УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007
року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Автономної
Республіки Крим в складі:

головуючого
судді  - Іващенко В.В.,

суддів                         - Летягіної О. В ,

- Сінані О.М.,

при секретарі  - Іванові O.K.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа-прокуратура АР Крим про захист честі, гідності,
ділової репутації та стягнення моральної шкоди, третя особа-прокуратура АР
Крим, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду
Автономної Республіки Крим від 29 січня 2007 року,

встановила:

ОСОБА_1
звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_2
ухиляється від отримання судових повісток. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що
відповідач здійснює спроби скрити майно з метою утруднення виконання судового
рішення.

Ухвалою Центрального районного суду від 26 січня 2007
року ОСОБА_1 відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду
скасувати, як постановлену з порушенням вимог матеріального і процесуального
права, та постановити нову про накладення арешту на транспортні засоби, що
належать ОСОБА_2. У разі неможливості постановити нову ухвалу про скасувати ухвали
місцевого суду та передати справу на новий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта, який підтримав
апеляційну скаргу та представників відповідача, які заперечували проти
задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову про
накладення арешту на належні ОСОБА_2. автотранспортні засоби чи майно, суд
першої інстанції виходив з того, що позивачем не визначено майно, яке належить
відповідачеві і на яке має бути накладено арешт, а також не наведені підстави
для забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду
та вважає їх зробленими з порушенням норм процесуального права.

Частина 2 ст. 151 ЦПК України містить в собі вимоги щодо
форми та змісту заяви про забезпечення позову. Так у заяві повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Справа№
22-ц-4443/2007р.          Головуючий в 1
інстанції:Долженко Ю.П.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про
забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає
її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На зазначені вимоги закону, місцевий суд уваги не звернув та зробив
поспішний висновок про необхідність відмови у задоволенні заяви про
забезпечення позову, оскільки такий висновок, відповідно до ст. 151 ч. З ЦПК
України, може бути зроблений лише у разі, якщо невжиття заходів забезпечення
позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Таке
місцевим судом не встановлено.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному
вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її
застосування.

За таких обставин, враховуючи, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не
відповідає вимогам ст. 151 ч. 8 ЦПК України, а саме в ній не зазначено причини,
у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов з обґрунтуванням необхідності його
забезпечення, не визначено майно, на яке необхідно накласти арешт, заяву
необхідно повернути ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись статтями 151 ч. 2, 153
ч. 8, 304, 312 ч. 1 п. 2, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим,

ухвалила:

апеляційну скаргу
ОСОБА_1задовольнити частково.

Ухвалу
Центрального районного суду від 29 січня 2007року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою повернути ОСОБА_1 заяву про
забезпечення його позову до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової
репутації та стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двох
місяців безпосередньо до Верховного суду України.