апеляційний суд черкаської області
Справа № 22ц-171 2007 р.                                                     Головуючий
Категорія інші позовні                                                             Компанієць
Доповідач в апеляційній інстанції Захарова
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25"
січня 2007 р.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого                Кісіля
М.О.

суддів                            Захарової
А.Ф., Адаменко Л.В.

при секретарі               Кулик
М.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвали Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 20 грудня 2006 р. по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до
виробничого сільськогосподарського кооперативу «Зоря» про визнання незаконним
рішення ліквідаційної комісії та договору купівлі-продажу.

Вивчивши матеріали справи ,
вислухавши ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ,
їх представника ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, та
голову ліквідкомісії ОСОБА_7,
представника третьої особи ОСОБА_6, які заперечували на доводи скарги,
судова палата ,-

встановила:

В жовтні 2006 року
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 пред'явили позов до Виробничого
сільськогосподарського кооперативу «Зоря» (
ВСГК «Зоря») в особі ліквідаційної комісії підприємства про визнання
незаконним рішення ліквідаційної комісії та розірвання договору
купівлі-продажу. Третьою особою залучене фермерське господарство «Степ».

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказували, що
правонаступником КСП «Зоря» с. Ташлик Смілянського району Черкаської області
згідно Статуту кооперативу, зареєстрованого розпорядженням голови Смілянської
районної державної адміністрації № 138 від 27 березня 2000 року, є виробничий
сільськогосподарський кооператив «Зоря». В своїй діяльності ВСК «Зоря» повинен
керуватися ЦК України, Законом України «Про кооперацію» № 1087-ІУ від 10 липня 2003 року та
положеннями згаданого Статуту кооперативу.

З самого початку створення кооперативу були допущені грубі помилки при
визначенні майна, яке увійшло до пайового фонду кооперативу.

При створенні кооперативу вони були його членами, вважали,
що зможуть своїми голосами впливати на його діяльність, приймати участь в
управлінні ним. Так вважали

2

більшість власників майнових паїв. Але так не сталось.
Використовуючи юридичну неосвідченість більшості членів
кооперативу та хаос, пов'язаний з законодавчою неврегульованістю процесу розпаювання, управління кооперативом фактично
прийняли на себе особи, які абсолютно не
переймалися інтересами кооперативу, і тим більше його пайщиків.

При реорганізації КСП в кооператив всупереч вимогам
п. 18 «Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів КСП»,
затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28.02.2001 року, не було уточнено майно (склад
і вартість) для задоволення боргів. Все майно, а
його нараховувалось на 10000000 ( десять мільйонів) грн.. було віднесено до пайового фонду. Таке становище
дозволило ВСК «Зоря» у подальшому проводити безконтрольне зменшення кількості майна.

На теперішній час частина майна
продана непрозоро, без належної оцінки та відповідної процедури, по значно заниженим цінам. Це стало можливим
внаслідок того, що керівництвом не були приведені у
відповідність з діючим законодавством Статутні документи кооперативу в зв'язку з набранням чинності Закону України «Про
кооперацію» № 1087-ІУ від 10
липня 2003 року та
ЦК України.

Статут виробничого кооперативу має містити крім
відомостей, передбачених статтею 88 ЦК України відомості про : розмір
пайового внеску члена кооперативу; склад і порядок внесення пайових внесків
членами кооперативу та про їхню відповідальність за порушення зобов'язання щодо внесення пайових внесків; характер і
порядок трудової участі; порядок розподілу прибутку і збитків
кооперативу; розмір і умови субсидіарної відповідальності його членів за зобов'язаннями кооперативу; склад і компетенцію
органів управління кооперативу та про порядок ухвалення ними рішень. Згідно ст.
41
Прикінцевих положень Закону України «Про кооперацію» кооперативи, які були створені до
набрання чинності цим Законом, зобов'язані протягом року з дня
набрання чинності цим Законом привести свої статути у відповідність з
цим Законом.

Загальними зборами кооперативу було прийнято
рішення про ліквідацію, однак знову всупереч
закону - ст. 29 згаданого Закону загальними зборами кооперативу не було визначено
порядок діяльності ліквідаційної комісії. В той же час посадові особи ліквідаційної комісії, скориставшись тим, що до
неї перейшли повноваження з управління кооперативом, всупереч інтересам
пайщиків кооперативу, керуючись власними інтересами почали розпродаж належного пайщикам майна,
заподіюючи шкоди їх майновим інтересам.

