У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

16 травня 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук
Л.І., Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 6 липня 2006 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_1 24 липня 2006 року подала апеляційну скаргу та
заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2006 року в задоволенні заяви
ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції відмовлено, а апеляційну скаргу залишено без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції, а справу передати на розгляд до апеляційного суду, посилаючись на
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що
підстав для поновлення зазначеного строку немає, а тому апеляційна скарга
підлягає залишенню без розгляду, оскільки вона подана ОСОБА_1 після закінчення
строків, встановлених ст. 294 ЦПК України.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна,
оскільки вони ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних причин.

Порушуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції, ОСОБА_1 посилалася на ту обставину, що в судовому
засіданні 6 липня 2006 року була проголошена лише вступна та резолютивна
частини судового рішення, з повним рішення суду вона ознайомилися лише 18 липня
2006 року.

Зазначена обставина позбавила її можливості оскаржити рішення суду у
встановлені законом строки.

Крім того, ОСОБА_1, в поданій заяві зазначала, що строк на оскарження
рішення суду нею пропущений через хворобу.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд
зазначених доводів ОСОБА_1 належним чином не перевірив.

За таких обставин відмова суду у поновленні пропущеного строку на
оскарження рішення суду не може бути визнана обґрунтованою, а тому ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню, з підстав, передбачених ст. 342 ЦПК
України, а справа - передачі до апеляційного суду для вирішення питання про
поновлення строку на апеляційне оскарження та прийняття апеляційної скарги.

Керуючись статтями 336, 342 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2006 року скасувати, а
справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про
поновлення строку на апеляційне оскарження та прийняття апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін