдано моральну шкоду, яку відповідач
відмовляється відшкодовувати. З наведених підстав позивач просить суд стягнути
з відповідача 80 000 грн. в
порядку відшкодування моральної шкоди.

Представник
відповідача позов не визнав, вважаючи, що у позивача відсутнє право на
відшкодування моральної шкоди.

В судовому
засіданні позивач підтвердив позов, суду пояснив, що працюючи на підприємствах
вугільної промисловості, при виконання трудових обов'язків він отримав
професійне захворювання- «хронічна вертеброгенна попереко-кресцова
радикулопатія», яке виявлено у листопаді 2001р. Висновком МСЕК від 05 грудня 2001р.
йому вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності на 40%, а висновком МСЕК
від 19 січня
2005р. на 50% безстроково,
внаслідок вказаного професійного захворювання. Відповідач визначив йому
відшкодування матеріальної шкоди, але питання про відшкодування моральної шкоди
не вирішив. Пошкодженням здоров'я, внаслідок професійного захворювання йому
завдано моральну шкоду, оскільки погіршився стан його здоров'я, що призвело до
моральних та психічних переживань, порушення його нормальних життєвих зв'язків,
неможливості продовження активного особистого життя, та потребує додаткових
зусиль для організації свого життя.

Представник
відповідача судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань
України відшкодовує лише моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, яка не
спричинила втрати потерпілим професійної працездатності. Позивач не довів факту
заподіяння йому моральної шкоди, не надав судові медичний висновок про
заподіяння моральної шкоди. Крім того, п. 27
ст. 77 Закону
«Про Державний бюджет України на 2006р.» та п. 22 ст. 71
Закону «Про Державний бюджет України на 2007р.»призупинено дію ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного

випадку    на
виробництві    та    професійного    захворювання,    які
спричинили    втрату
працездатності", а тому такі виплати позивачу не повинні здійснюватись.

Суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому
засіданні відповідними документами встановлено, що позивач, працюючи на
підприємствах вугільної промисловості, при виконанні трудових обов'язків
отримав професійне захворювання -
«хронічна вертеброгенна попереко-кресцова радикулопатія», яке згідно акту
розслідування виявлено 07
листопада 2001р. (а.с.
23)

Висновком МСЕК
від 05 грудня
2001р. йому вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності на 40%, а висновком МСЕК
від 19 січня
2005р. на 50% безстроково
та встановлена 3 група
інвалідності. (а.с. 22,4
)

У відповідності
зі ст. 21 Закону
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" далі Закон, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому, зокрема, грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Відповідач у
відповідності з діючим законодавством відшкодовує позивачеві матеріальну шкоду,
завдану пошкодженням здоров'я, але відшкодувати моральну шкоду відмовився, що є
порушенням прав позивача на відшкодування шкоди з огляду на наступне.

В судовому
засіданні встановлено, що внаслідок пошкодження здоров'я, викликаного
професійним захворюванням, позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена
моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення
життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого
життя.

Викладене є
підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у
відповідності зі ст. 21 Закону
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Крім того,
рішенням Конституційного Суду України від 27
січня 2004р. по справі №
1-9/2004 встановлено, що ФССНВВ зобов'язаний відшкодовувати
моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, всім потерпілим, в тому числі у
випадку встановлення тимчасової, стійкої часткової або повної втрати
професійної працездатності.

Відповідно до п.
З ч. 1 ст. 268 ЦК України на
вимоги про відшкодування шкоди здоров'ю та вимоги про стягнення моральної шкоди
строки позовної давності не поширюються.

При визначені
розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги, що у відповідності
зі ст. 34 вказаного
Закону сума страхової виплати за моральну шкоду не може перевищувати двохсот
розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно
від будь-яких інших страхових виплат.

Приймаючи до уваги, що з 01 січня 2007р. мінімальний розмір
заробітної плати в Україні встановлено у сумі 400грн., а також враховуючи глибину
моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я,
ступінь втрати ним професійної працездатності, суд, виходячи з принципу
розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача 18 000 грн. в
порядку відшкодування моральної шкоди.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 80 000грн. в порядку відшкодування
моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає
глибині моральних та фізичних страждань позивача.

Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про неможливість
відшкодування позивачеві моральної шкоди суд не
може, оскільки ці ствердження не ґрунтуються на законі.

Крім того, заперечення представника відповідача відносно неможливості
задоволення позову у зв'язку з призупиненням дії
ст. 34
вказаного вище Закону на підставі п. 27 ст. 77 Закону «Про Державний бюджет України на 2006р.» та п. 22 ст. 71 Закону «Про Державний бюджет України на 2007р.», також не можна прийняти до уваги з
наступних підстав.

Стаття 15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" передбачає, що страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту,
який затверджується її правлінням.

Закон «Про державний бюджет України на 2006р.» прийнятий 20 грудня 2005р. і введений в дію з 01 січня 2006р. та
Закон «Про Державний бюджет України на 2007р.», як норма матеріального законодавства, не має зворотньої
сили і не може поширюватися на правовідносини, яки виникли до його
прийняття.

З обставин справи вбачається, що стійка втрата працездатності у позивача, у
зв'язку з профзахворюванням, згідно з
висновком МСЕК, встановлена 05 грудня 2001р., і саме з цього моменту
в нього виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Оскільки правовідносини по справі виникли до прийняття та введення в дію
Закону «Про державний бюджет України на 2006р.»,
його положення на них не розповсюджуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 21, 34 Закону "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності",
рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004р. по справі № 1-9/2004, п. З ч. 1 ст. 268 ЦК України, ст. 213-215 ЦПК, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Петровському районі м. Донецька на користь ОСОБА_1 одноразово 18 000 грн. в порядку відшкодування
моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових
обов'язків.

Заяву про апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до місцевого
суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана в судову палату по
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області через місцевий суд
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.