У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

7 лютого 2007 р.

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

Григор'євої Л.І.,                         Барсукової В.М.,                              Гуменюка
В.І.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ВАТ “Галичина” про повернення боргу,

встановила:

У червні 2003 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ВАТ “Галичина” про стягнення заборгованості
за договором позики. Згодом позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути з
ОСОБА_2  479 970 грн. та 51 596 грн.
річних за прострочення грошового зобов'язання. Позовні вимоги обгрунтовані тим,
що 12 листопада 1997 р. ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2  90 000 дол. США, які останній зобов'язався повернути
в строк до 1 листопада 1999 року, про що свідчить складена ним власноручно
розписка, однак відповідач борг своєчасно не повернув, у зв'язку з чим просила стягнути
зазначену суму у еквіваленті національної валюти та 3 % річних.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду від 23 квітня
2004 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 479 970 грн.
боргу та 51 596 грн. 3 % річних з простроченої суми та 51 грн. судових витрат.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1 649 грн. державного мита.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 9 серпня
2004 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Кам'янка-Бузького
районного суду від 23 квітня 2004 року залишено в силі.

У поданій до Верховного Суду
України касаційній скарзі, ОСОБА_2
рішення Кам'янка-Бузького районного суду від 23 квітня 2004 року, ухвалу
апеляційного суду Львівської області від 9 серпня 2004 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд, посилаючись на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм процесуального права та неповне встановлення
обставин справи.

Згідно з частиною 2 статті 234 ЦПК
України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне
застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального і процесуального права та передбачені статтею 338 ЦПК України
підстави для їх обов'язкового скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 331, 332, 337 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення
Кам'янка-Бузького районного суду від 23 квітня 2004 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 9 серпня 2004 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                          Л.І. Григор'єва

Судді:
В.М.Барсукова

В.І.Гуменюк