АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

З травня 2007 р.                                                                                                         м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

головуючого:
Половінкіної Н.Ю.

суддів:                    Заводян К.І., Міцнея В.Ф.

при секретарі:
Скрипник С.В. за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника
Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прядко Івана
Івановича, Балкового Мирона
Миколайовича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та визнання права на спадкування за
апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 6 лютого 2007 року, -

встановив:

ОСОБА_1 у листопаді 2006 року звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_3, Першої Чернівецької державної нотаріальної контори про визнання
заповіту недійсним.

Посилалася на
те, що внаслідок смерті її сестри ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась
спадщина на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1.

ОСОБА_5
склала заповіт на користь ОСОБА_3

Вважала, що на момент складання заповіту волевиявлення ОСОБА_5 не було
вільним, оскільки спадкодавиця була в стані сп"яніння.

Зазначала, що нотаріусом не установлено особу ОСОБА_5, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, та особу
громадянина, який підписав правочин за неї, не прочитано їй текст документа.

Просила визнати заповіт, складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Першої
Чернівецької державної нотаріальної контори
Балковим М.М. 12 січня 2005 року, недійсним та визнати її спадкоємицею другої
черги за законом.

Рішенням
Шевченківського районного суду м.Чернівці від 6 лютого 2007
року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано заповіт,

Справа №22ц-299 2007 р.
Головуючий у І інстанції Дудаков С.Є.

Категорія :26                                          Суддя-доповідач Половінкіна Н.Ю.

складений від імені ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом
Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Балковим М.М. 12 січня 2005 року, недійсним.
В решті відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівцві від 6 лютого
2007 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у
позові ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача
ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

За змістом ст.
1257 ЦК України, якою керувався суд першої інстанції, заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом
заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Постановляючи судове рішення в частині визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що заповіт складений
з порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5.

Пославшись на пункти 13 та 157 наведеної Інструкції, якими передбачено порядок посвідчення заповіту та встановлення особи учасників цивільних відносин, суд першої інстанції вказав, що при посвідченні
правочину нотаріусом не установлено особу громадянина, який підписав його за
ОСОБА_5, оскільки у тексті заповіту зазначено лише його прізвище, ім"я, по
батькові, окрім того, зазначена дата
народження заповідача містить помилку, та вважав, що викликає сумніви оголошення нотаріусом текста документа особі, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії.

Отже суд першої
інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання
заповіту недійсним, виходив з підстав порушення вимог щодо його посвідчення.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Відповідно до п.З ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Судове рішення
підлягає скасуванню в частині визнання заповіту недійсним.

Встановлено, що
державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори
Балковим М.М. 12 січня 2005 року посвідчено заповіт ОСОБА_5, яким здійснено
розпорядження на користь ОСОБА_3

У заповіті
зазначено, що ОСОБА_5 не підписала цей заповіт внаслідок того, що вона
неписьменна. За її дорученням заповіт підписано ОСОБА_6.

Та обставина, що
ОСОБА_5 неписьменна,
не заперечується позивачем ОСОБА_1

Відповідно до
ст. 1248 ЦК
України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися при свідках/стаття 1253 цього Кодексу/.

Згідно з ст.1253 ЦК України
свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують
його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Як вбачається з
матеріалів справи, наведений порядок дотримано при посвідченні оспорюваного
заповіту.

Висновки суду
першої інстанції про те, що викликає сумніви оголошення нотаріусом текста документа
ОСОБА_5, спростовуються показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які показали, що
були присутніми при посвідченні заповіту, текст заповіту було зачитано вголос.

Балковий М.М.
під час апеляційного розгляду зазначив, що особисто прочитав ОСОБА_5 текст
правочину.

Одночасно нотаріальна дія не може бути скасована лише з тих мотивів, що дата
народження заповідача містить помилку, та при посвідченні правочину нотаріусом
у тексті заповіту не зазначено для ОСОБА_6,
який підписав заповіт за ОСОБА_5, ідентифікаційний код, оскільки
законодавством про нотаріат такі наслідки не передбачені..

З приєднаної до
матеріалів справи довідки державного нотаріуса Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Балкового М.М., на
яку послався суд першої інстанції, видно, що відомості про особу ОСОБА_6, зокрема,
прізвище, ім»я, по батькові, місце проживання, реквізити документа, на підставі якого було встановлено
особу, містяться у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій.

Разом з тим суд
першої інстанції не врахував ту обставину, що заповідачка ОСОБА_5 не була
обмежена у волевиявленні щодо розпорядження належним їй майном на випадок
смерті і мала змогу втілити свою волю.

Не знайшли свого
підтвердження і посилання ОСОБА_1 на те, що в момент складання заповіту ОСОБА_5
перебувала у стані сп»яніння.

На підтвердження цього ОСОБА_1 посилалася на довідку прокуратури Шевченківського району м.Чернівці, відповідно якої в
крові трупа ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт.

Однак доказів, що підтверджують доводи позивача ОСОБА_1 про те, що у нотаріуса були підстави вважати, що спадкодавиця
зловживає спиртними напоями, в момент складання заповіту перебувала у стані
сп"яніння, в матеріалах справи немає.

Той факт, що в крові трупа ОСОБА_5 виявлено етиловий спирт самі по собі за відсутності інших достовірних доказів не
підтверджують вище наведеного.

Свідчення
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 стосуються
обставин, що мали місце після вчинення оспорюваного заповіту.

Беручи до уваги наведене і те, що позивачем ОСОБА_1 не доведено, що

дійсне
волевиявлення  заповідача  ОСОБА_5
не  було  спрямовано
на передачу майна ОСОБА_3, підстав
для визнання заповіту недійсним немає.

В той же час апеляційна скарга не містить доводів щодо відмови у позові
ОСОБА_1 про визнання спадкоємицею другої черги за законом.

Керуючись п.З ст.309 ЦПК України
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 6 лютого 2007 року в частині визнання заповіту,
складеного від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідченого державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори
Балковим Мироном Миколайовичем 12 січня 2005 року, недійсним скасувати.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

В решті
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.