РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 січня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Головуючого - Сеніна Ю.Л.,

Суддів:
Лихути Л.М.,          Охрімчук Л.І.,

Романюка
Я.М.,  Шабуніна В.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним
притягненням до кримінальної відповідальності,

в с т а н о в и л а :

У січні 2006 року
ОСОБА_1. звернувся до суду з зазначеною заявою, посилаючись на те, що 20 червня
2004 року прокурором Гребінківського району відносно нього було порушено
кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 365 КК України,        йому пред'являлися обвинувачення
по  ст. ст. 364, 365 КК України, на майно
було накладено арешт, його готували до відбуття покарання та проводили медичний
огляд як обвинуваченому, прокуратурою було направлено на адресу ДП
“Гребінківський елеватор” подання з викладенням обвинувачень. Проте вироком
Гребінківського районного суду від    30
травня 2005 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 3 серпня 2005 року, його було виправдано.

Посилаючись на те, що
незаконним притягненням до кримінальної відповідальності йому заподіяно
моральну шкоду, заявник просив стягнути 200000 грн. на її відшкодування.

Заочним рішенням
Ніжинського міськрайонного суду від 20 березня 2006 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31 серпня                 2006 року, постановлено
стягнути з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 150000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 2000
грн. на відшкодування витрат по оплаті юридичної допомоги.

У касаційній скарзі Державне
казначейство України просить змінити ухвалені в справі судові рішення,
зменшивши суду відшкодування шкоди, посилаючись на порушення судами норм
матеріального права.

Прокуратура Полтавської області у
своїй касаційній скарзі просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та
відмовити в задоволенні вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Касаційна скарга Державного казначейства України підлягає задоволенню, а касаційна скарга прокуратури Полтавської області - частковому
задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1.
перебував під слідством та судом 1 рік
1 місяць та 13 днів, на його майно було накладено арешт, під вартою
заявник не перебував, прокуратурою було направлено на адресу ДП “Гребінківський
елеватор” ДАК “Хліб України” подання з викладенням обвинувачень, яке було
переадресоване організації вищого рівня; вироком Гребінківського районного суду
від 30 травня 2005 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Полтавської області від 3 серпня 2005 року, ОСОБА_1 було виправдано.

Задовольняючи вимоги заявника, суд
виходив із того, що незаконним притягненням до кримінальної відповідальності
ОСОБА_1. заподіяно моральну шкоду, розмір відшкодування якої з урахуванням
характеру, обсягу заподіяних страждань, їх тривалості та інших обставин повинен
становити 150000 грн.

Апеляційний суд погодився із
такими висновками, зазначивши при цьому, що моральна шкода ОСОБА_1.
відшкодована з розрахунку 530 грн. 04 коп. за кожен робочий день періоду,
протягом якого він перебував під слідством та судом.

Проте з такими висновками суду
цілком погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно п.1 ст. 1, п. 5 ст. 3
Закону України “Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду” від 1 грудня 1994 року (далі - Закон від 1 грудня 1994
року) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок  незаконного засудження, незаконного
притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і  тримання
під  вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення
від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених в
статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13
Закону від 1 грудня 1994 року розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи
в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування
моральної шкоди за час перебування під слідством чи
судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального
розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

Таким чином, законом прямо
передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися та
обґрунтовуватися судом із урахуванням мінімального
розміру заробітної плати, однак зазначені вимоги закону залишились поза увагою
судів як першої, так і апеляційної інстанцій.

Зважаючи на те, що обставини справи
судом встановлені повно та всебічно, однак неправильно застосовано норми
матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалені в
справі судові рішення.

Законом України “Про Державний бюджет
України на 2006 рік” розмір мінімальної заробітної плати з 1 грудня 2006 року
встановлено в 400 грн.

Враховуючи період перебування
ОСОБА_1 під слідством та судом - 1 рік
1 місяць та 13 днів, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути
меншим 5600 грн. (400 грн. х 14 місяців); однак зважаючи на те, що на майно
заявника було накладено арешт, крім того, він зазнав інших негативних впливів
унаслідок притягнення до кримінальної відповідальності, розмір відшкодування
моральної шкоди слід встановити в розмірі
15000 грн.

За таких обставин ухвалені в
справі судові рішення підлягають зміні в частині визначення розміру
відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених ст. 341 ЦПК України.

У зв”язку з цим також підлягає
зміні й розмір суми на відшкодування
витрат по оплаті юридичної допомоги - з 2000 грн. до 1000 грн.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

в  и
р  і  ш
и  л  а :

Касаційну скаргу Державного
казначейства України задовольнити, касаційну скаргу прокуратури Полтавської
області задовольнити частково.

Заочне рішення Ніжинського
міськрайонного суду від 20 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
Чернігівської області від 31 серпня 2006 року
змінити і суму, що підлягає стягненню з Державного казначейства України
за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди зменшити до 15000 грн., а розмір суми на
відшкодування  витрат по оплаті юридичної
допомоги зменшити до 1000 грн.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Ю.Л.Сенін

Судді:
Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Я.М.Романюк

В.М.Шабунін