АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8
травня  2007 року  колегія
суддів  судової палати у  цивільних справах

апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді             Малахової Н.М.

суддів:                                     Жизневської А.В.

Матюшенка І.В. при секретарі

судового
засідання                Кульчицькій І.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 28
лютого 2007
року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Корнинської селищної ради про встановлення розмірів
земельних ділянок, встановлення
земельного сервітуту, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2, Корнинської селищної ради про визнання недійсними державних актів на право приватної
власності на земельні ділянки,

встановила:

ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до власника
суміжної земельної ділянки по вул. Леніна у
смт. Корнин ОСОБА_1., Корнинської селищної
ради про відновлення розмірів земельних ділянок згідно державних актів на право
приватної власності на землю від 27.11.1996 року , виданих їй та ОСОБА_1., встановлення для неї права земельного
сервітуту, покладення на ОСОБА_1.
обов'язку не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою.

ОСОБА_1. звернувся до суду із зустрічним позовом до
ОСОБА_2. та Корнинської селищної ради про
визнання недійсними державних актів на
право приватної власності на землю ділянки, які були видані йому та ОСОБА_2. у 1996 році, посилаючись на
невідповідність розмірів земельних ділянок, переданих у
власність , фактичним розмірам.

У процесі розгляду справи сторони частково змінили та
доповнили свої позовні вимоги.

Зокрема, ОСОБА_2. просила визнати частково недійсним
рішення виконкому Корнинської селищної ради
№ 139 від
30.10.1996 року
„Про приватизацію земельних ділянок
громадянами селища " в
частині передачі у приватну власність земельних
ділянок ОСОБА_2. в розмірі 0,16 га та

ОСОБА_1. в розмірі
0,145 га, а
також визнати недійсними державні акти
на право приватної власності на землю видані їй та ОСОБА_1. на підставі
вказаного рішення, посилаючись на допущені з боку селищної ради порушення при прийнятті рішення про приватизацію
цих земельних ділянок та при
виготовлені державних актів на право приватної власності на землю. Вказувала, що за даними земельно-кадастрової
документації у її користуванні перебувала
земельна ділянка 0,175 га,
а у ОСОБА_1.-0,12 га.

ОСОБА_1. уточнив свої позовні вимоги та просив визнати частково недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_2. на підставі рішення Корнинської
селищної ради № 139 від
30.10.1996 року
в частині зазначення у вказаному акті „землі спільного користування на плані зовнішніх меж між літерами
Г-Д". Вказував, що спеціаліст
відділення земельних ресурсів ОСОБА_5. підробив акт в цій частині, що підтверджується постановою суду про
звільнення останнього від кримінальної відповідальності за актом амністії. При
цьому ОСОБА_1. відмовився
від позову про визнання державного акту на право приватної власності на землю виданого на його ім'я 27.11.1996
року. Вказана відмова від позову була прийнята судом, про що було прийнято
відповідну ухвалу.

Рішенням Попільнінського районного суду від 28
лютого 2007
року позов ОСОБА_2. задоволено частково. Поновлено строк для
оскарження рішення Корнинської селищної ради №
139 від 30.10.1996 року та державних актів про право приватної
власності на землю, що видані ОСОБА_2. та ОСОБА_1. Визнано частково недійсним рішення виконкому
Корнинської селищної ради №
139 від 30.10.1996 року,, Про приватизацію земельних ділянок громадянами селища в частині передачі у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_2. в розмірі 0,16
га та ОСОБА_1. в розмірі 0,145
га. У задоволенні решти позову ОСОБА_2.
та позову ОСОБА_1. відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволені позову ОСОБА_2. та
задовольнити його позов. Апелянт зазначає, що при ухвалені рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує, що
відповідач-Корнинська селищна рада
зазначена в рішенні як третья особа, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом не враховано, що
за його заявою в 1972 році
було збільшено розмір земельної
ділянки з 0,12 га
до 0,15 га
для влаштування проїзду до його будинку. Вказує на те, що позивачка не просила
поновити їй строк на звернення до суду, що
судом безпідставно відмовлено у задоволені його позову.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1. у 1970 році одержав 0,12 га землі під забудову з земельної ділянки ОСОБА_4.
згідно рішення правління колгоспу „Ленінська
правда" від 27.06.1970 року(а.с.17
т.1). Відповідно до рішення виконкому
селищної ради від 16.07.1971 року
ОСОБА_1. відведено в користування   під забудову 0,12 га з зазначенням меж в натурі (а.с. 15
т. 1).

