Справа № 22-ц-985 2007 р.                          Головуючий
у 1-й інстанції Роступицький М.А.
Категорія       19                                                         Суддя
- доповідач Хвостик С.Г.
УХВАЛА

іменем
України

7 серпня 2007 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Сумської  області в
складі:

головуючого
-  Рибалки В.Г.

суддів
-   Хвостика С.Г., Батюка А.В.

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М.

та осіб,
які беруть участь у справі - представника відповідача ТОВ «Липоводолинський
райснаб» Маляр Ю.В.

розглянула у
відкритому   судовому   засіданні
в приміщенні   апеляційного суду
цивільну

справу     за
апеляційною     скаргою     Товариства     з
обмеженою     відповідальністю

«Липоводолинський
райснаб»

на рішення
Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 червня 2007 року

у   справі
за   позовом   ОСОБА_1 до
Товариства   з   обмеженою

відповідальністю
«Липоводолинський райснаб» про відшкодування матеріальної і моральної

шкоди,

Встановила :

Рішенням
Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 червня 2007 року
стягнуто на користь ОСОБА_1. з ТОВ «Липоводолинський райснаб» 2015 грн. 02 коп.
матеріальної шкоди, 1500 грн. моральної шкоди, 250 грн. відшкодування витрат на
правову допомогу, 37 грн. 50 коп. повернення витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільної справи, 59 грн. 50 коп. повернення судового
збору.

8   апеляційній скарзі ТОВ
«Липоводолинський райснаб» просить це рішення суду

змінити - відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення
моральної шкоди.

При
цьому апелянт посилається на неповне з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що позивач
не надав доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди.

Перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, заслухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення представника
відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно
встановлено судом першої інстанції, 22 квітня 2006 року близько 21 години
позивач, керуючи за дорученням автомобілем «ВАЗ-21093», реєстраційний номер
НОМЕР_1, що належить громадянці ОСОБА_1., рухався по вулиці Лебединській в с.
Синівка Липоводолинського району.

В
зустрічному напрямку по цьому автошляху рухався трактор МТЗ-80, який належить
відповідачу, під керуванням водія ОСОБА_2., що буксирував сівалку СТЗ-36.

ОСОБА_2.
перебував у трудових відносинах з відповідачем і в момент дорожньо-транспортної
пригоди виконував свої трудові обов'язки.

Внаслідок
порушення третьою особою -ОСОБА_2. п.п.11.3, 13.4, 32.1 Правил дорожнього руху
України, як зазначено в постанові органу дізнання про відмову у порушенні
кримінальної справи (а.с.25) сталося зіткнення автомобіля позивача з сівалкою.

2

В
результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль
«ВАЗ-21093», реєстраційний номер НОМЕР_1, на суму 1687 грн. 69 коп., яка
визначена у висновку спеціаліста автотоварознавчого дослідження (а.с. 13-14).

За
вказаних обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про заподіяння
ОСОБА_1. матеріальної шкоди внаслідок неправомірних винних дій працівника
відповідача - тракториста ОСОБА_2.

Висновки
суду щодо обставин ДТП, її
наслідків в частині заподіяння матеріальної шкоди і її розміру є переконливими
і узгоджуються з доказами по справі і відповідачем та третьою особою не
оспорюється.

Окрім
вартості матеріальної шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля,
ОСОБА_1. поніс також і витрати на проведення автотоварознавчого дослідження для
визначення вартості заподіяної йому матеріальної шкоди в сумі 320 грн. 33 коп.
та витрати на плівки для фотографування пошкодженого автомобіля в сумі 7 грн.
(а.с.17,22).

Що
стосується наявності факту заподіяння моральної шкоди та розміру її відшкодування
в сумі 1500 грн., то суд з цього приводу у рішенні також навів переконливі
мотиви, з якими погоджується колегія суддів, врахувавши засади розумності і
справедливості, з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань позивача,
ступеня неправомірних, винних дій третьої особи, що доводами апеляційної скарги
не спростовується.

Рішення суду
відповідає вимогам ст.ст.1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України.

Отже, як
законне і обгрунтоване рішення суду необхідно залишити без зміни, а апеляційну
скаргу - відхилити.

Керуючись ст.ст.
307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Липоводолинський райснаб»
відхилити.

Рішення
Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 червня 2007 року по
даній справі залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду України.