Справа №2-663
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007
року

Ямпільський
районний суд Вінницької області

в складі
головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г

при секретарі
Єнчук К.А.

за участю
адвоката ОСОБА_3

позивачки
ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2

про стягнення
боргу за договором позики та повернення майна або його грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
заявила позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та
повернення майна або його грошової компенсації,
зазначила,  що 22 жовтня 2005 року
відповідач взяв на себе зобов'язання повернути належне їй майно
-електроплитку,  газовий балон та пральну
машинку,  про взяте на себе зобов'язання
відповідач написав в заяві,  однак до
цього часу не повернув належного їй майна. В судовому засіданні позивачка
зазначила,  що вартість вказаного майна
становить загальну суму 455 гривень. Позивачка просить суд зобов'язати
відповідача повернути належне їй майно - електроплитку,  газовий балон та пральну машинку,  а в разі відсутності зазначеного майна в
натурі - стягнути із відповідача його грошову компенсацію - 455 гривень. Також
позивачка вказує на те,  що відповідач
взяв у неї гроші у сумі 700 гривень і 04 жовтня 2005 року зобов'язався
повернути дану суму боргу протягом трьох місяців,  про що написав власноручно в заяві від
04.10.2005 року,  однак,  до цього часу не виконав свого зобов'язання.
Позивачка просить суд стягнути із відповідача на її користь 700 гривень боргу.
В судовому засіданні позивачка пояснила,
що раніше вона проживала із відповідачем однією сім'єю,  і за два місяці до написання заяви відповідач
особисто взяв у неї гроші у сумі 700 гривен,
обіцяв повернути борг. Під час передачі грошей свідків не було,  розписку в цей момент відповідач не писав. В
жовтні 2005 року в Ямпільському районному суді розглядалася цивільна справа по
спору між нею та відповідачем і відповідач написав заяву про те,  що він розрахується із нею протягом трьох
місяців,  дана заява писалася без її
присутності,  так як вона знаходилася в
кабінеті судді,  а відповідач писав дану
заяву в залі судових засідань.

Відповідач
ОСОБА_2 позов визнав частково,  суду
пояснив,  що дійсно речі,  належні позивачці,  перебувають у нього і він не заперечує проти
задоволення частини позовних вимог про повернення речей. Позовні вимоги про
стягнення боргу у сумі 700 гривень відповідач не визнав,  суду пояснив,
що особисто він грошей у позивачки не брав,  заяву власноручно він не писав. Під час
розгляду цивільної справи в суді його адвокатом було написано,  що він віддасть позивачці гроші у сумі 700
гривень. Він підписав дану заяву лише тому,
що хотів,  щоб позивачка
відмовилася від свого позову і його більше не викликали до суду. Просив
відмовити у цій частині позовних вимог.

Судом
встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Із копії
заяви від 22.10.2005 року за підписом відповідача ОСОБА_2 встановлено,  що він взяв на себе зобов'язання повернути
позивачці електроплитку,  газовий балон
та пральну машинку.

Із копії
заяви від 04.10.2005 року,  адресованої
Ямпільському районному суду,  за підписом
відповідача ОСОБА_2,  встановлено,  що він зобов'язується повернути позивачці
гроші протягом трьох місяців сімсот гривень.

Оцінюючи
усі надані суду письмові докази та беручи до уваги доводи сторін і
обставини,  які визнані сторонами і в
порядку  ст. 61 ч.1 ЦПК України не
підлягають доказуванню,  суд вважає
доведеними обставини,  на які позивачка
посилається як на підставу своїх позовних вимог в частині зобов'язання
відповідача повернути належне їй майно,
а саме - електроплитку,  газовий
балон та пральну машинку.

Суд
вважає,  що права позивачки як власника
зазначених речей порушені і відновлення порушеного права можливе шляхом
зобов'язання відповідача повернути належне позивачці майно -
електроплитку,  газовий балон та пральну
машинку,  а в разі відсутності
зазначеного майна в натурі - стягнути із відповідача його грошову компенсацію -
455 гривень.

