Справа №22ц-1052/07                                        Головуючий
у 1 -й інстанції Літвіненко Т.Я.
Категорія 15                                                         Доповідач
апеляційного суду Славгородська Н.П.
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:
суддів:
Базовкіної Т.М., Мурлигіної О.Я.,
-     представника відповідача Вовк
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною  скаргою ОСОБА_1 на   рішення Первомайського   міськрайонного   суду
Миколаївської   області   від 26 лютого 2007 року за  позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю
„Агрофірма „Дружба " (далі - ТОВ „Агрофірма „Дружба") про стягнення
заборгованості по орендній платі та розірвання договору оренди земельної частки
р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ „Агрофірма „Дружба" про
розірвання договору оренди земельної частки (паю) від З січня 2005 р. і
стягнення заборгованості по орендній платі за 2005 р. - 2000 кг озимої пшениці,
600 кг ячменю чи їх вартість, вартість оранки у сумі 174 грн. та вартість двох
причепів соломи у сумі 156 грн.
посилався на те, що невиплата орендної плати у встановлений строк є підставою
для розірвання договору оренди.
В судовому
засіданні позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення
заборгованості по орендній платі, просив стягнути 2000 кг озимої пшениці, 600
кг ячменю чи їх вартість. Представник позивача в обґрунтування позову посилався
також на те, що згідно домовленості сторін орендна плата повинна виплачуватись
тільки в натуральній і відробітковій формі, а грошова форма плати не
передбачалась, але відповідач в односторонньому порядку вніс зміни до договору,
зазначив в ньому грошовий вираз 740 грн.
Рішенням
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2007 р.
позов задоволено частково, стягнено з ТОВ „Агрофірма „Дружба" на користь
позивача 640 грн. вартості 2000 кг озимої пшениці. В задоволенні позову про
розірвання договору оренди відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити
нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права і неповне з'ясування обставин
справи.

В запереченнях
на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на необґрунтованість її доводів,
просить залишити рішення суду без змін.

2

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали
справи і перевіривши зазначені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивачу на підставі сертифікатів НОМЕР_1, виданого 30 грудня 1996
р. та НОМЕР_2, виданого 19 квітня 2000 р.,
належить право на земельну частку (пай) розміром 10,6 в умовних кадастрових
гектарах (а.с. 12-13). За договором оренди земельної частки (паю), укладеним
між сторонами 3 січня 2005 р. строком на 5 років, відповідач зобов'язаний
сплачувати позивачу орендну плату щорічно у натуральній формі, а саме, 2000 кг
пшениці, 1600 кг ячменю, 300 кг соняшника, 60 кг цукру, у грошовому виразі 740
грн., у відробітковій формі - оранка 0,70 га, 2 причепа соломи. Цей договір підписаний
сторонами та зареєстрований у Первомайському районному відділі земельних
ресурсів (а.с.8-9). За 2005 р. розмір орендної плати у грошовому виразі складав
1480 грн., позивач отримав: 800 кг ячменю, 300 кг соняшника, 60 кг цукру і 200
кг жита на загальну суму 1260 грн. та йому були надані відробіткові послуги.
Відповідачем також сплачено прибутковий податок у сумі 192 грн. 40 коп., що
складає 13 відсотків від 1480 грн. орендної плати і відповідає вартості 600 кг
ячменю. Заборгованість по орендній платі складає 2000 кг пшениці на суму 640
грн. (а.с.24), які позивач сам відмовився отримувати, оскільки його не
влаштовувала ціна на пшеницю. За 2006 р. заборгованості по орендній платі
позивача немає (а.с.26).

За такого, суд
прийшов до правильного висновку про наявність у відповідача заборгованості
перед позивачем по орендній платі за 2005 р.
у сумі 640 грн., яка і підлягає стягненню на користь позивача, а також про
відсутність підстав для розірвання договору оренди.

Доводи в
апеляційній скарзі про те, що за рахунок орендної плати позивача не підлягає
утриманню відповідачем прибутковий податок, оскільки умовами договору оренди
передбачена сплата його за рахунок відповідача, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки не відповідають положенням діючого законодавства.

У відповідності
до Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (далі -
Закон) отримуваний позивачем дохід від надання в оренду земельної ділянки
сільськогосподарського призначення підлягає оподаткуванню. Згідно підпункту
8.1.1 п. 8.1 ст. 8, підпункту 9.1.1 п. 9.1 ст. 9 Закону на орендаря покладено
обов'язок нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок виходячи з розміру
орендної плати, зазначеної в договорі оренди, за рахунок орендодавця
використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах ст. 7 цього
Закону.

Згідно довідки
Первомайської об'єднаної державної податкової інспекції від 26 грудня 2006 р. у відповідача
відсутня заборгованість по платежах до бюджетів всіх рівнів (а.с.25).

Доводи апелянта
про те, що видача жита замість ячменя свідчить про неналежне виконання
відповідачем умов договору оренди є необґрунтованими, оскільки позивач
погодився отримати замість частини ячменя 200 кг жита.

Посилання в
апеляційній скарзі на нечіткість зазначення в договорі оренди про форму оплати
орендної плати - грошову чи натуральну також є необґрунтованими.

В примітці до п.
2.2. договору оренди передбачено, що при наявності вільних грошових коштів, по
домовленості сторін агрофірма може виплатити орендодавцю грошей замість
сільгосппродукції. З цього слідує, що відповідач може виплатити орендну плату у
грошовій формі тільки за згодою позивача. Відповідачем як за 2005 р., так і за 2006 р.
виплата позивачу орендної плати проводилася у натуральній формі.

Крім того, дана
обставина не є підставою для розірвання договору.

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає.

3

Керуючись
статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 26 лютого 2007 р. залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців з дня
набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України.