Справа № 22-ц-982/2007р.                         Головуючий у 1-й
інстанції Семенюк І.М.
Категорія № 39                                              суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року серпня 21 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого -
Попруги С.В.

суддів                  - Гагіна М.В., Семеній Л.І.

з участю
секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та осіб, які приймають участь у справі ОСОБА_1 та представника ВАТ „Конотопський арматурний завод"
- Васильченко О.О., розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управляння пенсійного
фонду України в м. Конотопі, на рішення Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 11 червня 2007 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства „Конотопський арматурний завод" треті особи:
Управління пенсійного фонду України в м. Конотопі, Управління праці та
соціального захисту населення м. Конотоп, про встановлення факту роботи в
важких та шкідливих умовах праці,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду від 11 червня 2007 року позов ОСОБА_1задоволено
частково.

Встановлено факт роботи ОСОБА_1в якості машиніста компресорних установок, зайнятого під
час роботи зі шкідливими речовинами не нижче третього класу небезпеки на ВАТ
„Конотопський арматурний завод" в період роботи з 01 грудня 1983 року по
21 серпня 1992 року, з 01 липня 1993 року до 30 вересня 1994 року, з 01
листопада 1994 року до 31 січня 1995 року, з 01 березня 1995 року до 31 серпня 1996
року, з 01 січня 1997 року до 30 вересня 1997 року, 01 листопада 1997 року до
30 червня 1998 року.

В задоволенні вимог щодо роботи в якості машиніста
компресорних установок, зайнятого під час роботи зі шкідливими речовинами не
нижче третього класу небезпеки на ВАТ „Конотопський арматурний завод" в
період роботи з 21 серпня 1992 року по 01 липня 1993 року та в жовтні 1994
року, в лютому 1995 року, вересні-грудні 1996 року, в жовтня 1997 року
відмовлено.

В апеляційній скарзі Управляння пенсійного фонду України
в м. Конотопі просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити
нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач працював на ВАТ
„Конотопський арматурний завод" з 17 грудня 1975 року по 25 червня 2001
року. З 23 січня 1976 року йому ОСОБА_1
присвоєно професію машиніста компресорних установок третього розряду і
переведено на погодинно-преміальну оплату праці. Наказом від 14 грудня 1983
року № 396-к ОСОБА_1
переведений у тому ж підрозділі машиністом двигунів внутрішнього згорання
п'ятого розряду. Наказом від 04 грудня 2002 року № 690-к в трудову книжку
позивача внесено зміни, які свідчать про те, що ОСОБА_1 працював машиністом компресорних установок.

Згідно уточнюючої довідки ОСОБА_1 дійсно працював на ВАТ „Конотопський арматурний
завод" машиністом компресорних установок з 23 січня 1976 року до 25 червня
2001 року і був зайнятий повний робочий день під час роботи із шкідливими
речовинами не нижче третього класу небезпеки і на інші роботи не залучався. За
результатами атестації робочих місць за умовами праці наказом від 01 липня 1998
року № 114 затверджено Перелік робочих місць із шкідливими умовами праці,
зайнятість яких дає право на пільгову пенсію за списком №2, до якого входить
професія машиніста компресорних установок. За оцінкою факторі виробничого
середовища і трудового процесу робоче місце машиніста компресорних установок
має три фактори одного ступеня та один фактор другого ступеня небезпеки, за
цими показниками вважається зі шкідливими та важкими умовами праці, що
відповідає показникам Списку №2. Як убачається з особової картки ОСОБА_1 надавалася
відпустка тривалістю 24 календарні дні і встановлена доплата за роботу в
шкідливих умовах праці, про що свідчать особові рахунки позивача, які маються в
матеріалах справи.

Відповідно до п.
2.5 Інструкції „Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах,
установах і організаціях" № 201 від 31 березня 1987 року, затвердженої
постановою Держкомпраці у випадку виявлення неправильного або неточного запису
відомостей у роботі, переведенні на іншу постійну роботу, про нагороди та
заохочення та інше, виправлення здійснюються адміністрацією того підприємства,
де був внесений відповідний запис.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку
про те, що ОСОБА_1 працював
на ВАТ „Конотопський арматурний завод" на посаді машиніста компресорних
установок.

Не можна погодитись з доводами апелянта про порушення судом п. 20 „Порядку
підтвердження трудового стажу для призначення пенсії у разі відсутності трудової
книжки або відповідних записів у ній", оскільки у позивача є трудова
книжка, у якій зроблені виправлення про роботу у відповідності до чинного
законодавства.

Посилання ВАТ „Конотопський арматурний завод" на
висновок головного експерта з умов праці Сумської обласної державної
адміністрації висновків суду не спростовують, оскільки судом встановлено факт
роботи позивача на посаді машиніста компресорних установок, а не тотожність
вказаної посади з посадою машиніста двигунів внутрішнього згорання.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

ВАТ „Конотопський арматурний завод" не довело обставин, на які воно
посилається, як на підставу своїх заперечень.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За
таких обставин, коли оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає нормам
матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в
м. Конотопі відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 11 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо
до Верховного Суду України.