Справа №2-4277/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня року
Гагарінський районний суд м.  Севастополя
в складі:

головуючого -
судді Майданіка А.П.,

при
секретарі - ЧевичеловійО.В.,  розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Севастополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до про
витребування майна з чужого незаконного володіння,  зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності на автомобіль,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
витребування майна - з чужого незаконного володіння,  оскільки остання без належних на то підстав
заволоділа її майном автомобілю ВАЗ-2106,
державний номер НОМЕР_1 та документами на нього.

ОСОБА_2 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1про визнання за нею права власності на
автомобіль,  ВАЗ-2106,  державний номер НОМЕР_1,  оскільки вважає що між ними фактично був
укладений договір купівлі-продажу,
зазначеного автомобілю,  якій вона
придбала за 15 тис грн.

У
судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала,  зустрічний позов не визнала,  пояснила суду,  що їй належить спірний автомобіль,  на якій вона зробила генеральну довіреність
на ім'я ОСОБА_2 з
правом управління та розпорядження,  а
потім скасувала її,  будь-яких договорів
з передачі свого майна ОСОБА_2 не
укладала,  гроші в рахунок продажу
автомобілю від неї не отримувала,  на
даний час автомобіль та документи на нього знаходиться у ОСОБА_2,  якім вона без законних на то підстав володіє.

Відповідач
та її представник первинний позов не визнали,
наполягали на задоволені зустрічного позову,  пояснили суду що ОСОБА_1фактично уклала з ОСОБА_2 договір купівлі
продажу автомобілю,  про що свідчить
довіреність,  що на їх думку підтверджує
факт передачі автомобілю за договором купівлі-продажу,  укладеним між ними,  на теперішній час вона використовує цей
автомобіль на власний розсуд.

У
судовому засіданні були допитані у якості свідків ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
які пояснили суду що за їхньої присутності були передані гроші ОСОБА_2 для покупки
автомобіля у ОСОБА_1,  будь-яких розписок
ОСОБА_1не писала,  свідок ОСОБА_8
пояснив,  що він дійсно отримував від ОСОБА_2 гроші у сумі
300-350 доларів СІЛА на капітальний ремонт автомобіля.

Вислухавши
пояснення сторін,  допитавши свідків,  дослідивши матеріали справи,  суд дійшов висновку,  що позовні вимоги ОСОБА_1обґрунтовані і
підлягають задоволенню,  а зустрічний
позов ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що автомобіль
ВАЗ-2106,  державний номер НОМЕР_1
належить ОСОБА_1,  що підтверджується
технічним паспортом на зазначений автотранспортний засіб,  06 жовтня 2005 року ОСОБА_1видала ОСОБА_2 довіреність з
правом експлуатації та розпорядження спірним автомобілем,  20 серпня 2007 р. ОСОБА_1скасувала зазначену
довіреність.

Згідно
зі  ст.
205 ЦК України
правочин може бути вчинений усно або в письмовій формі;   правочин,
для  якого  законом
не  встановлена  обов'язкова
письмова  форма,

вважається   вчиненим,
якщо   поведінка   сторін
засвідчує   їхню   волю
до   настання відповідних правових
наслідків.

Статтею  ст.
208 ЦК України встановлені обов'язкові обставини за яких правочини
належить вчиняти у письмовій формі: 1) правочини між юридичними особами; 2)
правочини між фізичною та юридичною особою,
крім правочинів,  передбачених
частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою
на суму,  що перевищує у двадцять і
більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,  крім правочинів,  передбачених частиною першою статті 206 цього
Кодексу; 4) інші правочини,  щодо яких
законом встановлена письмова форма.

Положенням  ст.
218 ЦК України
визначені правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину -
недодержання сторонами письмової форми правочину,  яка встановлена законом,  не має наслідком його недійсність,  крім випадків,  встановлених законом; заперечення однією із
сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може
доводитися письмовими доказами,  засобами
аудіо-,  відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Стаття
387 ЦК України
передбачено право власника на витребування майна із чужого незаконного
володіння,  від особи,  яка незаконно,  без відповідної правової підстави заволоділа
ним.

Суд,  аналізуючи фактичні обставини справи та
зазначені норми Закону,  доходить до
висновку що доводи ОСОБА_2 та її
представника про те що між сторонами був укладений договір купівлі продажу
автомобілю не знайшли свого підтвердження,
оскільки зазначена угода повинна бути укладена у письмової формі,  так як вартість правочину перевищує у
двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян,  у свою чергу ОСОБА_1заперечує
проти укладення між ними договору купівлі продажу автомобілю,  у зв'язку з чим суд на підставі  ст.
218 ЦК України
не може прийняти до уваги свідчення свідків по справі.

В той же
час у судовому засіданні встановлено що ОСОБА_2
користується зазначеним автомобілем,  у
зв'язку з чим суд доходить до висновку про задоволення первісного позову та
зобов'язанні ОСОБА_2
повернути ОСОБА_1належний їй на праві власності автомобіль та документі на
нього,  та відмові у зустрічному позові
на підставі того що ОСОБА_2 не
доведено що між нею та ОСОБА_1був укладений договір купівлі продажу автомобілю.

На
підставі вищевказаного,  керуючись  ст.
ст.  209,  213,
215 ЦПК України,   ст.  208,
206,  218,  388 ЦК
України.

ВИРІШИВ:

Позовні   вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати
ОСОБА_2
передати ОСОБА_1 автотранспортний засіб ВАЗ-2106,  1982 року випуску,  двигун №6239856,  державний номер НОМЕР_1,  та технічний паспорт на автотранспортний
засіб ВАЗ-2106,  1982 року випуску,  двигун №6239856,  державний номер НОМЕР_1

У задоволенні
зустрічного позову - відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.  Севастополя через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або в порядку ч.4  ст. 295 ЦПК України.