РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17
грудня 2007 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Авраменко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Козаровицької
сільської ради Вишгородського району та ОСОБА_2, третя особа - Вишгородська
державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про
право на спадщину, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно за заповітом,

встановив:

ОСОБА_1
звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на Ѕ
житлового будинку за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його баби - ОСОБА_3,
та за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька - ОСОБА_4, а також на те,
що відповідачеві - ОСОБА_2, без законних підстав оформлено свідоцтво про право
на спадщину на цю ж частину майна, що є підставою до визнання його частково
недійсним. До того ж, з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на
спадкове майно, порушує питання про визнання за ним права власності на нього.

У
судовому засіданні позивач просив про задоволення позову з викладених у ньому
підстав. Ствердив, що звернувся до суду в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на Ѕ частину житлового будинку і таке перешкоджає
здійсненню його права спадкування.

Представник
відповідача - Козаровицької сільської ради і третя особа проти позову не
заперечували й просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідачка позов визнала й ствердила, що
свідоцтво про право на спадщину на весь житловий будинок їй видано помилково,
яка прав на успадкування Ѕ його частини не має і таке ж право позивача визнала.

Про зазначені позивачем обставини йдеться в
представлених суду доказах.

Як
убачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася
спадщина за заповітом на Ѕ частину (кв. № 2) житлового будинку АДРЕСА_1.

Дане
нерухоме майно на праві особистої власності належало померлій, що вбачається з
рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради від 11 грудня 1972 року №
605/9 та довідки Козаровицької сільської ради від 13 жовтня 2007 року, а також
даних будинкової книги.

Зазначене
спадкове майно прийняли її онук - ОСОБА_1 та його батько ОСОБА_4 - спадкоємці
за заповітом, які вступили у володіння та керування нерухомим майном, постійно
проживали на час відкриття спадщини із спадкодавцем, однак своїх прав на таке у
встановленому законом порядку не оформили.

Відповідно
до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець, який протягом шести місяців
з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим
майно, визнається таким, що її прийняв.

При цьому, згідно зі ст. 525 ЦК України
1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина за законом на згадану частину житлового будинку.

Померлі
спадкодавці були зареєстровані й постійно проживали в даній частині будинку
(кв. № 2), що належала ОСОБА_3, а після її смерті ОСОБА_4.

Позивач
є сином померлого ОСОБА_4 і спадкоємцем першої черги за законом, який
відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року прийняв спадщину і 4 серпня
2000 року подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про її прийняття, що вбачається з матеріалів спадкової справи після
померлого ОСОБА_4.

Вирішуючи
цю справу, суд виходить з того, що первина реєстрація права власності на
успадковану позивачем Ѕ частину житлового будинку не провадилася, а тому це
перешкоджає видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Разом
з тим обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому
засіданні, а тому прийнята позивачем спадщина, за правилами ст. 548 ЦК України
1963 року, вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і з
цих підстав за ним слід визнати право власності на успадковане майно.

Судом установлено і те, що інша Ѕ частина
даного житлового будинку (кв. № 1) на праві приватної власності належала
ОСОБА_5 і таке вбачається з рішення виконавчого комітету Козаровицької
сільської ради від 30 березня 2004 року № 15 та свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 7 травня 2004 року.

Після смерті останньої відповідачка -
ОСОБА_2 успадкувала дану частину нерухомого майна.

У той же час свідоцтво про право на
спадщину від 21 червня 2004 року видано відповідачці щодо даного житлового
будинку в цілому, де охоплено в тому числі й Ѕ частину нерухомого майна, яка з
часу відкриття спадщини належала позивачу.

З цих підстав, суд доходить висновку, що
дане свідоцтво на спадщину в частині спадкування відповідачкою Ѕ частини
будинку, видано останній без наявності права на спадкування згаданої частини будинку,
а тому в цій частині правовстановлюючий документ слід визнати недійсним,
одночасно визнавши таке право за позивачем.

Таким
чином, пред'явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На
підставі викладеного і керуючись статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити
факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, після смерті ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та в порядку
спадкування за заповітом і законом визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ
частину (кв. № 2) житлового будинку АДРЕСА_1.

Свідоцтво
про право на спадщину за заповітом від 21 червня 2004 року в частині
успадкування ОСОБА_2 Ѕ частини (кв. № 2) згаданого житлового будинку визнати
недійсним.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк заяви про
його оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

з оригіналом звірена

Суддя