Так, ліквідаційна комісія ВСК «Зоря»
своїм рішенням (протокол б/н від 25 травня 2006 року) без належної аргументації, без визначення процедури продажу та
оголошення загальноприйнятим способом про продаж об'єкту нерухомості, своїм
протоколом при двох претендентах прийняло
безвідповідальне рішення продати привабливий об'єкт нерухомості -свинокомплекс за 100000 грн. фермерському господарству
ОСОБА_5, а не фермерському господарству ОСОБА_6,
аргументуючи, що борги складають більше 100000 грн. В
той же час дійсна вартість вказаного об'єкту нерухомості становить 380000 грн., а ринкова вартість при умові проведення торгів взагалі
значно перевищить ту ціну, за яку вчинено продаж. Тобто продаж
майна, яке складає їхні майнові паї, здійснюється незаконно та без належного юридичного оформлення, фактично йде розкрадання колективного майна. Крім цього, гроші від покупця за
придбання вказаного об'єкту до цього часу не
надійшли на рахунок кооперативу. Відповідні заяви пайщиків про наявність в діях
посадових осіб ознак злочину знаходяться на
перевірці в Смілянській міжрайонній прокуратурі.

Внаслідок порушення їхніх майнових прав їм завдані значні матеріальні
збитки.

Відповідно до ст. 657 ЦК України
договір купівлі-продажу єдиного майнового комплексу, або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

3

В зв'язку з цим
змушені звернутися до суду з позовом про визнання рішення ліквідаційної комісії
про продаж свинокомплекса
недійсним та розірвання договору купівлі-продажу свинокомплекса між ВСК «Зоря»
та фермерським господарством «Степп» .

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 215, 216, 220, 657 ЦК
України просили суд :

1.
визнати незаконним рішення ліквідаційної комісії ВСК
«Зоря», протокол б/н від 25
травня 2006 року, а
саме продати об'єкт нерухомості -
свинокомплекс за 100000 грн. фермерському господарству «Степп» Чорнобривця Олександра
Віталійовича;

2.
розірвати договір купівлі-продажу свинокомплекса між ВСК «Зоря» та
фермерським господарством «Степп».

Заявою від 29.11.2006 року позивачі
уточнили свої позовні вимоги, стверджуючи, що проданий за 100000 грн. свинокомплекс фактично
коштує 380000 грн., а
ринкова вартість при організації торгів перебільшить цю суму, тому продажем
об'єкту їм спричинені значні матеріальні збитки. Просили визнати незаконним
рішення ліквідаційної комісії ВСК «Зоря», протокол б/н від 25.05.2006 року, а саме
продати об'єкт нерухомості -
свинокомплекс за 100000 грн. фермерському господарству «Степп» ОСОБА_5.

Визнати договір
купівлі-продажу корпусів свинокомплекса
фермерському господарству «Степп» недійсним.

19 грудня 2006
року представник позивачів подав заяву про накладення арешту на комплекс
нежитлових приміщень, або заборонення відчуження 4 корпусів свинокомплексу
в с Ташлик
Смілянського району, що належать фермерському господарству «Степп» на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2006 року, - у забезпечення позовних вимог його довірителів.

Ухвалою від 20 грудня 2006 року Смілянський
міськрайсуд з метою забезпечення позову заборонив відчуження 4 корпусів свинокомплексу під літерами
«З», «М», «Н», «П», що розташовані в с. Ташлик Смілянського району Черкаської
області і належать фермерському
господарству «Степп» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 травня 2006 року за
реєстровим № 3930 приватним
нотаріусом ОСОБА_8.

Зобов'язано
представника позивачів ОСОБА_4 протягом 7
днів з дня винесення ухвали внести на
депозит Смілянського міськрайонного суду заставу в розмірі 100000 грн. з метою забезпечення його заяви про заборону відчуження
зазначеного майна.

Ухвалою
Смілянського міськрайсуду від цієї ж дати -
20 грудня 2006 року
провадження в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ВСК «Зоря» в
особі ліквідаційної комісії про визнання незаконним рішення ліквідаційної
комісії та розірвання договору купівлі-продажу закрито.

Зобов'язано УДКУ
в Черкаській області повернути позивачам 1000
грн. судового збору а ТУ ДСА в Черкаській
області - повернути позивачам 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення.

Вжиті судом заходи забезпечення позову вказано застосовувати до набрання
ухвалою законної сили.

В апеляційній
скарзі на ці дві ухвали представник позивачів просить першу скасувати в частині
зобов'язання представника позивачів ОСОБА_4 внести на депозит Смілянського
міськрайонного суду заставу 100000
грн., а другу ухвалу скасувати в повному обсязі з направленням справи на розгляд
по суті до суду першої інстанції, як неправомірні і невідповідаючі вимогам
закону.

