УХВАЛА ІМЕНЕМУКРАЇНИ

03 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого
судді: Іващенко В.В. Суддів: Летягіної О.В.,
Корольова М.Ф. При секретарі: Урденко Г.В.

розглянувши у
відкритому судову засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства будівельної політики архітектури та житлово -
комунального господарства про скасування наказу про звільнення з посади та
розірвання контракту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 15 травня 2007
року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства будівельної
політики архітектури та житлово - комунального господарства про відміну наказу
про звільнення з посади і розірвання контракту

Вимоги мотивовані тим, що 01.09.2005року Міністерство будівельної політики
архітектури і житлово - комунального господарства в особі міністра ОСОБА_2
уклало з позивачем, як директором Щелкинского підприємства водопровідне -
каналізаційного господарства контракт №14 від 01.09.2005року на термін з
01.09.2005року по 31.12.2008року. Відносно підприємства відкрито провадження у
справі про банкрутство і застосована процедура санації. Згідно п.2 ухвали
Господарського суду Ар Крим від 01.09.2005року позивач призначений керівником
санацією Щелкинского виробничого підприємства водопровідне -каналізаційного
господарства.

04.09.2006року позивач був запрошений відповідачем з
питання фінансового стану підприємства і ознайомлений з клопотанням начальника
ДПІ в Ленінському районі ОСОБА_3,
яка клопотала про розірвання контракту.

Наказом № 257-л від 06.09.2006року позивач був звільнений
з посади директора Щелкинського ПП ВКГ з 08.09.2006року по п.8 ст.36 КЗпП
України і контракт №14 від 01.09.2005року між сторонами був розірваний у
зв'язку з невиконанням посадових обов'язків, яке відобразилось в
заборгованості, що утворилась по виплаті по заробітної плати, заборгованості по
сплаті податків перед Пенсійним фондом України, внесків зростанні дебіторської
заборгованості.

З вказаним наказом позивач не згоден, про що зробив запис
при його ознайомленні. Вказує на те, що фактично приводом для розірвання
контракту послужило клопотання начальника ДПІ в Ленінському районі. З вказаного
клопотання    виходить,    що
ППВКГ    поліпшило    об'єми
валових    доходів.

Справа № 22-ц-4896/2007                      Головуючий
суду першої інстанції -Долженко Ю. П.

Доповідач -
Летягіна О. В.

Заборгованісті
по заробітній плати за станом на 01.09.2006року не має. Своєчасно розрахуватися
з бюджетом підприємство не мало можливості оскільки основними боржниками
підприємства були місцеві бюджети Ленінського району і с ІД ел кіно.
Підприємство вимушене працювати собі в збиток із-за невідповідності тарифів,
про що Міністерство неодноразово повідомлялося.

Крім того за бездоганну працю і високий професіоналізм відповідач 19
березня 2006року нагородив позивача почесною грамотою.

З вказаними обставинами позивач просить суд скасувати
наказ №257 -л від 06.09.2006року Міністерства будівельної політики архітектури
і житлове -комунального господарства.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 15 травня 2007 року, позовні вимоги були залишені без задоволення.

На
зазначене рішення суду  ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу. У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду з постановлениям нового
рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставини, що мають значення для справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права. Вказує, що, оскільки між сторонами
існувала контрактна форма трудового договору, то відповідно до п.22 Постанови KM
України за №170 від 19.03.2004року контракт може бути розірваний достроково
с дотриманням
необхідної умови, а саме він повинен був бути попереджений за два тижня про
дострокове розірвання договору, що не було дотримане підприємством. Крім того
фактичним приводом для розірвання контракту послужило клопотання начальника
ДПІ, однак як слід з відомостей за фінансовою діяльністю підприємства,
Щелкінське ПП ВКГ  за останні роки
поліпшило об'єми валових доходів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, проаналізувавши доводі
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є
необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що між позивачем і відповідачем
був укладений контракт, згідно якого керівник може бути звільнений з посади, а
контракт розірваний за ініціативою Органу управління майном за підставах
вказаних в контракті. Тому, що таки підстави відносно позивача мали місце то
розірвання контракту суд визнав законним.

З такими висновками суду
погоджується колегія суддів. Судом
встановлено,  що між
позивачем     і  Міністерством
будівельної політики
архітектури   і   житлово-комунального   господарства   АРК
укладений контракт № 14 від 01.09.2005 року. Термін контракту складає з
01.09.2005 р. по 31.12.2008 року.

Наказом № 257-л від 06.09.2006 року ОСОБА_1 був звільнений від займаної
посади директора Щелкинського виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства 8 вересня 2006 року по п.8 стю.36
КЗпП України        підстави
передбачені контрактом .

Відповідно до
п.5.3 п. п. в і г контракту керівник може бути звільнений з посади, а
контракт розірваний за ініціативою Органу управління майном у разі невиконання
підприємством зобов'язань перед бюджетом, Пенсійним фондом по сплаті податків,
зборів, страхових внесків, зобов'язань по виплаті заробітної плати працівникам
або не дотримання графіка погашення заборгованості по заробітної платі. У разі
не надання на узгодження Органу управління майном річного фінансового плану
підприємства.

Позивач з даними пунктами контракту погодився підписавши контракт, тому
його незгода з даними положеннями контракту на даному етапі не має ніякої
правової підстави.

Доводи позивача про те, що заборгованість по заробітної платі на час його
звільнення вже погашена на підприємстві, валовий дохід підприємства збільшився,
а виплати у Пенсійний фонд вони не мали можливість сплатити як і виконати інші
зобов'язань перед бюджетом, колегія суддів вважає оціночними. Проте, позивач не
заперечує той факт, що підприємство визнано банкрутом, йде процедура санації,
тобто підприємство визнано неспроможним везти господарчу діяльність.

До того ж, контрактом не передбачено те, що тільки при невиконанні всіх
підстав передбачених п.п. в і г
п.5.3 настає відповідальність в вигляді розірвання контракту.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, при звільненні керівника
підприємства Міністерством будівельної політики архітектури та жилого
комунального господарства була проведена перевірка діяльності керівника
висновком якої є розірвання з ним контракту.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення
суду відносно залишення позову ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення з
посади та розірвання контракту без задоволення законним та обґрунтованим.

Одним з доводів апеляційної скарги є те, що суд не
врахував п.22 Постанови „ Про впорядкування застосування контрактної форми
трудового договору" зі змісту якого слідує, що у разі невиконання або
неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених у контракті, його
може бути розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижня.

Проте, п.6 постанови Пленуму Верховного суду України „Про
практику розгляду судами трудових спорів" передбачається, що при
недодержанні строку попередження працівника про звільнення , якщо він не
підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення
, зараховуючи строк попередження, протягом якого він працював.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не підлягає поновленню на роботі за інших
підстав, тому строк попередження зараховує при його звільненні і дату
звільнення змінює з 08.09.2006 року на 22.09.2006 року.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303,304,313,315,317,319
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 15 травня 2007 року змінити, змінивши дату звільнення ОСОБА_1 з 8
вересня 2006 року на 22 вересня 2006 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути

оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею
законною сили в касаційному

порядку до
Верховного Суду України.