Проте, згідно рішення Корнинської селищної ради від
30.10.1996року ОСОБА_1. передано у приватну
власність земельну ділянка розміром 0,145 га, а ОСОБА_2., що є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4. цим же рішенням передано у приватну власність земельну
ділянку розміром 0,16 га
Відповідне рішення щодо збільшення
земельної ділянки ОСОБА_1. з 0,12 га до 0,145 га селищною радою не приймалося. Згідно земельно-кадастрової документації селищної ради за ОСОБА_2.
рахується 0,17 га
, а за ОСОБА_1.-0,135
га.

Судом встановлена невідповідність фактичних розмірів
земельних ділянок ОСОБА_2. та ОСОБА_1 розмірам
земельних ділянок, переданих їм документально
у приватну власність. Згідно акту встановлення меж земельних ділянок від 15.09.2006 року їх розмір становить: ОСОБА_2.-0,1591 га,
а ОСОБА_1.-0,1423 га.

Задовольняючи позов ОСОБА_2. в частині визнання частково недійсними рішення виконкому селищної ради №139
від 30.10.1996 року щодо передачі у приватну власність земельних
ділянок ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
та визнання державних актів на право приватної власності на землю, що видані вказаним особам в розмірі 0,16
га та 0,145 га, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що селищною радою при
передачі землі громадянам в приватну власність
були порушені вимоги ст. 17 Земельного
кодексу України (1990
p.), Інструкції про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної
власності на землю і право постійного користування
землею, договорів на право тимчасового користування
землею, оскільки земельні ділянки передалися у власність громадян без врахування матеріалів, що
підтверджують їх розмір (земельно-кадастрової документації, даних бюро
технічної інвентаризації), оскільки при виготовлені актів не погоджувалися межі сусідніх землеволодінь, не здійснювалася звірка плану земельних ділянок.
Крім того у державних актах зазначено, що вони видані на підставі рішення
Корнинської селищної ради від 30.10.1996 року за №143, проте вказане рішення прийнято стосовно інших питань.

Крім того суд першої інстанції обґрунтовано відмовив
ОСОБА_1. у задоволені позову щодо визнання
частково недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_2., оскільки постановою Попільнянського районного суду від 24.10.2005
року встановлено, що спеціаліст госпрозрахункового бюро при
Попільнянському відділенні земельних ресурсів вніс до вказаного державного акту
відомо неправдиві відомості,
таким чином встановлено, що в цій частині акт є недійсним.

Тому підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на обґрунтованість прийнятого судом
рішення, оскільки з матеріалів справи
вбачається, що Корнинська селищна рада була притягнута до участі у справі та приймала участь в якості відповідача, в
суді апеляційної інстанції ОСОБА_1. підтвердив, що будь-які рішення про збільшення його
земельної ділянки не приймалися, в
позовній заяві від 05.04.2004 року
(а.с.210

т.1)
ОСОБА_2. просила суд
поновити їй строк звернення до суду за позовом
про визнання недійсним рішення виконавчого комітету №
139 від 30.10.1996 року в частині приватизації земельних ділянок..

Рішення в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2. не
оскаржувалося.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Попільнянського районного суду Житомирської області
від 28 лютого
2007 року залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
з цього часу може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Справа № 22 ц/869   Головуючий у суді 1
-ї інст.Сікан В.М.