Справа №22-ц-4279/2007р.                                   Головуючий
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

03
серпня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеля­ційного
суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді:   Берзіньш B.C.

Суддів:
М"ясоєдової Т.М. Шестакової Н.В., при секретарі      Гончарук В.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в М.Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства „Ялтинський морський
торговельний   порт",   третя
особа:   начальник   Державного
підприємства „Ялтинський морський торговельний порт" ОСОБА_2
про  скасування наказів, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу   і
моральної   шкоди   за
апеляційною   скаргою   Державного
підприємства „Ялтинський морський торговельний порт" на рішення
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 30 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного
підприємства „Ялтинський морський торговельний порт", третя особа:
начальник Державного підприємства „Ялтинський морський торговельний порт"
ОСОБА_2 про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди. Уточнивши позовні
вимоги, позивач просив визнати незаконними та скасувати наказ № 52/л від 30
січня 2007 року і наказ № 70/л від 09 лютого 2007 року про його звільнення з
посади заступника начальника порту по експлуатації і поновити його на роботі на
раніше займаній посаді, а також, стягнути заробітну платню за час вимушеного
прогулу і моральну шкоду в сумі 50000 гривень.

Позов мотивував тим, що наказами від 30 січня 2007 року і
від 09 лютого 2007 року він двічі був звільнений, останнім наказом з 12 лютого
2007 року, з посади за систематичне невиконання обов'язків, покладених на нього
трудовим договором. Підставою для його звільнення, згідно наказу від 30 січня
2007 року, послужив акт КРУ МТіСУ від 26 січня 2007 року, а згідно наказу від
09 лютого 2007 року, підставою для його звільнення послужив наказ від 30 січня
2007 року, яким він вже був звільнений. Зазначені накази є незаконними,
оскільки ніяких порушень трудових обов'язків він не допускав. Пояснень з
приводу нібито допущеного ним порушення трудових обов'язків, у нього також
ніхто не відбирав. Більш того, обидва накази про його звільнення було йому
направлено тільки 13 лютого 2007 року, тобто після звільнення. В результаті
неправомірних дій відповідача йому були завдані моральні страждання, які виразилися
у тому, що відповідач навмисно звільнив його, грубо порушивши при цьому трудове
законодавство, після чого наказ про його звільнення був розвішений на всіх
дошках оголошень для загального огляду, внаслідок чого була

порушена
його ділова репутація, відносини з оточуючими, що також відобразилося на
його стані здоров'я.

Рішенням
Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 30 березня 2007 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними та скасовано накази
начальника Державного підприємства „Ялтинський морський торговельний порт"
ОСОБА_2 № 52/л від 30 січня 2007 року „Про притягнення ОСОБА_1 до
дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення"; № 70/л від 09
лютого 2007 року „Про звільнення ОСОБА_1 з 12 лютого 2007 року". Поновлено
ОСОБА_1 на роботі в Державному підприємстві „Ялтинський морський торговельний
порт" з 12 лютого 2007 року на колишній посаді заступника начальника порту
з експлуатації. Стягнуто з Державного підприємства „Ялтинський морський
торговельний порт" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 7029 гривень, а також моральну шкоду в сумі 30000 гривень, а
всього 37029 гривень. Стягнуто з начальника Державного підприємства „Ялтинський
морський торговельний порт" ОСОБА_2 на користь Державного підприємства
„Ялтинський морський торговельний порт" 7029 гривень.

Не погодившись з
рішенням суду, Державне підприємство „Ялтинський морський торговельний
порт" подало апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування
рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд, посилаючись на те,
що рішення незаконне, ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального
права.

В запереченнях
на апеляційну скаргу представник позивача вважає рішення законним, а скаргу -
необгрунтованною.

В засіданні
апеляційного суду представник ОСОБА_1 заперечувала проти доводів апеляційної
скарги, посилаючись на їх необгрунтованність.

Обговоривши
наведені у скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково- в частині вимог
про стягнення моральної шкоди, з таких підстав.

Відповідно до
ст.ст.303,308,309п.2 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права; рішення суду підлягає зміні при
недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав
встановленими.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції виходив з того, що накази про звільнення з роботи
ОСОБА_1 незаконні, діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду.

Такі висновки
суду узгоджуються з матеріалами справи і не суперечать діючому законодавству.

Так ст.40ч.1п.3 КЗоТ
України передбачено право розірвання власником або уповноваженим ним
органом трудового договору у випадку систематичного невиконання працівником без
поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до
ст. 149ч.ч.1,2 КЗоТ України
до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган
повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; за кожне
порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення.

По
справі встановлено, що наказом начальника Державного підприємства

„Ялтинський
морський торговельний порт" ОСОБА_2 № 52/л від 30 січня 2007 року

„Про
притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у

вигляді
звільнення" позивач був звільнений з посади заступника начальника порту по

експлуатації
за п.3 ст.40 КЗоТ України
- систематичне невиконання обов'язків, на

підставі
акту КРУ МТіСУ от
26.01.2007р. Раніше до позивача заходи дисциплінарного чи

громадського
стягнення не застосовувались. Наказом начальника Державного

підприємства
„Ялтинський морський торговельний порт" ОСОБА_2 № 70/л від 09

лютого
2007 року ОСОБА_1 повторно був звільнений із займаної посади за

п.Зст.40
КЗоТ України.
Підставою для винесення даного наказу послужив наказ № 52/л

від 30
січня 2007 року. Зазначені накази винесені в період знаходження позивача у

відпустці,  наказ
№52л - також в  період  знаходження      ОСОБА_1   на

лікарняному; пояснень від ОСОБА_1 до застосування
дисциплінарних стягнень не вимагалось.

Представник
відповідача у суді першої інстанції не заперечував незаконність оспорюваних
наказів, не оспорюються висновки суду в цій частині і в апеляційній скарзі.

За таких
обставин суд правильно прийшов до висновку про визнання незаконними та
скасування оспорюваних позивачем наказів, поновлення його на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, спричинення позивачу діями
відповідача моральної шкоди.

Проте розмір
відшкодування моральної шкоди, визначений судом - 50 000грн., необгрунтований,
доказів спричинення моральної шкоди позивачу на таку суму позивачем суду не
надано, висновки суду що порушення трудових прав позивача відобразилось на його
здоров"! нічим не підтверджені. З урахуванням роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених в постанові „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", характеру та обсягу
страждань, тяжкості вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках позивача,
виходячи із засад розумності та справедливості, колегія вважає 3 000грн.
достатнім розміром для відшкодування моральної шкоди позивачу. У зв'язку з
наведеним доводи апелянта в частині розміру моральної шкоди підлягають
прийняттю до уваги, а рішення суду в цій частині - зміні.

Доводи апелянта
про порушення судом положень ст. 11 ЦПК України - вихід за межі заявлених вимог
в частині оспорювання наказу № 70/л від 09 лютого 2007 року неспроможні,
оскільки наказ № 70/л від 09 лютого 2007 року фактично є уточнюючим наказу №
52/л від 30 січня 2007 року, повторним, в ході розгляду справи позивач збільшив
позовні вимоги, що не суперечить положенням ст.31 ЦПК України; представник
апелянта в судовому засіданні суду першої інстанції не заперечував проти
продовження розгляду справи зі збільшеними позовними вимогами(а.с,44).

Неспроможні і посилання апелянта на п.4ст.311 ЦПК України
- стягнення сум з ОСОБА_2 без притягнення його до участі у справі в якості
відповідача, оскільки стягнута сума є відшкодуванням підприємству шкоди,
заподіяної службовою особою -начальником Державного підприємства „Ялтинський
морський торговельний порт" ОСОБА_2, винним у незаконному звільненні
працівника, у зв'язку з оплатою працівникові - позивачеві по справі, часу
вимушеного прогулу, що передбачено ст.237 КЗоТ
України. Спірні правовідносини, які були предметом розгляду суду, є
трудовими і виникли між працівником і підприємством - ДП „Ялтинський морський
торговельний порт", а не між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, якого було правильно
притягнуто судом до участі у справі у якості третьої особи, що узгоджується і з
роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами
трудових спорів". Крім того, рішення суду в цій частині не порушує права
Державного підприємства „Ялтинський

морський
торговельний порт", третя особа ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не
оскаржує, а підприємство не є представником ОСОБА_2

Підстав для
скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги немає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.303,308,309 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Ялтинський морський торговельний
порт" задовольнити частково.

Рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 30 березня
2007 року в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши розмір моральної
шкоди, яка підлягає стягненню з ДП „Ялтинський морський торговельний порт"
на користь ОСОБА_1, - до 3 000грн.( трьох тисяч грн.). В решті позову про
стягнення моральної шкоди відмовити.

В іншій частині це ж рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки
Крим від 30 березня 2007 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двох місяців.