У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                      2 квітня
2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Феодосійського міського
суду Автономної Республіки Крим від 8 листопада 2006 року та рішення
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 січня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування сараями,
усунення перешкод у користуванні сараєм,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що згідно з договором купівлі-продажу від 22 січня
1998 року  вона придбала ½ частину
будинку, до якої ввійшли також сараї літ. "В" та "в".

Проте відповідачка безпідставно зайняла сарай літ.
"В".

Вважаючи свої права порушеними, просила   визначити порядок користування сараями,
виділити їй у користування сараї літ. "В" і "в",
відповідачці - сараї літ. "Г" та "Д", усунути їй перешкоди
у користуванні сараєм літ. "В".

Заочним рішенням Феодосійського міського суду Автономної
Республіки Крим від 8 листопада 2006 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
30 січня 2007 року вказане заочне рішення в частині відмови в задоволенні вимог
про усунення перешкод у користуванні сараєм літ. "В" скасовано й в
цій частині ухвалено нове, яким зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у
користуванні сараєм літ. "В" шляхом звільнення ½
частини
вказаного сараю, в іншій частині рішення залишено без змін.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1  посилається на невідповідність
висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального
права і порушення норм процесуального права та ставить питання про скасування
судових рішень й ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції
виходив з того, що посвідченою нотаріально угодою між попередніми власниками
будинку було визначено порядок користування будинком і прибудовами, згідно з
умовами даної угоди обидві сторони користуються частиною сараю "В";
відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між попередніми  власниками будинку 4 березня 1996 року,  одною із сторін було придбано ½ частину
будинку разом з сараєм літ. "В".

Задовольняючи частково позов, апеляційний суд виходив з
того, що зазначений договір від 4 березня 1996 року не був у встановленому
законом порядку нотаріально посвідчений та не був визнаний дійсним.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені  в ній доводи
не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування сараями, усунення
перешкод у користуванні сараєм за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення
Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від                           8 листопада 2006
року та рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 30 січня 2007
року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                                      А.Г. Ярема