АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2007 року                                                              м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючого - судді  Ващенка С.Є.,

суддів:                  Кізюн О.Ю., Варвус Ю.Д.,

при секретарі       Липко А.Ю.,

з участю:
ОСОБА_1. та ОСОБА_2.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22ц-2232 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 жовтня 2007
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування жилим
будинком, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні.

Заслухавши суддю
- доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в
с т а н о в и л а:

13 лютого 2006 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до свого брата
ОСОБА_2, в якому просив: 1) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину
за заповітом, видане ОСОБА_2.; 2) поділити між ними будинковолодіння та
земельну ділянку №8 по вулиці Набережній в м. Хмельницькому; 3) визнати за ним
право власності на самовільно побудовані на вказаній земельній ділянці гаражі.

03 листопада
2006 року змінив позовні вимоги, подавши про це письмову заяву, у якій просив
встановити порядок користування зазначеним жилим будинком та земельною ділянкою
згідно з висновком експертизи від 31.03. 2006 року від 27 травня 2004 року,
оскільки він є власником 4/25 частин цього будинковолодіння. При цьому в заяві
вказав, що п.3 первісного позову залишає без змін.

28 листопада 2006
року ОСОБА_1. знову змінив свої вимоги і просив встановити порядок користування
будинковолодінням, виділивши йому в користування житлову кімнату 1-5 розміром
17,2 кв. м, а відповідачу залишити в користуванні дві житлові кімнати 1-3 та
1-4 розмірами відповідно 15,3 кв. м та 9,4 кв. м; приміщення 1-1, 1-2 та 1-6 -
залишити в їх спільному користуванні.

28 березня 2006
року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом, в якому просив
припинити право власності останнього на належну йому 1/6 (4/25) частину в
будинковолодінні АДРЕСА_1, оскільки його доля є незначною і не може бути
виділена в натурі. При цьому погодився сплатити ОСОБА_1 вартість його частки.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 жовтня
2007 року зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено: припинено право власності
ОСОБА_1 на 4/25 частини житлового будинку, хлівів „Б”, „Г”, погребу „В” та
штахетної огорожі, розташованих вАДРЕСА_1, та визнано внаслідок цього за
ОСОБА_2 право власності на ці 4/25 частки цього майна. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 шляхом
__________________________________________________________________

Головуючий   у
першій інстанції -Латюк П.Я.                                   Справа №22ц-
2232

Доповідач - Ващенко С.Є.                                                                               Категорія 2

перерахування з депозитного рахунку Хмельницького
міськрайонного суду 33586 грн. 88 коп. вартості 4/25 частки цього майна, а з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 51 грн. судових витрат.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та направити справу на новий
розгляд, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для
справи, і порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що
висновок суду про неможливість встановлення порядку користування спірним
будинкололінням суперечить фактичним обставинам справи.

Апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно із змісту позовних заяв, у тому числі додаткової та про зміну
своїх вимог, ОСОБА_1, крім іншого, просив визнати за ним право власності на
самовільно збудовані ним гаражі на земельній ділянці, на якій розташований
спірний житловий будинок, що належить їм з братом на праві спільної часткової
власності.

Проте в порушення вимог ст.ст. 214, 215 ЦПК України суд позовних вимог щодо
визнання права власності на гаражі не розглянув і висновків з цього приводу у
рішенні не зазначив. Хоча будь-які процесуальні документи про відмову ОСОБА_1
від цих вимог та прийняття судом часткової відмови від позову із закриттям
провадження в цій частині у справі відсутні.

Цей недолік не може бути усунений ухваленням додаткового рішення судом
першої інстанції, оскільки спірні правовідносини, що виникли у зв'язку з
самовільним будівництвом гаражів судом не з'ясовувалися.

Крім того, суд в порушення вимог п.4 ст.215 ЦПК України в резолютивній
частині рішення взагалі не зазначив своїх висновків щодо вимог первісного
позову.

За таких обставин, відповідно до п.5 ч.1 ст.311 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 307, 311, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від
22 жовтня 2007 року скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж
суду в іншому складі.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців.

Головуючий/підпис/

Судді/підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
С.Є.Ващенко