Справа № 22-363807р.                         Головуючий по 1 інстанції - Павленко В.Д.
- 21                                                     Доповідач  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22
травня 2007 p.                       Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого:                                    Курило В.П.

суддів:                                              Санікової
О.С.

Шамрило
Л.Г.

при
секретарі:                                  Арутюнян
Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області
від 17 жовтня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1до ВП „Шахта „Піонер"
ДП „Добропіллявугілля",  3-я особа
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в Олександрівському районі
Донецької області про відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2006 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ДП „Добропіллявугілля" ВП
„Шахта „Піонер" на користь позивача на відшкодування моральної шкоди,  завданої ушкодженням здоров'я,  2000 грн.

Не
погодившись з рішенням суду,  позивач
приніс апеляційну скаргу,  в якій просить
змінити рішення та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в
розмірі 60000 грн.,  посилаючись на
порушення судом норм процесуального права та невідповідність рішення обставинам
справи. В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1. зазначив,  що 17.10.2006 р. суд першої інстанції
проголосив рішення,  яким з відповідача
на його користь була стягнута моральна шкода в розмірі 21000 грн.,  але в копії судового рішення від 17.10.2006 p.,  яку він отримав в канцелярії суду 12.01.2007 p.,  розмір моральної шкоди був вказаний в сумі
2000 грн.,  що і стало причиною подання
ним апеляційної скарги.

Заслухавши
доповідача,  пояснення позивача
ОСОБА_1,  який підтримав доводи
апеляційної скарги і просив її задовольнити,
пояснення представника 3-ї особи Євстігнєєвої OIL,  яка підтримала доводи скарги позивача
відносно проголошення судом рішення про стягнення моральної шкоди в сумі 21000
грн.,  дослідивши матеріали справи,  апеляційний суд вважає,  шо скарга підлягає частковому
задоволенню,  а рішення суду - скасуванню
з поверненням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з таких підстав.

Судом
першої інстанції встановлено,  що під час
роботи у відповідача в якості електрослюсаря підземного ОСОБА_1. отримав
професійне захворювання - хронічний обструктивний бронхіт і висновком МСЕК від
19.04.2000 р. йому вперше встановлено 25% втрати професійної працездатності.
При подальших оглядах на МСЕК у зв'язку з погіршенням стану здоров'я внаслідок
професійного захворювання розмір втрати працездатності збільшувався та становив
з 19.04.2002 р. - 40%,  а з 27.09, 2005
р. і безстроково - 60%.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції поновив позивачу строк
звернення до виплати,  що діючим
законодавством не передбачено.

З
матеріалів справи вбачається,  що
пошкодження здоров'я є наслідком шкідливих і небезпечних умов праці позивача і
що саме пошкодженням здоров'я останньому заподіяно моральну шкоду. Право на
отримання грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди виникло у
ОСОБА_1 у квітні 2000 p.,  коли висновком
МСЕК від 19.04.2000 р. йому вперше була встановлена втрата професійної
працездатності на 25% у зв'язку з професійним захворюванням.  Тобто це право виникло у позивача до введення
в дію Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності",  що набрав чинності з 01.04.2001 р.

Таким
чином,  правовідносини,  які склалися між сторонами по даній
справі,  регулюються нормами Кодексу
законів про працю України (далі КЗпП України),
а саме  ст. 237-1 цього Кодексу.
Частина 1  ст. 233 КЗпП України
передбачає тримісячний строк для звернення до суду за вирішенням трудового
спору з дня,  коли працівник дізнався або
повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно
ч.1  ст. 73 ЦПК України суд поновлює або
продовжує строк,  встановлений відповідно
законом або судом,  за клопотанням
сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Але
ухвалюючи рішення,  суд нормами КЗпП
України не керувався і не обговорив причину пропускуОСОБА_1. строку,  встановленого законом для звернення до суду з
даним позовом.

Крім
того,  апеляційний суд вважає,  що суд першої інстанції фактично не розглянув
позовні вимоги ОСОБА_1,  заявлені до
відповідача про відшкодування моральної шкоди,
оскільки неможливо встановити у теперішній час яку ж суму (21000 грн. як
було проголошено чи 2000 грн. як зазначено у рішенні) на відшкодування
моральної шкоди суд стягнув на користь позивача,  що відповідно до вимог п.5 ч.1  ст. 311 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду і передачі справи на новий розгляд.

Керуючись  ст.
ст. 3ОЗ,  307,  311,
313-315 ЦПК України,  апеляційний
суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17 жовтня 2006 року
скасувати,  справу направити на новий
розгляд до того ж суду в іншому складі.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.