Справа №33-ц-260/07                                               Головуючий
інстанції-Демкович Ю.Й.
Категорія-44                                                               Доповідач                -            ПодолюкВ.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

27 липня 2007
року.       місто Луцьк.

Колегія
суддів  з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду Волинської області в складі:

Лончука В.Г.,
Шевчук Л.Я.,                    Подолюка В.А.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1,  до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,  ОСОБА_5 про поділ майна та зустрічним позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,  ОСОБА_5 до
ОСОБА_1 про поділ майна колгоспного двору,
визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,  свідоцтва про право власності на будинок та
реєстраційних посвідчень,  за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської
області від 7 лютого 2005 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської
області від 23 червня 2005 року,  -

ВСТАНОВИВ:

У лютому
2002 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Позовні
вимоги мотивувала тим,  що вона з
відповідачем являється співвласником будинковолодіння по АДРЕСА_1в якому їй
належить 3/4 частини будинку,  оскільки
при придбанні в 1984 році з чоловіком ОСОБА_1. вказаного будинку у власність їм
належало по 1/2 його частині ,  а після
смерті останнього вона успадкувала ще 1/4 частину спірного будинковолодіння.
Так як вона фактично користується двома кімнатами,  а відповідач рештою житла,  просила провести поділ майна з виділенням їй
кімнати НОМЕР_1,  кімнати НОМЕР_2 а інші
кімнати НОМЕР_3, НОМЕР_4,  НОМЕР_5
поділити між нею та відповідачем,
зобов'язавши останього зробити окремий вхід в належну йому частину
будинковолодіння.

У
вересні 2002 року ОСОБА_2, ОСОБА_3.,
ОСОБА_4.,  ОСОБА_5. звернулися в
суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна колгоспного двору,  визнання недійсними свідоцтва про право на
спадщину та про право власності на будинковолодіння і реєстраційних
посвідчень,  посилаючись на те,  що до прийняття Закону України « Про
власність « вони проживали у спірному будинковолодіннні,  яке відносилося до колгоспного двору,  кожному із них належить по 1/6 частині
спірного майна,  а тому просили виділити
їм відокремлену частину цього будинковолодіння в залежності від їх сумарної
частки у ньому та визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом
від 17 серпня 1999 року та від 1 липня 1999 року,  свідоцтво про право власності від 1 липня
1999 року виданих на ім'яОСОБА_1 ,  визнати
недійсними реєстраційні посвідчення від 26 липня 1999 року про реєстрацію за
ОСОБА_1 відповідно 1/4 частини та 1/2 частини будинковолодіння.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 лютого 2005
року ,  яке ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 23 червня 2006 року залишене без змін,  позов ОСОБА_1 задоволений частково ,  визнано за позивачем право власності на 1/4
частину будинковолодіння,  вартістю 7418
грн.00 коп.,  що становить 22/100
ідеальної частки ,  а зустрічний позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,  ОСОБА_5
задоволений в повному обсязі,  визнано за
ними право власності на 3/4 частини будинковолодіння вартістю 26773 грн.00
коп.,  що становить 78/100 ідеальної
частки та визнані недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом,  свідоцтво про право власності і реєстраційні
посвідчення.

В
обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування
судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення
норм процесуального права,  в зв'язку з
чим ставить питання про скасування оскаржуваних нею судових рішень з
направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду відсутні
виходячи з наступного.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1 та в повному обсязі вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 суд першої інстанції
виходив з того,  що останні як члени
колгоспного двору мають частку в спірному домоволодінні оскільки на час
прийняття Закону України « Про власність « від 15 квітня 1991 року проживали в
колгоспному дворі і не втратили права на частку в майні колгоспного двору
відповідно до чинного на той час законодавства.

Апеляційний суд
погодився з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно
до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або ( та )
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені  в  рішенні
суду,   чи  відкинуті
ним,    вирішувати   питання
про

Відповідно
до ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або ( та )
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення суду першої інстанції та апеляційного суду ухвалені з додержанням судом
норм матеріального та процесуального права,
а також відсутні передбачені ч. 1 ст.338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи про наявність у власності ОСОБА_2 станом на квітень
1990 року іншого житлового будинку та неможливості у зв'язку з цим відповідачів
по первісному позові бути членами спірного колгоспного двору висновок судів не
спростовують.

Керуючись ст.ст.
332, 336 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 лютого 2005
року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 червня 2005 року
залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Колегія   суддів
з   розгляду   цивільних
справ   у   касаційному
порядку

апеляційного
суду Волинської області :