Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 22 грудня 2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору дарування будинку, переведення прав та обов'язків
продавця по договору купівлі-продажу будинку та стягнення коштів, посилаючись
на те, що 25 листопада 2005 року під впливом помилки подарувала відповідачу
будинок АДРЕСА_1, а            16 грудня
2005 року ОСОБА_1 продав будинок ОСОБА_3. Позивачка просила визнати недійсним
договір дарування будинку АДРЕСА_1, укладений між нею та відповідачем 25
листопада 2005 року, перевести на неї права та обов'язки продавця за договором
купівлі-продажу будинку від 16 грудня 2005 року, стягнути з ОСОБА_1 отримані за
договором кошти.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від                   17
листопада 2006 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 22
грудня 2006 року рішення суду першої інстанції скасоване та постановлене нове
рішення про часткове задоволення позову, постановлено визнати недійсним договір
дарування будинку, визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку в частині
продавця, перевести права та обов'язки продавця за договором купівлі-продажу з
ОСОБА_1 на              ОСОБА_2, стягнути
з відповідача на користь позивачки 25750 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що скасовуючи
рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, апеляційний суд
виходив із того, що договір дарування було укладено позивачкою під умовою та
внаслідок помилки.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваного рішення також не
дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст.
338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування будинку,
переведення прав та обов'язків продавця по договору купівлі-продажу будинку та
стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду
Чернігівської області від 22 грудня 2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін