Справа № 2-62-2007
РІШЕННЯ

ім'ям України

22 червня 2007 року Ленінський районний суд м. Луганська в складі:

головуючого: судді - Авалян Н.М. при секретарі - Холодовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луганську цивільну справу

за позовом

ОСОБА_2 до податкової інспекції Ленінського района м. Луганська про встановлення факту родинних відносин, фактичного прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування

за позовом ОСОБА_3 до Управління комунального майна Луганської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування позову, який пред*явлений в суді 09.06.2004р., позивачка ОСОБА_2 (в період судового розгляду змінила прізвище на ОСОБА_2) вказала, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є її троюрідним братом: їх бабусі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були рідними сестрами. У ОСОБА_5 від шлюбу з ОСОБА_7 народилася її мати -ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2; а у ОСОБА_6 в 1916р. народилася дочка - ОСОБА_9, майбутня мати ОСОБА_4 Таким чином матері позивачки та ОСОБА_4 були двоюрідними сестрами. Мати позивачки 28.11.1952р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила своє прізвище на прізвище чоловіка - ОСОБА_8, від даного шлюбу народилася позивачка. Тітка позивачки ОСОБА_9 26.06.1941р. уклала шлюб з ОСОБА_11 та змінила своє прізвище на ОСОБА_9. Від даного шлюбу народився ОСОБА_4, який був троюрідним братом позивачки. Частина документів, яка підтверджує родинні відносини, в зв'язку з Великою Вітчизняною війною 1941 - 1945 років втрачені. Однак мати позивачки та позивачка з ОСОБА_4 підтримували протягом всього життя дуже близькі відносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла тітка позивачки та мати ОСОБА_4 - ОСОБА_9. Після смерті матері брат позивачки ОСОБА_4, крім позивачки та її матері інших

родичів не мав, оскільки ніколи не мав своєї сім'ї та дітей, фактично його родиною була

сім'я позивачки. Він постійно харчувався у позивачки, вона йому прала речі, допомагала

йому в побуті.

Брату позивачки - ОСОБА_4 на праві приватної власності належала однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Не маючи інших родичів крім позивачки, ОСОБА_4 завжди говорив, що його квартира буде належати позивачці, збирався скласти заповіт на її ім. *я.

ІНФОРМАЦІЯ_4 брат позивачки помер, за життя він не залишив заповіту.

2

Позивачка за власні кошти поховала ОСОБА_4, фактично прийняла спадщину після його смерті, взяла собі в користування усі речі брата, вступила в управління його квартирою.

Однак, фактично прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_4, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4, крім позивачки, яка є спадкоємицею п'ятої черги, не має.

Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд: встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4, визнавши їх троюрідними братом та сесторою; встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

В подальшому позивачка 18.10.2005р. доповнила позовні вимоги, пред*явивши позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні спадковою квартирою, пояснивши в обґрунтування, що ОСОБА_3 протиправно претендує на спірну квартиру, посилаючись на сфальсифіковані документи. Він шахрайським шляхом заволодів квартирою. Після смерті ОСОБА_4 відповідач попросив її пре доставити йому квартиру для проживання як квартиранту, на що вона погодилась, але згодом він відмовився звільнити квартиру, в зв*язку з чим вона зверталась в міліцію з приводу незаконного його проживання в квартирі, що не дало бажаних результатів, тому вона просить суд виселити ОСОБА_13 з квартири.

В обґрунтування позову, який пред*явлений в суді 20.09.2004р. та уточнений

12.10.2004р. позивач ОСОБА_3 вказав, що з 1996 року він проживав зі своєю

родиною - дружиною ОСОБА_14 і неповнолітніми дітьми - в квартирі

АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_4, який дав їм свій дозвіл проживати разом з ним в цій квартирі. Оскільки

основним засобом до існування у ОСОБА_4 була тільки його пенсія, він відчував значні

матеріальні труднощі, тому позивач підтримував його матеріально, оплачував йому

лікування, комунальні послуги. Не маючи ніяких родичів, родина позивача проживала з

ОСОБА_4 однєю сім*єю, підтримуючи дружні стосунки. ОСОБА_4 на випадок своєї

смерті заповідав позивачу все своє майно. Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом

Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_15 06.12.1996

року та зареєстровано під № 1 - 879. 16.05.2001 року ОСОБА_4 був виписаний з

квартири в зв'язку зі смертю. По теперішній час позивач проживає за вказаною адресою та оплачує квартплату та комунальні послуги. Однак, тяжка та тривала хвороба дружини позивача та її смерть в 2002 році, оформлення документів для опіки над дітьми не дозволили своєчасно звернутися до державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

В зв'язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд: поновити йому строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4

Цивільні справи, провадження по яких було відкрито за вказаними позовам, були об* єднані судом в одне провадження, оскільки вони мають єдиний предмет спору -квартиру АДРЕСА_1, що є спадковим майном після смерті ОСОБА_4.

В судовому засіданні за клопотанням довіреного представника позивачки ОСОБА_2 її позов був залишений без розгляду, а позивачка ОСОБА_2 була залучена судом до участі в судовому засіданні по розгляду позову ОСОБА_3 як третя особа на стороні відповідача.

3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник підтримали позов та просили його задовольнити, надавши поясненні, аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того, пояснили, що ОСОБА_2 приходила інколи до ОСОБА_4, спаювала його, він не хотів її бачити. ОСОБА_4 був переселений в спірну квартиру ще до її обміну. Він нікому не був потрібний, тому позивач, який працював на ринку, надавав йому допомогу, а потім вони стали проживати разом в спірній квартирі. ОСОБА_4 повідомив його про заповіт, і сам передав йому заповіт, який зберігався у позивача.

Представник відповідача - Управління комунального майна Луганської міської ради - в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на пропуск позивачем строку на прийняття спадщини. Крім того, пояснив, що складений на ім *я позивача заповіт викликає сумнів.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позов не визнали та суду пояснили, що позивач заволодів квартирою шляхом шахрайства. ОСОБА_2 дозволила йому проживати в квартирі як квартиранту вже після смерті спадкодаця. Спадкодавець не міг скласти заповіт на ім*я позивача, оскільки вони не були знайомі. Заповіт на їх думку є сфальсифікованим, оскільки виконаний не на спеціальному нотаріальному бланку; в нотаріальній конторі, яка розташована далеко від місця проживання спадкодавця; примірник заповіту не зберігся в справах нотаріуса; на момент складання заповіту заповідач проживав за іншою адресою, хоча в заповіті вказана адреса спірної квартири, власником якої заповідач став пізніше.

Залучена до участі в справі як третя особа - ОСОБА_15 пояснила суду, що вона до 2005 року була приватним нотаріусом. Вона пам*ятає, що посвідчувала заповіт на ім*я позивача. Оскільки прізвище, ім *я, по батькові особи, на ім*я якої складався заповіт, були важкими для написання, вона просила заповідача принести паспорт особи, на яку складається заповіт. Механічно, вона могла помилитись в нумерації реєстру.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, представлені письмові докази, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини спадкування, які виникли в зв*язку зі смертю ОСОБА_4 регулюються правовими нормами, які діяли на момент відкриття спадщини - Цивільним кодексом України в редакції 1963.

Відповідно до ст. 524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у разі не охоплення заповітом всієї спадщини - спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи; часом відкриття спадщини є день смерті особи; місцем відкриття спдащини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 527 ЦК України спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

У відповідності до ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Законом, який діяв на момент відкриття спадщини, були визначені особи які можуть бути спадкоємцями за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка

4

народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому батькові.

Відповідно до ст. 530 ЦК України при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 531 ЦК України до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається такою, що належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступи в в управління спадковим майном або подав заяву до державної нотаріальної контори.

Відповідно до ст. 550 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Вказані норми відповідають нормам Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у разі неохоплення заповітом всієї спадщини - спадкоємці за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину чи не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Судом встановлено, що 19.05.1998р. в Луганську помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира належить спадкодавцю на підставі договору про обмін жилих приміщень, укладеним 17.10.1997р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_17 та посвідченим приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Боровіковим &A.M. в реєстрі з №1981. Право власності зареєстроване в Луганському міському комунальному підприємстві „Бюро технічної інвентаризації" 29.10.1997р.

Після смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини до Четвертої Луганської державної нотаріальної контори 08.10.1998р. звернулась ОСОБА_2, вказавши, що вона є сестрою спадкодавця.

Однак відповідно до закону, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини, ОСОБА_2 не мала права на спадкування після смерті ОСОБА_4, оскільки як троюрідна сестра не відносилась до кола спадкоємців за законом, а заповіт на її ім*я спадкодавцем складений не був.

Спадкодавець ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_15 06.12.1996

5

року в реєстрі під № 1 - 879. Згідно з заповітом спадкодавець заповів все майно, яке на момент його смерті буде йому належати, ОСОБА_3.

За таких обставин позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом.

Доводи третьої особи та її представника про те, що заповіт є сфальсифікованим, тому не повинен прийматись судом, суд до уваги не приймає в зв*язку з наступним.

Відповідно до ст. 541 ЦК України заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

В судовому засіданні приватний нотаріус ОСОБА_15 підтвердила суду, що посвідчувала такий заповіт. На заповіті проставлений підпис заповідача, її підпис та проставлена її печатка.

За таких обставин заповіт укладений у встановленій законом письмовій формі та посвідчений нотаріально, ніким не оспорений в судовому порядку.

Докази, які підтверджують фальсифікацію заповіту або його підробку, суду не представлені.

Судом також встановлено, що позивач з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори протягом встановлених законом шести місяців з дня відкриття спадщини не звертався. Але суд вважає можливим поновити йому строк для прийняття спадщини, враховуючи наступне.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, він вважав, що оскільки заповіт знаходиться у нього, цього достатньо для успадкування квартири. Крім того, він проживав в Україні, не маючи громадянства та дозволу на проживання, яке отримав пізніше. Тяжко хворіла його дружина, тому він повинен був опікуватись нею та дітьми, часто виїзжав до Азербайджану до рідних.

Його доводи підтверджені письмовими доказами: копією паспорту з даними про його реєстрацію в Україні; медичним виписним епікризом; актом з місця проживання, тому суд вважає причину пропуску ним строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 поважною.

Суд не приймає до уваги показання свідків, допитаних за клопотанням третьої особи ОСОБА_2 та її представника, оскільки повідомлені свідками факти не мають юридичного значення для вирішення спору.

Так, свідок ОСОБА_19 показала, що в спірній квартирі був зареєстрований на підставі договору міни 10.12.1997р. ОСОБА_4, який був знятий з реєстрації в зв*язку зі смертю в 2001 році. Документи для зняття з реєстрації подавала ОСОБА_2, яка представилась родичкою померлого ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_20 показала, що ОСОБА_2 її подруга. Вона була знайома з братом ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який часто приходив до неї у гуртожиток. У ОСОБА_4 була квартира на кв.Шевченка, де вона бувала разом з ОСОБА_2 З позивачем свідок познайомилась на ринку. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що позивач проживає в квартирі її брата як квартирант. ОСОБА_2 поховала брата за власні кошти. Також показала, що ОСОБА_2 в 2004 році перевезла до спірної квартири свої меблі, оскільки вважає, що спірна квартира належить їй. ОСОБА_4 в квартирі проживав один.

Свідок ОСОБА_21 показала, що ОСОБА_4 після смерті матері обміняв належні йому кімнати в комунальній квартирі на спірну квартиру. ОСОБА_4 проживав після смерті матері один. Один він переїхав і в спірну квартиру в жовтні 1997 року. Помер він на автовокзалі і був доставлений в морг як неопізнана особа, після чого його поховала ОСОБА_2, яка є його троюрідною сестрою

Свідок ОСОБА_22 показала, що ОСОБА_4 проживав з матір*ю в комунальній квартирі, а після її смерті проживав один. З позивачем вони не були знайомі, він поселився в спірну квартиру за згодою ОСОБА_2 і проживав в квартирі вже після смерті ОСОБА_4 як квартирант. ОСОБА_2 поховала ОСОБА_4.

6

Зазначені факті не скасовують встановленого судом факту існування заповіту на ім*я позивача, складеного та засвідченого у встановленому законом порядку.

Також суд не приймає до уваги надані сторонами письмові докази, а саме,

квитанції про оплату комунальних послуг на підтвердження факту прийняття спадщини, оскільки, як вбачається з дат оплати за квитанціями, оплата комунальних платежів за квартиру здійснювалась через декілька років після відкриття спадщини;

фотографію, на якій позивач не впізнав спадкодавця ОСОБА_4, оскільки зазначений факт не впливає на право позивача на спадкування за заповітом, крім того, позивач пояснив, що познайомився з ОСОБА_4, коли він носив бороду, був неохайним, тому йому важко впізнати його на фотографії, яка зроблена за багато років до знайомства з ОСОБА_4. Пояснення позивача в цій частині підтверджені фотографією спадкодавця на довідці форми 1. Вказана фотографія зроблена в 1997 році, як вбачається з довідки; на фотографії спадкодавець дійсно має бороду і вуса та виглядає літньою людиною.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, розділом У11 ЦК України в редакції 1963 року, Книгою шостою ЦК України в редакції 2003 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнений позов ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті М. Луганську.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Ленінський районний суд М. Луганська протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги або заяви про апеляційне оскарження, після чого протягом двадцяти днів повинна бути подана апеляційна скарга.