АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22-1318/2007р.                                                        Головуючий
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2007р.                                                                             М.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого:
Савченко О.В.

суддів:
Гончара О.С, Мануйлова
Ю.С.

при
секретарі: Тахтаул О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 9 лютого 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3 особа: 8 Запорізька державна нотаріальна контора,
про усунення осіб від спадкування, визнання недійсним договору про розподіл
спадкового майна, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2006 року ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_5. про усунення їх від спадкування після
померлогоІНФОРМАЦІЯ_1року їх батька ОСОБА_6, посилаючись на те, що відповідачі,
які на момент смерті батька були непрацездатними, а тому мають право на
обов"язкову долю у спадщині, не зважаючи на похилий вік батька, який був
1915 року народження, його хворобу та безпорадний стан, ухилялися від надання
йому допомоги, до нього не навідувалися, не доглядали, здоров"ям не
цікавились. Догляд заОСОБА_6 здійснювала тільки його дружина - позивач по
справі, на користь якої 29.04.2000
року був складений заповіт.

Спадщина, що відкрилася після смерті ОСОБА_6., складалася
із наступного майна: квартири АДРЕСА_1
вартістю 14182 гр., 1050 простих іменних акцій ВАТ
„Запоріжбудмеханізація", внесків з відсотками та компенсаційними
нарахуваннями, що знаходяться на зберіганні в філії Орджонікідзевських
відділеннях Ощадбанку № 7717/0143 на рахунку
НОМЕР_1; НОМЕР_2на рахунках НОМЕР_3та НОМЕР_4,  НОМЕР_5на рахунку НОМЕР_6, на загальну суму
8203, 45 гр.

28.11.2006
року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частину простих
іменних акцій та на 1/5 частину
внесків з відсотками і

2

компенсаційними нарахуваннями, а також свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на 6/10
частин квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідачі у зв"язку із
вказаними обставинами підлягають усуненню від права на спадкування, просила
також визнати недійсним договір про розподіл спадкового майна, що був укладений
між нею і відповідачами та засвідчений державним нотаріусом 8 Запорізької
державної нотаріальної контори 28 листопада 2006 року, відповідно до якого у
власність ОСОБА_3 перейшло 1050 простих іменних акцій ВАТ
„Запоріжбудмеханізація", у власність ОСОБА_5. -4/10 частки у квартирі
АДРЕСА_1. Крім того, в обґрунтування цих вимог у ході розгляду справи
посилалася і на те, що, не маючи окулярів, договір про розподіл спадкового
майна вона не прочитала ,
а тому підписала, не розуміючи змісту угоди.

З цих же підстав просила визнати недійсними і отримані
відповідачами 28 листопада
2006 року
свідоцтва про право на спадщину.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 9 лютого 2007 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1. -
відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,
позивач по справі ОСОБА_1. перебувала у шлюбі із ОСОБА_6. з 30 листопада 1995 року(а.с.8).

29 квітня 2000 року ОСОБА_6.
склав заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 та металевий
гараж № 244 у
гаражно-будівельному кооперативі „Фронтовик" він заповів дружині
ОСОБА_1.(а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6.
помер(а.с.9).

На момент його смерті всі дочки ОСОБА_6., - відповідачі по
справі, досягли 55-річного віку, отже вважаються непрацездатними за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця
спадкують незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом(обов"язкова частка).

Як передбачено ч.ч 5,6
ст. 1224 ЦК
України, за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Це положення поширюється на всіх спадкоємців, у тому
числі й на тих, хто має право на обов"язкову частку у спадщині, а також на
осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. про
усунення відповідачів від права спадкування майна померлогоІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6. та
про визнання з цих підстав недійсними отриманих відповідачами 28.11.2006 року свідоцтв
про право на спадщину за законом і договору від 28.11.2006 року про розподіл спадкового майна, який, за її
твердженням, вона підписала, помилково розуміючи його природу, суд виходив з
того, що позивач не надала як доказів того, що спадкодавець через похилий вік
перебував у безпорадному стані, а відповідачі ухилялися він надання йому
допомоги, у тому числі під час його хвороби, так і достовірних доказів про
підписання нею договору під впливом помилки.

3

В обґрунтування вказаного висновку суд послався не тільки
на пояснення свідків та третьої особи -
державного нотаріуса, який надав пояснення про умови і обставини отримання
сторонами свідоцтв про право власності на спадкове майно та укладання договору
про розподіл спадкового майна, але й на письмові докази, у тому числі на
роздрукування вхідних телефонних дзвінків з домашніх телефонів відповідачів на
телефон батька з грудня 2005
року по час його смерті(а.с.73-96).
Крім того, слід враховувати, що з вимогами про стягнення аліментів або
додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю,
ОСОБА_6. за життя до дочок в судовому порядку не звертався і вказаний факт
позивач не заперечує.

Суд також надав оцінку поясненням свідків ОСОБА_7.,
ОСОБА_8., ОСОБА_9.
,ОСОБА_10.,
ОСОБА_11,ОСОБА_12. і у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України
навів у рішенні мотиви, у зв"язку з чим не визнав їх достатніми підставами
для задоволення позову.

Отже доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні
спору суд не врахував дійсні обставини справи та припустив порушення норм
процесуального права, - безпідставні,
враховуючи, що відповідно до вимог ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв"язок доказів у
їх сукупності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1. про те, що
суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, бо,
не зважаючи на її посилання на ст. 1241
ЦК України, не вирішив питання щодо недійсності отриманих відповідачами
свідоцтв про право на спадщину з тих підстав, що при їх видачі нотаріус не
включив до складу спадкового майна предмети домашньої обстановки та гараж в ГБК
„Фронтовик" , а це
привело до невірного визначення обов"язкової частки у спадщині, не можна
визнати обгрунтованими. ГІостановлюючи рішення, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що відповідно до ст. 119 ЦПК України під підставами позову слід
розуміти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а не самі по собі
посилання позивача на певну норму закону. Як вбачається з матеріалів справи,
будь-які вимоги до нотаріуса, як до відповідача, ОСОБА_1. в порядку ст. 119 ЦПК України не
заявлялися.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків
суду першої інстанції також не спростовують.

На підставі викладеного, колегія вважає, що висновок суду
про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1. підтверджується
наявними в матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами,
яким суд дав належну оцінку. Рішення по справі ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права, є правильним по суті та справедливим,
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 307, 308, 314,
317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити, рішення Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 9 лютого 2007 року по даній
справі, - залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання нею законної сили.