Справа № 22ц- 1141                                                                    Головуючий
Категорія___________________________________________ Доповідач:
УХВАЛА

Іменем України

03 квітня 2007
року

Судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області
в складі:

головуючого - судді Коротенка
Є.В.

суддів -
Карайван Т.Д., Дмитрієвої
Л.Д.

при секретарі - Стєхіній
Я.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в М.Луганську цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Свердловського міського суду Луганської області від 22 грудня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" в особі Краснодонської
філії про визнання незаконними дій робітників Свердловського РЕМ підрозділу
Краснодонської філії ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" та стягнення
моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ „Луганське енергетичне
об'єднання" в особі Краснодонської філії про визнання незаконними дій
робітників Свердловського РЕМ
підрозділу Краснодонської філії ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання"
та стягнення моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини.

Вона мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 1998 року, вказана
квартира належить їй на підставі свідоцтва про право власності. 28.11.2004 року до
позивачки додому прийшли робітники Свердловського РЕМ підрозділу
Краснодонської філії ТОВ ,.ЛЕО" з перевіркою, під час якої робітниками РЕМ було встановлено
порушення правил користування електричною енергією, тобто включення потужності
електроприладів при зірваній пломбі Держстандарту і був складений акт № 009694 від 28.11.2004 року на підставі
якого відповідачем були нараховані збитки у сумі 1161 грн. 48
коп. Позивачка вважає, що акт був складений з порушенням вимог діючого
законодавства та всі нарахування по ньому неправомірні, оскільки її вини в цьому
порушенні немає.

15.01.2006 року до
позивачки знову прийшли робітники Свердловського РЕМ та склали акт №
00015096 від 15.01.2006
р. за нібито самовільне підключення і були нараховані збитки у сумі 695,28 грн. Цей акт
позивачка теж вважає незаконним, оскільки ніякого порушення „Правил
користування електроенергією для населення" вона не вчиняла.

Вказаними діями робітників Свердловського РЕМ їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінює у 4000 грн., так як
стан її здоров'я погіршився, вона людина похилого віку і нервові стреси
негативно діють на її здоров'я, у неї також з,явились сильні головні болі , підвищився тиск,
вона стала погано спати ,
її мучає безсоння , на
кожний дзвінок у квартиру вона реагує дуже хворобно , відчуває душевні
страждання.

Тому позивачка просила суд визнати незаконними вказані
дії робітників Свердловського РЕМ
підрозділу Краснодонської філії ТОВ „Луганське енергетичне
об,єднання", визнати незаконними акти № 009694, № 00015096, складені цими
робітниками, та протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 103-1 КпАП України і
стягнути з відповідача на її користь в якості відшкодування моральної шкоди 4000 грн.

2

Рішенням
Свердловського міського суду Луганської області від 22 грудня 2006 року у
задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ „Луганське енергетичне
об'єднання" в особі Краснодонської філії було відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погодившись з
вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду Луганської облісті з
відповідною апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду
і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, в зв'язку з тим, що
постановлене решіння є незаконним та необгрунтованим.

В судовому засіданні апелянт доводи своєї апеляційної
скарги підтримав.

Представник відповідача
в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши, що рішення суду
першої інстанції є законним та обгрунтованим, додатково пояснивши, що при
складанні актів № 009694
від 28.11.2004 та № 00015096 від 15.01.2006 р. співробітники
Свердловського РЕМ ТОВ
„Луганське енергетичне об'єднання" повністю дотримувались вимог „Правил
користування електроенергією для населення", затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1999
року № 1357, зафіксувавши
встановлене порушення вказаних Правил. Наявність самих порушень позивачка
фактично не заперечувала, хоча була присутня при їх виявленні та при складанні
актів, підписавши їх без зауважень. ОСОБА_1 заперечувала лише наявність її вини
у цих порушеннях. Крім того, ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу в
обгрунтування свого позову.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та обгрунтованність рішення суду, судова колегія вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Згідно із ст.60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню
підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо
яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Судом першої
інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини
справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої
інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює.

Відмовляючи у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" в
особі Краснодонської філії про визнання незаконними дій робітників
Свердловського РЕМ підрозділу
Краснодонської філії ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" та стягнення
моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що при
складанні актів № 009694
від 28.11.2004 та № 00015096 від 15.01.2006 р. співробітники
Свердловського РЕМ ТОВ
„Луганське енергетичне об'єднання" повністю дотримувались вимог „Правил
користування електроенергією для населення", затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 26.07.1999
року № 1357, лише
зафіксувавши встановлене порушення вказаних Правил.

При цьому,
наявність самих порушень позивачка фактично не заперечувала, хоча була присутня
при їх виявленні та при складанні актів, підписавши їх без зауважень,
наполягаючи лише на відсутності її вини.

Крім   того,   із
змісту    п.53    ПКЕЕН
вбачається,   що   при
виявленні   представником
інергопостачальника порушення ПКЕЕН, складається відповідний акт, який фактично
лише фіксує

3

саму наявність встановленого порушення. На підставі цього
акту енергопостачальник, вважаючи, що конкретними діями конкретного споживача
йому завдані відповідні збитки, має право визначити величину збитків, завданих
йому діями цього споживача. Але у разі відмови цього споживача відшкодувати
збитки енергопостачальник має право звернутися з відповідним позовом про
відшкодування збитків.

Тобто при
виникненні спору питання про винність відповідного споживача та про саму
наявність та розмір збитків може вирішуватись лише у судовому засіданні при
розгляді вказаного позову про відшкодування збитків і ніяким чином не
вирішується при складанні акту.

Крім того,
встановлено, що позивачем та його представником, в порушення ст.60 ЦПК України,
не надано суду жодного доказу в обгрунтування своїх позовних вимог.

Також судовою
колегією приймається до уваги той факт, що оскарження позивачкою протоколів про
адміністративне правопорушення за ст. 103-1
КпАП України є безпідставним, оскільки законодавство в такому випадку не
передбачає можливості судового оскарження такого протоколу в порядку цивільного
судочинства, а також приймається до уваги той факт, що строк на притягнення
особи до адміністративної відповідальності по вказаних протоколах сплив.

Крім того, судовою колегією
приймається до уваги той факт, що в судовому засіданні апелянт не наполягав на
стягненні з відповідача моральної шкоди, вважаючи, що така шкода їй не була
спричинена.

Таким чином,
судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи. Судом першої інстанції постановлене правильне по суті і
справедливе рішення.

Приймаючи до
уваги викладене, керуючись ст.ст.304. п.1 ст.307, 308, 314-315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Свердловського міського суду Луганської області від 22 грудня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" в особі Краснодонської
філії про визнання незаконними дій робітників Свердловського РЕМ підрозділу
Краснодонської філії ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" та стягнення
моральної шкоди відхилити.

Рішення
Свердловського міського суду Луганської області від 22 грудня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" в особі Краснодонської
філії про визнання незаконними дій робітників Свердловського РЕМ підрозділу
Краснодонської філії ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" та стягнення
моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення, однак її може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання ним законної
сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Верховного Суду України.

Головуючий

Судді: