АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м.  КИЄВА
Справа №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25
грудня 2007 року                                                                                     м.  Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.  Києва в складі :

Качан В.Я.,       Вовченко
В.М. ,                   Білич І.М.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Донецької залізниці на
рішення    Апеляційного суду Донецької
області  від 12 жовтня 2005 року в справі
за позовом ОСОБА_1    до Донецької
залізниці про визнання незаконним звільнення з роботи,     поновлення на роботі ,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

встановила:

У червні
2005 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом посилаючись на те ,  що
у травні 1990 року вона була прийнята на роботу провідником в пасажирське
вагонне депо Маріуполь Донецької залізниці. 29 травня 2000 року з нею додатково
укладений контракт,  яким були
передбачені додаткові підстави для розірвання трудових відносин. У відповідності
до наказу № 663 / ОС від 01 червня 2005 року вона звільнена з роботи на
підставі п.8  ст. 36 КЗпП України.
Вважала звільнення незаконним.  Просила
визнати його незаконним ,  поновити на
роботі на посаді провідника ,  стягнути
середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду у
розмірі 5 000 гривень.

Рішенням  Приморського районного суду м.  Маріуполя від
04 серпня 2005 року ОСОБА_1
було відмовлено у задоволенні заявленого позову.

Рішенням
Апеляційного суду Донецької області від 12 жовтня 205 року ,  рішення Приморського районного суду м.  Маріуполя Донецької області від 04 серпня
2005 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 за наказом №
663/ОС від 01 червня 2005 року . Поновлено ОСОБА_1 на роботі провідником
вагонного депо Маріуполь Донецької залізниці Стягнуто з Донецької залізниці на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 4645
гривень 03 коп. та моральну шкоду у розмірі 300 гривень. Стягнуто з Донецької
залізниці на користь держави мито у розмірі 59 гривень 50 коп.

У касаційній
скарзі поданій до Верховного Суду України Донецька залізниця ставить питання
про скасування  рішення апеляційного
суду. Просить залишити в силі рішення суду першої інстанції. Мотивуючи свою
вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи,  перевіривши доводи
касаційної скарги,  колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.  Києва вважає,
що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення процесуального права.

Відповідно
до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої
або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішені суду,
чи відкинуті ним,  вирішувати
питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права,  відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332,  337 ЦПК України та Закойом
України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій України» щодо
забезпечення касаційного розгляду цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697 та глави 2 розділу V ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
м.  Києва,  -

ухвалила:

Касаційну скаргу
Донецької залізниці   відхилити.

Рішення      Апеляційного суду Донецької області    від
12 жовтня    2005 року залишити
без змін.