Справа
№2-105/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

23 квітня 2007 року      Згурівський
районний суд Київської області в складі:

головуючого                      ПАЛАМАРЧУК
В.І.

при секретарі        СОКОЛОВІЙ Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт.Згурівки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СЕРЕДІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ,
третя особа на стороні відповідача ВІДДІЛ ЗЕМЕЛЬНИХ РЕСУРСІВ ЗГУРІВСЬКОЇ РДА
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання
права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду в вищезазначеним позовом,
вказуючи в заяві, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_2, яка ЗО липня 1997
року посвідчила на її ім"я в Середівській сільській раді Згурівського
району Київської області заповіт на все її майно.

Після її смерті позивачці відкрилася спадщина, крім
іншого майна, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського
виробництва площею 6,5114 га на території Середівської сільської ради
Згурівського району Київської області згідно Державного акту на право власності
на земельну ділянку Серн ЯА № 462052, виданого на ім"я баби 02 червня 2005
року.

Позивачка прийняла спадщину після смерті баби. Але у
видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну
ділянку, Згурівської державною нотаріальною конторою позивачці було відмовлено,
так як спадковий документ - Державний акт на право власності на земельну
ділянку був виданий на ім'я баби 02 червня 2005 року - вже після її смерті, тому
вона не була власником даної земельної ділянки, а являлася лише користувачем.

Спадковий Державний акт на право власності на земельну
ділянку на ім'я баби був виготовлений взамін Сертифікату на земельну частку
(пай), який баба позивачки, ще при житті, передала відповідним органам для
заміни на Державний акт, тобто ОСОБА_2 на час своєї смерті була носієм права на
дану земельну ділянку, яке і стало спадковим, але було реалізоване вже після її
смерті, видачею на її ім"я Державного акту.

Позивачка вважає, що за нею, як спадкоємицею за
заповітом, повинно бути визнано право власності на спадкову земельну ділянку,
так як вона від спадщини не відмовлялася та є такою, що прийняла спадщину.

Тому позивачка просить встановити, що Державний акт на
право власності на вищевказану земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_2 дійсно
належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, а також визнати за позивачкою право
власності на дану земельну ділянку. В разі задоволення позову не застосовувати
до відповідача положення ст..
88 ЦПК України.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала,
представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, про
день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, але направили
заяви, в яких просять розглядати справу без їх участі, позов визнають в повному
обсязі і не заперечують в його задоволенні.

Суд визнав можливим розглядати справу у відсутності
представників відповідача та третьої особи оскільки у справі є достатньо
матеріалів про права та правовідносини сторін.

Заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 повністю підтвердила позовні
вимоги, викладені в заяві.

Копією паспорта встановлено особу позивачки та місце її
реєстрації в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно копій свідоцтв про народження та одруження ОСОБА_2
дійсно являлася бабою позивачки ОСОБА_1 (а.с.8-10).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

З копії заповіту випливає, що ОСОБА_2 заповіла все своє
майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і на що вона за
законом матиме право, своїй внучці ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом
ОСОБА_1 після смерті своєї баби ОСОБА_2 прийняла спадщину, а саме: житловий
будинок АДРЕСА_2 (а.с.13).

Згідно копії Державного акту на право приватної власності
на земельну ділянку ОСОБА_2 належить земельна ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва розміром 6,5114 га, яка розташована на
території Середівської сільської ради (а.с.14).

Довідкою Згурівської державної нотаріальної контори
підтверджено відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за
заповітом в зв'язку з видачею спадкового документа після смерті спадкодавця
(а.с.20).

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що Державний акт на
земельну ділянку дійсно належить померлій ОСОБА_2, а ОСОБА_1 являється спадкоємицею
після смерті своєї баби.

Згідно ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до CT.CT.1269, 1270 ЦК
України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не
проживав постійно із спадкодавцем, але подав до нотаріальної контори протягом
шести місяців з часу відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, та не
заявив протягом зазначеного строку відмову від неї, вважається таким, що
прийняв спадщину.

Відповідно до ст.80 та ч.1 ст.131 Земельного кодексу
України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі
міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод, тому суд вважає
за

2

встановити, що Державний акт на право приватної власності
на землю дійсно належить померлій ОСОБА_3
а також визнати право власності на землю за ОСОБА_3.

Також, в силу ст.14 Закону України "Про
власність" громадяни України набувають право власності на земельні ділянки
у разі одержання к у спадщину.

Поскільки позивачка просила суд при задоволенні її позову
не застосовувати до відповідача положення ст.88 ЦПК України, в зв'язку з цим
сплачені судові витрати з відповідача на її користь стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.80, ч.1
ст.131 ЗК України, ст.14 Закону "Про власність", ст.ст.1269, 1270,
1274 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року
"Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне
значення», ст.ст. 15,212, 215,223, 256 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до СЕРЕДІВСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ, третя особа
на стороні відповідача ВІДДІЛ ЗЕМЕЛЬНИХ РЕСУРСІВ ЗГУРІВСЬКОЇ РДА КИЇВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права
власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задоволити.

1. Встановити, що Державний акт на право власності на
земельну ділянку Серії ЯА № 462052, зареєстрований Київською регіональною
філією № 12 центру ДЗК під № 01:05:027:00250 від 02 червня 2005 року та виданий
на ім'я ОСОБА_2 дійсно належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, яка на час
смерті проживала в с Середівка Згурівського району Київської області.

2.Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємицею за
заповітом після смерті баби ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на
земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва
площею 6,5114 га, вартістю 34249,73 грн. (тридцять чотири тисячі двісті сорок
дев'ять гривень 73 коп.), розташовану на території Середівської сільської ради
Згурівського району Київської області згідно Державного акта на право власності
на земельну ділянку Серії ЯА № 462052, виданого на ім'я ОСОБА_2.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подана до Апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд
Київської області протягом 10(десяти) днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на протязі
20(двадцяти) днів після подачі заяви про апеляційне

оскарження.