Відповідно
до  ст. 1 Протоколу до Конвенції про
захист прав людини та основних свобод -кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном.  Ніхто
не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на
умовах,  передбачених законом або
загальними принципами міжнародного права.

Відповідно
до  ст. 41 ч. 4 Конституції України право
приватної власності є непорушним.

Відповідно
до  ст. 48 Закону України «Про власність»
власник має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності.

Відповідно
до  ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

З
урахуванням наведеного,  суд приходить до
висновку про обґрунтованість позову у цій частині і має підстави для
задоволення вимог про повернення майна.

Вирішуючи
спір в частині заявлених позовних вимог про стягнення із відповідача на користь
позивачки 700 гривень боргу,  суд
виходить із того,  що відповідно до  ст. 202 ч.1 ЦК України правочином є дія особи,  спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків,  відповідно до  ст. 203 ч.ч.4, 5 правочин має вчинятися у
формі,  встановленій законом та має бути
спрямований на реальне настання правових наслідків,  що обумовлені ним,  відповідно до
ст.  638 ч.1 ЦК України договір є
укладеним,  якщо сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов договору,
істотними умовами договору є умови про предмет договору,  умови,
що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного
виду,  а також усі ті умови,  щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін
має бути досягнуто згоди. Відповідно до
ст.  1046 ч.2 ЦК України договір
позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей,  визначених родовими ознаками,  відповідно до
ст. 1047 ч.2 ЦК України
на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника або інший документ,
який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної
кількості речей.

З
наведених обставин,  суд не приймає до
уваги як належний та допустимий доказ про укладення між сторонами договору
позики - заяву,  підписану відповідачем
04.10.2005 року про те,  що він
зобов'язується повернути позивачці 700 гривень,
оскільки в даному документі не зазначено факту передання позивачкою
відповідачеві зазначеної суми коштів. Будь-яких інших достовірних доказів про
укладення між сторонами договору позики та отримання відповідачем особисто від
позивачки боргу у сумі 700 гривень,  суду
не надано,  а тому суд вважає,  що сторони не укладали даного договору і
обставини,  на які позивачка посилається
як на підставу своїх позовних вимог про стягнення із відповідача 700 гривень
боргу,  є недоведеними.

З
урахуванням викладеного,  суд приходить
до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення із
відповідача 700 гривень на користь позивачки і має підстави для відмови у
задоволенні зазначеної частини позову.

Оскільки
позовні вимоги задоволено частково,  судові
витрати за правилами  ст. 88 ч.1 ЦПК
України присуджуються із відповідача на користь позивача пропорційно до розміру
задоволених позивних вимог,  а тому суд
має підстави для стягнення із відповідача на користь позивачки судових витрат у
сумі 81 гривня.

Спірні
правовідносини,  що виникли між
сторонами,  врегульовані  ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,   ст. 41 ч. 4
Конституції України  ст.  ст.
391,  386 ЦК України,   ст.
ст.  202,  203,
638,  1046,  1047 ЦК
України.

Керуючись  ст. 10,
11,  60,  61,
88,  212,  213,
214,  215 ЦПК України і на
підставі  ст. 1 Протоколу до Конвенції
про захист прав людини та основних свобод,
ст. 41 ч. 4 Конституції України
ст.  ст.  391,
386 ЦК України,   ст.
ст.  202,  203,
638,  1046,  1047 ЦК
України,  суд

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково.

Зобов'язати
ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1належне їй майно - електроплитку,  газовий балон та пральну машинку,  а в разі відсутності зазначеного майна в
натурі - стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1грошову компенсацію майна у сумі
455 гривень.

Стягнути  із
ОСОБА_2на  користь  ОСОБА_1судові витрати у сумі 81 гривня.

В задоволенні
іншої частини позову - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти
днів,  з наступного дня після його
проголошення,  шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження рішення,  через
Ямпільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.