Обговоривши
матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

З матеріалів справи встановлено, що позивачі звернулися
до ВСК «Зоря» с Ташлик
Смілянського району Черкаської області з позовом про визнання незаконним
рішення ліквідаційної комісії від 25
травня 2006 року.
Цим рішенням, за твердженням позивачів, ліквідаційна комісія ВСК «Зоря» без
належної аргументації, без визначення процедури продажу та оголошення
загальноприйнятим способом про продаж об'єкту нерухомості своїм

4

протоколом при двох претендентах прийняла
безвідповідальне рішення продати корпуси свинокомплексу
за 100000 грн. фермерському
господарству «Степп» (ОСОБА_5), аргументуючи, що борги господарства складають
більше 100000 грн. Проте,
дійсна вартість всього об'єкту нерухомості становить 380000 грн., а ринкова
вартість об'єкту при умові проведення торгів взагалі значно перевищить ту ціну,
за яку вчинено продаж. Тобто продаж майна, яке складає їх майнові паї, як
стверджують позивачі, було здійснено незаконно, за заниженою ціною, в зв'язку з чим порушені їх майнові права, спричинені
матеріальні збитки.

Таким чином, позивачі по суті оскаржують дії і рішення ліквідаційної
комісії, внаслідок яких порушені майнові
права позивачів та публічний порядок укладення договору купівлі-продажу
від 26 травня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 за
реєстровим № 3930, за яким частина свинокомплексу ВСК «Зоря» була продана
фермерському господарству «Степп» за заниженою, на думку позивачів, ціною.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»
провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом,
Господарсько-процесуальним Кодексом України, іншим законодавчими актами
України.

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону скарги на
дії учасників ліквідаційної процедури розглядає Господарський суд. А за ч. 4
ст. 25 цього ж Закону дії ліквідаційної комісії можуть бути оскаржені до
Господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном)
банкрута, особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута, кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка,
посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену
законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів
до ліквідаційної маси, - що мається в даному випадку.

За таких обставин суд правильно визначився , що даний позов слід розглядати в Господарському суді,
тобто цей позов суду загальної юрисдикції не підвідомчий. Тому згідно з
положенням п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
обгрунтовано закрив провадження у даній справі, яка не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність висновку суду в цій частині
являються безпідставними, що підтверджується всім вищевикладеним, а тому не
можуть бути задоволені, тобто апеляційна
скарга в цій частині є необгрунтованою.

Що стосується апеляційної скарги представника позивачів
стосовно незаконності ухвали суду від 20
грудня 2006 року про
заборону відчуження 4 корпусів
свинокомплексу під
літерами «З», «М», «Н», «П», що розташовані в с. Ташлик Смілянського району і належать Фермерському господарству
«Степп» на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2006 року, яка постановлена судом у забезпечення позову,
судова палата вважає, що така апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Вказаною ухвалою суду разом із забороною відчуження корпусів свинокомплексу зобов'язано
представника позивачів ОСОБА_4 протягом семи днів з дня винесення ухвали внести
на депозит Смілянського міськрайсуду заставу в розмірі 100000 грн. з метою
забезпечення його заяви про заборону відчуження зазначеного майна. За
апеляційною скаргою ухвала оскаржується саме в частині зобов'язання
представника позивачів ОСОБА_4 внести на депозит суду заставу в розмірі 100000 грн.

Переглядаючи заяву суду в межах доводів апеляційної скарги, судова палата
вважає, що вона є неправомірною в означеній в апеляційній скарзі частині, тому
апеляційна скарга в цій частині і підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України,
суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити
його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню
забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Тобто
зобов'язаний забезпечити вимоги заставою може бути позивач, позивачі , а не їх
представник, на якого в даному випадку суд неправомірно поклав такий обов'язок.

Тому ухвала суду
в цій частині підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 303,
304, 307,312,314 ЦПК України, судова палата, -

5

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задоволити частково.

Ухвалу
Смілянського міськрайсуду від 20
грудня 2006 року про
заборону відчуження 4 корпусів
свинокомплексу, що
знаходяться в с. Ташлик Смілянського
району Черкаської області і належать фермерському господарству «Степп»
скасувати в частині зобов'язання представника позивачів ОСОБА_4 внести на
депозит Смілянського міськрайсуду заставу в розмірі 100000 грн. В решті ухвалу
залишити без змін.

Ухвалу Смілянського міськрайсуду від 20
грудня 2006 року про
закриття провадження по даній справі в зв'язку з непідвідомчістю спору суду
загальної юрисдикції, -залишити
без змін.

Ухвала судової палати може бути оскаржена до Верховного
Суду України на протязі двохмісячного строку.

Головуючий              /підпис/

Судді                          /підписи/

ВІРНО:

суддя апеляційного суду

Черкаської області      А.Ф.Захарова