УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
березня 2007 року                                                                        м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого:                                                             Проскурніцького
П.І.,

суддів:                                                                        Фединяка
В.Д., Кукурудза Б.І.,

секретаря:                                                                  Логажевської
М.Б.,

з участю
сторін:                                                         відповідача
ОСОБА_3.,

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
апеляційну   скаргу   ОСОБА_1на ухвалу Івано-Франківського
міського суду від 22 січня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_2.
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1(в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4.),
ОСОБА_5. про визнання недійсними договорів доручення, недійсним договору
дарування частини квартири.

11.01.2007
року позивачка звернулась до суду .з заявою про вжиття заходів забезпечення
позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_1. може продати
квартиру, що є предметом спору і яка являється постійним місцем проживання
позивачки.

Ухвалою
Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2007 року заяву ОСОБА_2.
задоволено частково, заборонено ОСОБА_1. вчиняти будь-які дії спрямовані на
відчуження квартири АДРЕСА_1. Заборонено Першій державній нотаріальній конторі
міста Івано-Франківська проводити будь-яким чином оформлення відчуження
вказаної спірної квартири, а обласному бюро технічної інвентаризації - видавати
документи необхідні для відчуження цієї квартири до вирішення судом даного
спору.

На
зазначену ухвалу ОСОБА_1.
подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
Івано-Франківського міського суду від 22.01.2007 року.

Апелянт
посилається на те, що згідно свідоцтва на спадщину та свідоцтва на право
власності позивачці до укладення договору дарування, тобто до 16.12.03 року
належало 1/2 спірної квартири. Тобто предметом оскарження в судовому порядку є
1/2 спірної квартири, а інша частина цієї квартири належить ОСОБА_1. та їх
спільному сину ОСОБА_4. Отже, на думку апелянта, Івано-Франківський міський суд
своєю ухвалою від 22.01.07 року обмежив відповідача у праві володіння,
користування та розпорядження його часткою майна, яка до того ж не є предметом
судового спору.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно
до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може
вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Справа №
22-ц-373/2007р.                                          Головуючий
у І інстанції Антоняк Т.М.

Категорія
6                                                                    Доповідач
Проскурніцький П.І.

2

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, заборонивши
ОСОБА_1. вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1, а
також заборонивши Першій державній нотаріальній конторі м. Івано-Франківська
проводити будь-яким чином оформлення відчуження вказаної спірної квартири, а
обласному бюро технічної інвентаризації - видавати документи, необхідні для
відчуження квартири до вирішення судом даного спору.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду при
постановленні ухвали, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.
ст. 151-153, 307, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 22.01.2007 року без змін. Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.