Копія                                                                                                          Справа № 2-434/2006 p.
Справа № 2-11/2007р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

9 січня 2007 року                  Варвинський районний суд
Чернігівської області

в складі судді Семенченка О.М., при
секретарі Тарасенко А.О., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року до суду
звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 500 гривень,
мотивуючи тим, що 10 травня 2004 року позивач
ОСОБА_1 надав у позику на строк до 1
серпня 2004 року 600 гривень, проте
позичальник свої зобов"язання не
виконав і зазначену суму грошей не повернув у встановлений термін.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю і пояснив, що 10 травня 2004 року він позичив
ОСОБА_2 кошти в сумі 600
грн., а вона зобов"язувалась повернути їх до 1 серпня 2004 року. В 2005 році ОСОБА_2
повернула 100 гривень,
а решту - 500 грн.
обіцяла повернути до 1 листопада
2006 року.
Строк повернення позичених коштів закінчився, проте відповідачка не бажає
добровільно повертати борг. Позивач просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь
500 грн. та
понесені ним судові витрати в сумі 180
гривень. При цьому просить виконання рішення розстрочити, стягуючи з
відповідача ОСОБА_2 по 50
гривень щомісячно до повного стягнення суми боргу і судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала і пояснила, що дійсно позичала у ОСОБА_1 10 травня 2004 року 600 гривень на операцію внукові. В той час вона ще працювала і мала намір повернути
гроші до 1 серпня 2004 року, про що
склала відповідну розписку. Проте матеріальне становище погіршилося, вона
вийшла на пенсію і можливості щодо погашення боргу звузилися. Згодна
виплачувати заборгованість.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2 та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10 травня 2004 року позивач ОСОБА_1 позичив відповідачці ОСОБА_2
гроші в сумі 600 гривень,
які остання зобов'язувалась повернути до 1
серпня 2004 року,
про що складено відповідну розписку. 100
гривень відповідач ОСОБА_2 повернула позивачеві ОСОБА_1, а решту 500 гривень
зобов"язувалася повернути до листопада 2006 року, проте до дня розгляду справи своє зобов"язання
не виконала.

Згідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності
зі ст. 526, 530 ЦК
України зобов"язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у
встановлені строки.

У відповідності
зі ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Таким чином,
сума основного боргу, яка підлягає поверненню
позичальникові ОСОБА_1, становить 500 гривень, яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_2

Судові витрати, які понесені позивачем ОСОБА_1, становлять 180 гривень, а саме 100 гривень сплачено за надану правову
допомогу, 51 гривню сплачено в рахунок державного
мита та 30 гривень - на
інформаційно-технічне забезпечення, що підтверджується відповідними
документами.

Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати слід
покласти на відповідача, стягнувши їх з
на користь позивача.

Крім того суд вважає, що з урахуванням думки позивача ОСОБА_1, виконання рішення суду слід розстрочити, стягуючи з відповідача на
користь позивача щомісячно по 50 гривень до повного виконання рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 15, 212 - 215, 217 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 500 гривень боргу за договором
позики та 180 гривень судових витрат, а всього 680 (шістсот вісімдесят) гривень. Виконання рішення розстрочити, стягуючи з відповідача ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 щомісячно по 50
гривень до повного виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський
районний суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.