УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 липня 2007
року

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Одеської області в складі:

Головуючого
судді-Плавич Н.Д. Суддів : Галушко Л.А., Косогор А.О., Ткачук О.О. Кварталова A.M.

Розглянувши
у судовому засіданні,  у відповідності
до  ст. 1 Закону України "Про
внесення змін до Закону України „Про судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ" від 22 лютого 2007 року №697-У,  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
казначейства Хортицького району Запорізької області про стягнення матеріальної
та моральної шкоди ^причиненої незаконними діями органів дізнання та досудового
слідства за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької
області від 21 червня 2005 року та рішення Хортиць кого районного суду м.  Запоріжжя від 05 березня 2005 рку

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2004 року ОСОБА_1. звернувся до суду
їз заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої
незаконними діями органів дізнання та досудового слідства посилаючись на
те,  що з травня по липень 2002 року
знаходився під вартою в ІТС м.
Ялти,  в СИЗО м.  Сімферополі за звинуваченням у вбивстві
сестри ОСОБА_2.ПІД час знаходження під вартою він піддався катуванню,  побиттю з метою спонукання до зізнання в
споєнні злочину. В результаті він втратив зір на одне око. Був направлений до
психіатричної лікарні. Після обшуку органи

Справа
№33ц-790-2007 р       Головуючий 1-ї
інстанції- Яма Д.М.

Категорія-39                       Доповідач-Галушко Л.А.

слідства
не вжили заходів щодо збереження його майна та домоволодіння було
розграфлене,  автомобіль
розукомплектований. Постановою від 09 січня 2003 року кримінальну справу
відносно нього закрито за  ст. 6 п.2 КПК
України. Посилаючись на незаконні дії органів дізнання та досудового слідства
просив суд стягнути майнову шкоду в сумі-1062 грн.,  витрати на адвоката-5000 грн. та моральну
шкоду-360000 грн.

Рішення
Хортиць кого районного суду м.  Запоріжжя
вимоги задоволені частково. Суд зобов'язав Державне казначейство України виплатити
ОСОБА_1. за рахунок державного бюджету України10625 грн. на відшкодування
матеріальної і 180 000 грн. на відшкодування моральної шкоди,  а також 5000 грн. витрати за оплату послуг
адвоката.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2005 року рішення Хортиць
кого районного суду м.  Запоріжжя
скасовано,  справу направлено на новий
розгляд.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати судові рішення та ухвалити нове
про задоволення його вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Прокуратура
Запорізької області в своїх запереченнях просила відхилити касаційну скаргу
посилаючись на законність ухвали апеляційного суду Запорізької області.

Заслухавши
доповідача,  обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,  колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду дійшла висновку,  що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Суд
встановив,  що з 10 травня 2002 року по
10 липня 2002 року ОСОБА_1. підозрювавсь в стаєнні злочину за ч.1  ст. 115 КК України та відповідно з постановою
Ялтинського міськрайсуду АРК від 20 травня 2002 року стосовно нього був взятий
під варту.(а.с. 110).

Постановою
слідчого прокуратури м.  Ялти від
09.01.2003 року кримінальна справа закрита за
ст. 6 п.2 КПК України(за недоведеністю його участі в скоєні злочину).

Стягуючи
суму матеріальної шкоди суд виходив з того,
що вартість майна утраченого в результаті виконання органами дізнання та
досудового слідства відповідно до  ст.
21, 160 КПК України,  учасниками процесу
не оскаржується,  а тому районний суд
стягнув 10625 грн.

Стягуючи
суму моральної шкоди 180000 грн. районний суд виходив з того,  що чинним законодавством не встановлено
максимального розміру моральної шкоди та відсутністю практики щодо застосування
Закону від 01.12.1994 року в цій частині.

Скасовуючи
рішення суду та направляючи на новий розгляд апеляційний суду Запорізької
області виходи з порушень районним судом норм процесуального права. Зокрема
посилавсь на те,  що районний суд

помилково
розглянув справу за правилами  ст. 31 А
ЦПК України(в редакції 1963 року).

Проте з
такими висновками суду цілком погодитись не можна з таких підстав.

Згідно з
п.1  ст. І.п.5  ст. 3 Закону від 1 грудня 1994 року
№266/94-ВР „Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню
шкода,  завдана громадянинові внаслідок
незаконного засудження,  незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття та тримання під вартою,  незаконного проведення в ході розслідування
чи судового розгляду кримінальної справи обшуку,  виїмки,
незаконного накладення арешту на майно,
незаконного відсторонення від роботи(посади ) та інші процесуальні
дії,  що обмежують права громадян. У
наведених  ст. І та 7 цього Закону
випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода та суми,  сплачені громадянином у зв'язку з наданням
йому юридичної допомоги.

Відповідно
до 4.2, 3  ст. 13 Закону від 1 грудня 1994
року №26694 ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин
справи в межах,  встановлених цивільним
законодавством Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством
чи судом,  провадиться,  виходячи з розміру не менше одного мінімального
розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно
до Закону України "Про встановлення мінімальної заробітної плати на 2002
рік" №23896-111 від 13.12.2001 року розмір мінімальної заробітної плати
становив з 1 січня 2002 року 140 грн.,
азі липня 165 грн.

Таким
чином,  у зазначеному Законі
передбачено,  що розмір відшкодування
моральної шкоди повинен визначатися та обґрунтовуватися судом із врахуванням
мінімального розміру заробітної плати,
однак ці вимоги залишилися поза увагою судів як першої так і апеляційної
інстанції.

Стягуючи
суму матеріальної шкоди в розмірі 10625 грн. районний суд виходив з
пошкодженого позивачеві майна.

Відповідно
до п.14 Положення про застосування Закону України „Про порядок відшкодування
шкоди,  завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього слідства,
прокуратури і суду" у разі,
коли повернення майна в натурі неможливе,  за рахунок підприємств установ,  організацій,
яким воно було передано безоплатно,
відшкодовуються його вартість.

Проте
районний суд не зазначив майно,  за котре
відшкодував його вартість та не встановив його ціну.

Не можна
погодитись і з судженням районного суду про те,
що районний суд розглянув справу за правилами глави 31А ЦПК України,  оскільки цей висновок суду не відповідає
обставинам справи.

Вирішуючи
спір районний суд виходив з Закону України,
„Про порядок відшкодування шкоди,
спричиненого громадянину незаконними діями органів дізнання,  досудового слідства,  прокуратури і суду".

Підстави
для скасування рішення суду в апеляційному порядку і передачі справи на новий
розгляд були визначені  ст. 307 ЦПК
України 1963 року,  який діяв на час
розгляду справи. В ухвалі суду такі підстави не наведено.

Апеляційний
суд в порушенні вимог ч.2  ст. 301 ЦПК
України 1963 року не врахував,  що суд
апеляційної інстанції міг встановити нові факти,  дослідити нові докази,  а також докази,  які на думку осіб,  що беруть участь у справі,  судом першої інстанції досліджувалися з
порушенням встановленого цим кодексом порядку.

За таких
обставин,  колегія суддів вважає,  що апеляційний суд не виконав своїх
обов'язків,  визначених законом,  а тому його ухвала підлягає скасуванню з
направленням на новий апеляційний розгляд.

Керуючись  ст. . ст. 333, 336, 338 України,  колегія суддів

ухвалила:

Касаційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу
Апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2005 року скасувати,  а справу направити на новий апеляційний
розгляд.

Ухвала
оскарженню не підлягає.