Справа №  4755,
Головуючий 1 інстанції Савкевич К.М.
Категорія 41                                                              Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2007
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Курило В.П. суддів Шамрило Л.Г.,
Санікової О.С.  при секретарі
Степаненко В.Б.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою Відкритого акціонерного товариства „Укрвуглебуд" на рішення
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2007
року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
„Укрвуглебуд" про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

До
Апеляційного суду Донецької області надійшла апеляційна скарга Відкритого
акціонерного товариства „Укрвуглебуд" на рішення Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2007 року,  яким стягнуто з відповідача на користь позивача
середній заробіток за час затримки розрахунку 7859.42 грн.

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог через
те,  що позивач пропустив строк на
звернення у суд,  передбачений  ст.
233 КЗпП України.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції
встановив,  що позивач перебував у
трудових відносинах з відповідачем з 15 вересня 2004 року по 12 липня 2006 року
на різних посадах. Наказом №110/к від 12 липня 2006 року трудовий договір
розірваний за  ст.  38 КЗпП України.

В день
звільнення позивач отримав трудову книжку,
але повний розрахунок з ним проведений не був. Залишалась невиплаченою
заробітна плата в сумі 2606.47 грн.,  яку
відповідач виплатив позивачеві тільки 22 лютого 2007 року.

На
підставі  ст. 116,  117 КЗпП України суд нарахував позивачеві
середній заробіток за час затримки розрахунку,
визначивши середньоденний заробіток позивача і стягнув з відповідача на
користь позивача 7859.42 грн. Позивач звернувся в суд з вказаним позовом у
лютому 2007 року,  тому строк для
звернення у суд не пропустив.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає,  що скарга
задоволенню не підлягає,  виходячи з
наступного.

Задовольняючи
позовні вимоги і стягуючи на користь позивача середній заробіток за час
затримки розрахунку,  суд першої
інстанції виходив з того,  що з вини
відповідача

позивач у день
свого звільнення не отримав розрахунку,
тому відповідач має нести за це цивільно-правову відповідальність.

Висновок
суду є правильним,  таким,  що грунтується на доказах,  повно,
всебічно і об"єктивно перевірних в судовому засіданні.

Судом
встановлено,  що позивач звільнився від відповідача
12 липня 2006 року,  а отримав повний
розрахунок тільки 22 лютого 2007 року.

При
цьому суд дав належну правову оцінку доводам представника відповідача про
те,  що виплатити заробітну плату
позивачеві за період з грудня 2005 року по жовтень 2006 року підприємство не
мало можливості і зробив правильний висновок про їх безпідставність.

Тому
висновки суду про наявність вини відповідача у затримки розрахунку з позивачем
є правильними.

Рішення
суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідає
вимогам  ст.  116,
177 КЗпП України. Суд першої інстанції зробив правильний розрахунок
середнього заробітку позивача і визначив до стягнення середній заробіток за
період з дати звільнення позивача до повного розрахунку - 22 лютого 2007 року
7859.42 грн.

Доводи
скарги про те,  що позивач пропустив
строк для звернення у суд безпідставні. Судом встановлено,  що повний розрахунок з позивачем відбувся
тільки 22 лютого 2007 року і саме з цього часу починається перебіг строку,  передбаченого
ст.  233 КЗпП України. Але позивач
звернувся у суд 12 лютого 2007 року,
тобто з дотриманням строку,
передбаченого законом.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального законів,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Тому рішення
суду є законним і підстав для його скасування не має.

Відповідно
до ч. 1  ст.  308 ІДГОС України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін,  якщо визнає,
що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального
законів.

Керуючись  ст.
304, 307,  308 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької
області від 30 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили часу її проголошення і може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суд України
протягом двох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної інстанції.