УХВАЛА Іменем   України

-23 травня 2007 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляцій­

ного суду Житомирської області в
складі:

головуючого - судді                                        Франовської К.С.

суддів                                                 Товянської О.В.

Широкової
Л.В. при секретарі судового

засідання                                            Забеліній О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору застави квартири недійсним, стягнення
боргу, стягнення боргу у зв"язку із врахуванням індексу інфляції за весь
період прострочення та трьох відсотків річних за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 грудня 2006
року, -

встановила:

В липні 2001 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із вказаним позовом, посила­ючись на те, що 14.10.1999р. позичив
ОСОБА_2 гроші в сумі 9400 грн., які остан­ня зобов'язувалась повернути у строк
до 29 грудня 1999р. В забезпечення виконання зобов'язання між сторонами
14.10.1999р. було укладено договір застави, згідно якого ОСОБА_2 передає у
заставу У% частину приватизованої квартири АДРЕСА_1, без передачі зазначеної
квар­тири заставодержателю (ОСОБА_1.).

Так як відповідачка ухиляється від
сплати боргу, просив суд визнати недійсним договір застави, оскільки заставлене
майно не може бути самостійним предметом застави тому, що не виділене в натурі,
а також стягнути з відповідачки на його ко­ристь борг з врахуванням індексу
інфляції в розмірі 12581 грн. 90 коп. та 3% річних за весь період прострочення
виконання зобов'язання в розмірі 376 грн.

Рішенням
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від  17 жовтня 2001 року позов задоволено
повністю. Справа розглядалась судами неодноразово.

В процесі розгляду справи позивач
уточнив позовні вимоги та враховуючи ту обставину, що 31.01.2006р. відповідачка
повернула йому борг в розмірі 9400 грн., просив суд стягнути з останньої на
його користь 7971 грн. 20 коп. інфляційних кош­тів та 3% річних за затримку
повернення боргу в розмірі 1715 грн. 95 коп.

В квітні 2006р. представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3. звернулась до су­ду із зустрічним позовом. Зазначила, що на протязі
2000-200бр.р. вона намагалась повернути позивачу борг, але останній відмовлявся
приймати

гроші,
а тому була вимушена направити позивачу кошти грошовим переказом. В зв'язку з
тим, що намагаючись повернути борг, вона понесла витрати на проїзд та переказ
коштів, просила суд стягнути з ОСОБА_1

808
грн. 45 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення інфляційних та 3% річних за простро­чення
виплати боргу просила відмовити.

Ухвалою
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 гру-2006р.  зустрічний
позов  ОСОБА_3.  до
ОСОБА_1  про  відшкодування шкоди залишено без розгляду в
зв'язку з повторною неявкою позивача. Рішенням Коростенського міськрайонного
суду від 22 грудня 2006 року позовОСОБА_1.
до  ОСОБА_2  задоволено
частково.   Стягнуто  з ОСОБА_2
на  ко-

Справа № 22ц/1124                                                  Головуючий
у суді 1-ї інст.:Шульга О.М.

Категорія 18                                                                               Суддя-доповідач
Товянська О.В.

2
ристь ОСОБА_1 7971 грн. 20 коп.
інфляційних коштів за прострочення повер­нення боргу за договором позики
від 14.10.1999 р. В решті
позовних вимог відмов­лено за безпідставністю.

Ухвалою
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 січ­ня 2007 року
заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішен­ня від 22.12.2006 року залишено без
задоволення.

Додатковим
рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської об­ласті від 13 квітня
2007 року визнано недійсним договір застави 1/2 частини квар­тири АДРЕСА_1,
посвідчений дер­жавним нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної
контори 14.10.1999р. В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено
за безпідставністю.

В апеляційній
скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду від 22 грудня
2006 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1. в задоволенні
позовних вимог повністю. Вона постійно намагалась повернути гроші, проте
позивач безпідставно відмовлявся від їх отримання. Суд безпідставно розгля­нув
справу у її відсутність.

Перевіривши
законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги апеляційний суд приходить до висновку про те, що скарга
задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно з
матеріалів справи, між сторонами 14.10.1999р. було укладено дого­вір позики,
згідно якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 9400грн., які вона пови­нна була повернути
до 29.12.1999р. цю угоду відповідачка не оспорила у встановле­ному законом
порядку.

Судом встановлено,
що гроші простим поштовим переказом на виконання цього договору було повернуто
позивачу 31.01.2006р. в сумі 9535,36грн.

Відповідно до
ст.203 ЦК України
(1963р.), який регулює спірні правовідносини, в разі невиконання або
неналежного виконання зобов'язання боржником він зо­бов'язаний відшкодувати
кредиторові завдані ним збитки. Під збитками розуміють­ся витрати, зроблені
кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також не одержані кредитором
доходи, які він одержав би, якби зобов'язання було виконано боржником. Оскільки
грошове зобов'язання було виконано через 6 років 1 місяць, суд 1 інстанції
правильно задовольнив вимоги про стягнення інфляційних коштів за затримку
виконання зобов'язання. Розмір цієї суми відповідачка не оспорює.

В судовому
засіданні представник позивача не представила жодного доказу на підтвердження
того, що вона на протязі більше ніж 6 років намагалась повернути борг, проте
позивач безпідставно відмовлявся прийняти ці гроші. Ніяких клопотань з цього
приводу не заявляла.

Є безпідставним
і посилання на порушення процесуальних норм при розгляді справи.

Представник
відповідача ОСОБА_3. 20.04.2006р.,17.07.2006р.,
18.10.2006р.,08.11.2006р.,22.12.2006р. (а.с.86,94,102,112,127,130,133) була
належ­ним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. За таких обставин
суд об­ґрунтовано розглянув справу у її відсутність.

Керуючись ст.ст.209,218,308,313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила: Апеляційну
скаргу  представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
відхилити.

Рішення
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 гру­дня 2006
року та додаткове рішення того ж суду від 13 квітня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
мі­

сяців,