Справа №
22Ц-3450/2006 р.                                  Головуючий в 1 інстанції Міланіч A.M.
5                                                                                       Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15  січня    2007 року    колегія судової палати    в цивільних справах

Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого       Лащенка В.Д.

суддів         Корзаченко І.Ф.,
Червінко К.С.

при
секретарі     Левочко І.Я.,Зозулі Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бородянського
районного суду від 25 вересня 2006 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення частини вартості квартири, що є
спільною сумісною власністю подружжя,

встановила:

У вересні 2006
року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягненя частини
вартості квартири, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позов
обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем перебували в шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_2, мають сина ІНФОРМАЦІЯ_3. 27 травня 2003 року вони
придбали квартиру АДРЕСА_1, яка є
спільною власністю сторін. Позивачка
просила стягнути з відповідача вартість 1/2 частини квартири.

Рішенням Бородянського районного суду від 25 вересня 2006
року позов задоволено частково і постановлено стягнути з відповідача на
користь позивачки компенсацію вартості частини квартири в сумі 52881 грн. 98 коп.

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду з
підстав порушення норм матеріального права і невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апеляційна
скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що у придбання квартири відповідач
вклав 7933 грн.
власних коштів, отриманих ним від продажу 1/3
частини квартири АДРЕСА_2, тому
його частка в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 є
особистою власністю відповідача і становить 19,2 %.

З таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він не відповідає
обставинам справи.

Відповідач посилався на те, що у придбання спірної
квартири він вклав 7200 доларів США, які він отримав
від продажу 1/3 частини
квартири, належної йому до шлюбу.

В засіданні суду першої інстанції 8 листопада 2005 року (а.с.95) позивачка
визнала, що відповідач вклав у придбання спірної квартири 7200 доларів США, належних йому
особисто до шлюбу. Пояснила також, що вона не працювала, доходів не мала,
Відповідач працював, отримував зарплату близько 500 грн., які вони витрачали на харчування, ліки , одяг. (а.с. 96),
заощаджень сторони не мали (а.с. 148).

В засіданні суду апеляційної інстанції позивачка також визнавала, що
відповідач вклав у придбання спірної квартири 7200 доларів США, належних йому
особисто.

Відповідно до ст. 61
ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідач зробив вкладення у придбання
спільного майна за рахунок роздільного майна, то це вкладення має враховуватися
при визначенні часток сторін у спільній власності.

На час
придбання спірної вкартири 27
травня 2003 року
курс долара США становив
5,333 грн. 7200 доларів США становили 38397 грн. Спірна
квартира придбана за 41300
грн. Відповідачем вкладено у її придбання 38397 грн., належних йому особисто, що становить 92,97 % від вартості
спірної квартири. Спільною власністю сторін є 7,03 % спірної квартири. Позивачці належить половина цієї
частки, тобто 3,51 %. Вартість
квартири на час поділу майна становить 130896
грн. Вартість частки позивачки становить 4594 грн.

З
урахуванням наведеного рішення суду необхідно змінити і стягнути з відповідача
на користь позивачки   грошову
компенсацію в сумі 4594 грн.

Керуючись ст.ст.
309, 316 ЦПК
України, колегія, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволити частково. Змінити рішення Бородянського районного
суду від 25 вересня 2006 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію
за частину квартири в сумі 4594
грн.

В іншій частині
позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців.