Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-988 / 2007 р.                   Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

«21 »
березня 2007 р.                                                                         м. Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:                                    Пільщик
Л.В.

Суддів:                                                Краснокутської О.М.

Сапун О.А.

При секретарі:                                                            Ткаченко М.О

розглянула у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької області від "07" листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди , заподіяної
внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної
шкоди , заподіяної
внаслідок ДТП.

У позовній заяві
зазначали, що 10.09.2002
року , ОСОБА_1 , керуючи
автомобілем ВАЗ -21063 дежномер
НОМЕР_1 , приблизно
о 09 годині
ранку , на
заборонюючий сигнал світлофора виїхав на перехрестя вулиць Луначарського та
К.Лібкнехта ( О.
Невського) , де
зіткнувся із автомобілем РАФ 2203
держномер НОМЕР_2, який
належить на праві власності ОСОБА_3 і яким керував за дорученням ОСОБА_2. Внаслідок
зіткнення з вини відповідача ,
автомобіль РАФ 2203 державний
номер НОМЕР_2 був
ушкоджений , чим
ОСОБА_3 була завдана майнова шкода у розмірі 1971 грн. .
За проведення авто -товарознавчого дослідження він сплатив 100 грн. Для участі
у цьому дослідженні ОСОБА_3 телеграмою викликав відповідача , за що сплатив 4 грн. 28 коп. Оскільки
відповідач не визнавав своєї вини ,
він давав на радіо «Южний
простор» об'яву про розшук свідків ДТП, за що сплатив 60 грн.

Просили стягнути з
ОСОБА_1у відшкодування матеріальної шкоди 2352
грн. 55 коп. Крім
того, внаслідок пошкодження автомобілю ОСОБА_2
зазнав моральної шкоди ,
яку він оцінює у 2000
грн. ,що також просили стягнути з відповідача.

Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 листопада 2006 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задоволено частково . Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 2159 грн. 58 коп. , на користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 1500 грн.
Стягуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 51 грн. , витрати на правову
допомогу 50 грн. , витрати на
проведення судово-технічної експертизи -
234 грн. 96 коп,
всього - 335 грн. 96 коп.

В апеляційній
скарзі на це рішення ОСОБА_1 просить його скасувати , посилаючись на
порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та постановити нове
рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.

Із позовної
заяви ОСОБА_2,ОСОБА_3
вбачається,що підставою для вимог є протиправні дії відповідача 10.09.2002 року, а саме
виїзд Плюти на заборонений знак світлофору, внаслідок яких сталася ДТП з
пошкодженням автомобілю РАФ 2203
держНОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2,
який належить на праві власності ОСОБА_3

Судом першої
інстанції правильно встановлено,що 10
вересня 2002 року на
перехресті вулиць Луначарського і К.Лібкнехта у м. Мелітополі Запорізької
області сталася дорожньо-транспортна пригода з участю ОСОБА_2, який керував
автомобілемРАФ 2203 д/н НОМЕР_2 ,що належить на праві власності ОСОБА_3, та ОСОБА_1, який
керував автомобілем ВАЗ-21063 д/н НОМЕР_1.

Задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того,що ДТП сталася з вини
відповідача ОСОБА_1

Проте ці
висновки не відповідають обставинам справи і здобутим доказам.

Із доданої до
даної справи адміністративної справи №1362
на водія ОСОБА_1 видно,що постановою судді місцевого суду м. Мелітополя
Запорізької області від 06.11.2002
року адміністративна справа у відношенні ОСОБА_1за зазначеними обставинами
за ст..124 КпАП
України провадженням закрита за відсутністю складу адміністративного
правопорушення, виходячи із того,що він закінчував рух через перехрестя, коли
автомобіль під керуванням ОСОБА_2
здійснив зіткнення з його автомобілем у бік автомобіля ,хоча згідно до п.п.16.5 Правил
Дорожнього руху у разі подачі сигналу регулювальника або включення сигналу
світлофору,який дозволяє рух,водій зобов"язаний надати дорогу транспортним
засобам,які завершують рух через перехрестя, а також пішоходам,які закінчують
перехід.

Згідно до вимог ст.. 61 ч.4 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкові для суду,що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи,стосовно якої ухвалено
вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Таким чином
підстав вважати ,що ДТП сталася з вини відповідача немає

Суд, розглядаючи даний спір, не надав належної оцінки
зазначеним доказам і не взяв до уваги вимоги ст..61 ЦПК
України, внаслідок чого  дійшов висновків
про наявність вини відповідача у завданні    шкоди
позивачам , які не
відповідають обставинам справи ,
набутим доказам    , і - постановив
необгрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.

Згідно до вимог ст.. 440 ЦК України
1963року особа,яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо
доведе,що шкода завдана не з її вини.

Беручи до уваги
зібрані по справі докази і вимоги закону, колегія суддів приходить до
висновку,що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а судове рішення - скасуванню з
відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.
307 ,309п.2).п.З)
.313,316 ЦПК
України , колегія
суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від "07" листопада 2006 року по цій
справі скасувати.

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2,ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до
Верховного Суду України протягом двох місяців.