У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 січня 2007 року                                                                                    м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                                    Прокопчука
Ю.В.,

суддів:                                              Костенка
А.В.,

Лященко Н.П.,

Патрюка М.В.,

Пшонки М.П.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Володимирецької районної державної
адміністрації Рівненської області про стягнення надбавки за вислугу років,
допомоги на оздоровлення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володимирецького
районного суду від 27 квітня 2004 року та ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2004
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2004 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що працює ІНФОРМАЦІЯ_1 і має
26 років педагогічного стажу, однак передбачені ст. 57 Закону України «Про
освіту» надбавки за вислугу років і матеріальна допомога на оздоровлення їй не
нараховувалися та не виплачувалися.

Рішенням Володимирецького районного
суду від 27 квітня 2004 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 1 липня
2004 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив із того, що у 1997-2000 роки державним бюджетом не
виділялись кошти на виплату надбавок за вислугу років і допомоги на
оздоровлення, передбачених ст. 57 Закону України «Про освіту», а тому відсутні
підстави для проведення цих виплат.

Проте з такими висновками погодитись не
можна, оскільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм
матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 7 ст. 43 Конституції
України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 57 Закону України «Про освіту»
передбачені гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним та іншим
працівникам закладів освіти, у тому числі виплата надбавок за вислугу років,
допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки.

Відповідно до ст. 22 Закону України
«Про оплату праці» суб'єкти організації оплати праці не мають права в
односторонньому порядку приймати рішення
питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством,
угодами і колективними договорами.

При вирішенні цього спору зазначені
положення чинного законодавства судами першої та апеляційної інстанцій не
враховано.

Судами також не враховані роз'яснення,
викладені в п.п. 8, 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня
1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату
праці», відповідно до яких при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди
за підсумки роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно
виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих
виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти,
можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено)
лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності
коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони
обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування. Згідно з
п. 3 ст. 39 Закону України «Про власність» у разі недостатності у державній
установі (організації) коштів відповідальність за її зобов'язаннями несе
власник.

Оскільки оскаржувані судові рішення
постановлені з порушенням норм закону, що призвело до неправильного вирішення
справи, вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду
від 27 квітня 2004 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2004 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          Ю.В.
Прокопчук

Судді:                                                                                    А.В.
Костенко

Н.П. Лященко

М.В. Патрюк

М.П. Пшонка