Справа № 22ц-4571/2007                                      Головуючий у 1
інстанції -Чернецький В.А.
- 21                                                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

24
травня 2007 року                                                                                                     м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі: головуючої - Гурової О.М. ,  суддів - Могутової Н.Г.,  Шевченко В.Ю.,  при секретарі - Стефановій І.М. ,  за участю - сторін,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення
Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_1до Костянтинівського відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Донецькій області про відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до Апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою на
рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня
2007 року,  яким в задоволенні його
позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1просив скасувати зазначене рішення у зв'язку з
тим.  що судом не враховано,  що втрата ним професійної працездатності
встановлена МСЕК в розмірі 25% ще в квітні 2003 року безстроково,  тому на час звернення до суду він мав право
на відшкодування моральної шкоди і дія Закону України „Про Державний бюджет на
2007 рік" не розповсюджується на вказані правовідносини.

Суд
першої інстанції,  відмовляючи в
задоволенні вимог ОСОБА_1,  посилався на те,
що позивач з 1976 до 2003 року працював на шахті ім. . Дзержинського ДП
„Дзержинськвугілля" на роботах з повним робочим днем в підземних умовах.
Висновком МСЕК від 03.04.2003 р. йому вперше була встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі 25% в зв"язку з професійним
захворюванням на хронічний обструктивний бронхіт з визнанням інвалідом 3-ї
групи безстроково. Разом з тим,  пунктом
22  ст.
71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік" дію  ст. 1,
пп. „є" ч.1  ст.  21,
ч.3  ст.  28,
ч.3  ст.  34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" зупинено на 2007 рік незалежно від часу
настання страхового випадку. Враховуючи викладене,  а також вважаючи,  що строк позовної давності скінчився,  суд відмовив у стягненні моральної шкоди на
користь позивача.

Заслухавши  суддю-доповідача,   пояснення
сторін,   дослідивши  матеріали
цивільної справи,  апеляційний суд
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст.  308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без
змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом
першої інстанції було встановлено,
що,  позивач протягом 27 років
працював на вугледобувному підприємстві на роботах з повним робочим днем в
підземних умовах. Висновком МСЕК від 03.04.2003 р. йому вперше була встановлена
втрата професійної працездатності в розмірі 25% в зв"язку з професійним
захворюванням на хронічний обструктивний бронхіт з визнанням інвалідом 3-ї
групи безстроково. При переогляді на МСЕК 22.03.2007 року розмір втрати
працездатності в зв"язку з профзахворюванням позивача збільшився до 30%
(а.с. 60).

Відповідно
до  ст.
21 п.1 пп. „є" та  ст.  28 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності",
у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від
нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно
та в повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров»я,  виплачуючи йому грошову суму за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Разом з
тим,  з метою приведення окремих норм
законів у відповідність з Законом України „Про державний бюджет України на 2007
рік" пунктом 22 статті 71 вказаного Закону зупинено на 2007 рік дію абзацу
4  ст.
1,  підпункту „є" п.1
ч.1  ст.
21,  ч.3  ст. 28,
ч.3  ст.  34 Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,  що спричинили
втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку.

Виходячи
з наведеного,  а також вимог  ст.  5 ЦК України,  при постановленні рішення в 2007 році у суда 1-ї інстанції не
було підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1,  оскільки
призупинення дії закону не дає підстав для його застосування.

Рішення
суду відповідає вимогам процесуального і матеріального права і підстави для
його скасування відсутні. Але,
Апеляційний суд вважає за доцільне виключити з мотивувальної частини
рішення посилання суду на те,  що
позивачем пропущено строк для звернення до суду з позовними вимогами про
відшкодування моральної шкоди,  а також,  що відповідачем по справі повинно виступати
підприємство,  на якому працював
позивач,  як зайві.

Доводи
апеляційної скарги не заслуговують на увагу,
оскільки не ґрунтуються на законі і не спростовують висновків суду.

На
позивача на підставі ч.3  ст.  81 ЦПК України покладаються також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1, 50 грн.

Керуючись  ст.
ст.  308,  315 ЦПК України,  Апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2007
року залишити без змін.

Стягнути
з ОСОБА_1витрати
на інформаційко-технічие забезпечення розгляду справи у розмірі 1 грн. 50 коп.
(розрахунковий рахунок -0004; отримувач - УДК у м.  Донецьк,
ЕДРПОУ - 34686537,  МФО - 834016,  банк -ГУ
ДКУ у Донецькій області).

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.