Справа
№ 2-899/ 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07
березня  2007 року             Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді   -
Слюсар Л.П.

при секретарі             -      Кошеварова  М.В.

розглянувши
у попередньому   судовому засіданні в
залі суду  м.

Дніпропетровська
цивільну  справу за позовом ОСОБА_1  до

ОСОБА_2  про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В
лютому  2007 року позивачка звернулася до
суду з позовом  до відповідача про

розірвання
шлюбу, посилаючись на те, що 19 травня 2001 року вона зареєструвала

шлюб
із відповідачем. Від спільного життя мають неповнолітнього сина   ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,  який  проживає з позивачкою.  Спору з приводу

місця
проживання дитини між ними не має.  Після
розірвання шлюбу дитина буде

проживати
із позивачкою.   За ці роки втрачено
почуття любові та поваги і шлюб

є  формальним.
Спору про розділ майна не має.
Вважає, що подальше

збереження
сім'ї суперечить її інтересам.   Просила
шлюб розірвати.

В
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Вказала на те,

що
зими 2006  року єдиною сім'єю не
проживають. Відповідач надає матеріальну

допомогу
на утримання дитини добровільно.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги визнав.
Просив суд розірвати

шлюб.
Вказав, що дійсно сім'я розпалася, збереження сім'ї не можливо.

Проживають
окремо, примирення не можливе. Майновий спір відсутній.

Виходячи із наведеного, суд  вважає, що рішення у справі можливо постановити

при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнані позову ухвалюється судове

рішення
в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК

України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних

підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Так,
в судовому засіданні встановлено, що між сторонами 19 травня  2001 року в

відділі
реєстрації актів громадянського стану
Індустріального районного

управління
юстиції  м. Дніпропетровська ,  актова запис НОМЕР_1, був

зареєстрований
шлюб. Від спільного життя є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.  Судом встановлено, що сторони з  2006
року

проживають
окремо, спільне господарство не ведеться,
примирення не можливе.

Майновий
спір  відсутній.  Спір про місце проживання дитини
відсутній.

При  таких обставинах суд приходить до висновку,
що причини, якими мотивують

сторони
свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне життя  подружжя і

збереження
сім'ї не можливе.

Тому
суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб, судові

витрати
віднести за рахунок відповідача.

Приймаючи
до уваги вищевикладене та керуючись ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу

України
, ст.ст. 10, 11, 15, 174,  212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб
між      ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (  дошлюбне прізвище

ІНФОРМАЦІЯ_2
), зареєстрований 19 травня 2001 року  в

відділі
реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного

управління
юстиції  м. Дніпропетровська ,  актовий
запис НОМЕР_1,  які мають

неповнолітню
дитину   - розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати в розмірі 17 грн. 00 коп.

віднести
за рахунок відповідача,  позивачку від
сплати звільнити.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги,  або без
подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з  дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П. Слюсар