Справа №
Головуючий в першій інстанції суддя Белоусов Е.Ф.
суддя-доповідач Притуленко О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії у складі:

головуючого - судді             Притуленко О.В.,

суддів:                                           Мудрова
В.В.,  Полянської В.О.,

при
секретарі                               Петриченко О.В.,

за
участю; позивача                    ОСОБА_1.,

його
представника
ОСОБА_2.,

представника
СТ „Речовий ринок" Птіцина О.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1до споживчого
товариства „Речовий ринок" про виключення зі складу учасників
товариства,  стягнення вартості пайового
внеску,  загальної частки в майні,  частки прибутку та визнання права власності
на частину земельної ділянки,  за
апеляційними скаргами ОСОБА_1та
споживчого товариства „Речовий ринок" на рішення Керченського міського
суду Автономної Республіки Крим  від 08
грудня 2006 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2006 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом,  мотивуючи його тим,  що відповідно до засновницького договору
споживчого товариства „Речовий ринок",
зареєстрованого Керченським міськвиконкомом 08.12. 2003 року,  він є учасником товариства з часткою у
статутному фонді 20%,  що в грошовому
еквіваленті становить 100000 грн.

17
серпня 2006 року він подав заяву про вихід з товариства з виплатою його частки
паю в майні товариства,  але у
встановлений термін відповідач його заяву не розглянув.

Вважає,  що відповідачем порушені його права,  тому просив суд зобов'язати споживче
товариство виключити його зі складу учасників і повернути суму пайового внеску
у розмірі 100000 грн.,  повернути належну
йому частку прибутку одержаного товариством до моменту його виходу,  виплатити йому 20% балансовій вартості майна
товариства або виділити вказану частку в натурі (у тому числі споруди та
земельні ділянки),  відшкодувати судові
витрати.

У
листопаді 2006 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд зобов'язати
споживче товариство виключити його зі складу учасників і повернути суму
пайового внеску у розмірі 100000 грн.,
повернути належну йому частку прибутку одержаного товариством до моменту
його виходу,  стягнути з відповідача на
його користь 376980 грн.,  що складає 20%
вартості майна товариства,  а також
визнати за ним право власності на 1/5 частину земельної ділянки,  що належить товариству на праві власності.

Рішенням
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 08 грудня 2006 року
позов ОСОБА_1. задоволений
частково.

Суд
зобов'язав СТ "Речовий ринок" виключити ОСОБА_1 зі складу
учасників товариства; визнав за позивачем право власності на 1/5 частку
земельної ділянки,  належного СТ
"Речовий ринок" загальною площею - 1, 1283 гектара по вул.  Польова в м.
Керчі,  стягнув з

2

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1.,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду в частині відмови в стягненні з
відповідача на його користь пайового внеску у розмірі 100000 грн.,  та посилаючись на пункт 3.4 Статуту СТ „Речовий
ринок",  який передбачає у разі
виходу з товариства право на одержання пайового внеску,  стягнути з відповідача зазначену суму.

Представник
СТ „Речовий ринок" - Птіцин О.М.
також подав апеляційну скаргу,  та
посилаючись на порушення судом норм матеріального права,  просить рішення суду в частині визнання за
ОСОБА_1. права власності на 1/5 частку земельної ділянки,  стягнення з відповідача на його користь
376980 грн. та судових витрат скасувати,
ухвалити в цей частині нове рішення - про відмову в задоволенні позовних
вимог.

На думку
апелянта позивач не має право на отримання пайового внеску з тих підстав,  що фактично його не сплачував,  а крім того,
на час звернення до суду з позовом у нього не виникло право на отримання
паю,  на що суд першої інстанції не
звернув увагу.

Обговоривши
наведені у скаргах доводи та перевіривши матеріали справи,  колегія судців дійшла висновку,  що апеляційна скарга відповідача підлягає
задоволенню,  а скарга позивача
-відхиленню з наступних підстав.

Відповідно
до ч.1  ст.9 Закону України „Про споживчу
кооперацію" кожний член споживчого товариства має свою частку в його
майні,  яка визначається розмірами
обов'язкового пайового та інших внесків,
а також нарахованих на них дивідендів.

ст.21 Закону України „Про кооперацію" передбачено,  що у разі виходу або виключення з кооперативу
фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки
натурою,  грішми або (за бажанням)
цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу,  а земельної ділянки - у натурі.

Як
правильно встановлено судом першої інстанції,
зі змісту засновницького договору СТ „Речовий ринок",  зареєстрованого Керченським міськвиконкомом
08.12.3003 року,  випливає,  що позивач є учасником зазначеного товариства
з 20% часткою у статутному фонді.

17.08.2006
року ОСОБА_1. подав
заяву про вихід зі складу учасників (членів) товариства з видачею в натурі
належної частки в майні,  що дорівнюється
20% усього майна СК „Речовий Ринок".

Безперечно
встановлено,  що відповідач у
встановлений п.3.4 Статуту товариства 30-денний строк вказану заяву ОСОБА_1. не
розглянув,  у зв'язку з чим суд
обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про зобов'язання відповідача виключити
ОСОБА_1. зі
складу учасників товариства.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1. про визнання
за ним права власності на 1/5 частку земельної ділянки та стягнення з
відповідача на його користь 376980 грн.,
суд виходив із того,  що вимоги
позивача ґрунтуються на законі,
зокрема  ст.21 Закону України „Про
кооперацію".

Проте,  вирішуючи спір,  суд не звернув уваги на те,  що відповідно до вказаної норми закону право
на одержання своєї загальної частки член кооперативу набуває лише у разі виходу
або виключення з кооперативу. При цьому строк на інші умови одержання членом
кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу,  строк одержання зазначеної частки не може
перевищувати двох років,  а відлік його
розпочинається з 1 січня року,  що настає
з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Як
випливає з матеріалів справи,  на час
розгляду спору судом,  позивач ще не
виключений з членів кооперативу,  рішення
про його виключення не існує,  за таких
обставин суд першої інстанції не мав законних підстав для визнання за позивачем
право власності на 1/5 частину земельної ділянки та стягнення на користь
позивача 20% балансової вартості майна товариства.

Оскільки рішення в цей частині ухвалено з порушенням норм
матеріального права,  колегія суддів
вважає,  що апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню,  а рішення суду в
цей частині - скасуванню на підставі ч.4
ст.309 ЦПК України з ухваленням нового - про відмову в задоволенні
зазначених позовних вимог.

3

При
цьому доводи апеляційної
скарги відповідача щодо несплати позивачем пайового внеску,  а також доводи апеляційної скарги позивача
про неправомірне відхилення позову в частині стягнення суми пайового внеску не
мають правового значення.

Рішення
суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміни відповідно до ч.1  ст.88 ЦПК України,  з урахуванням обсягу задоволених позовних вимог,  відсутності доказів витрат на правову
допомогу.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст. ст. 303,
307,  308,  309,
313,  314 ЦПК України,  колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Апеляційну
скаргу споживчого товариства „Речовий ринок" задовольнити. Рішення
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 08 грудня 2006 року в
частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/5 частку земельної ділянки
споживчого товариства „Речовий ринок",
стягнення з відповідача на його користь 376, 980 грн. скасувати та
ухвалити в цей частині нове рішення - про залишення без задоволення вказаних
позовних вимог ОСОБА_1.

Рішення
в частині стягнення судових витрат змінити,
зменшивши суму стягнутих витрат до 38, 50 грн.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили
з моменту проголошення,  однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.