Справа-22ц-4469-2007 р.                                        Головуючий
у 1 інстанції: Зайченко С. В.
Категорія: 21                                                             Доповідач: Кіянова С. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25
травня 2007 року  Судова палата у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

в
складі: головуючого - судді                  Новікової
Г.В.

суддів                                                        Кіянової
СВ.,  Дем"яносова М. В.

при
секретарі                                           Андрусь
B.C.

за
участю представника відповідача Степанова
О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою представника позивачів ОСОБА_4на рішення
Цеитрально-Міського районного суду м. Горлівки від 15 листопада 2006 року за
позовом ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  ОСОБА_3 до ДП "Артемвугілля",  відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Центрально-Міському районі м. Горлівки про відшкодування
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 15 листопада 2006 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1.,
ОСОБА_2.,  ОСОБА_3. до ДП
"Артемвугілля",  відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України у Центрально-Міському районі м.
Горлівки про відшкодування моральної шкоди,
стягнуто з кожного з позивачів по 1, 50 грн. на користь держави витрати
з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Представник
позивачів в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати і постановити
нове по суті позовних вимог,  оскільки
судом були порушені норми матеріального та процесуального права,  не враховано,
що підпунктом "є" п.1
ст. 21 Закону України "Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань,  що спричинили втрату
працездатності" Фонд забов"язаний особам,  які знаходилися на утриманні потерпілого
грошову суму у відшкодування моральної шкоди,
крім того,   ст. 1168 ЦК України
передбачено відшкодування моральної шкоди дружині,  дітям та особам,  які проживали однією сім"єю з загиблим.

В
судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Фонду заперечував
проти доводів апеляційної скарги і просив залишити рішення суду без змін.

Позивачі,  їх представник та представник відповідача ДП
"Артемвугілля",  будучи
належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи,  в судове засідання не з"явилися.

Заслухавши
доповідача,  пояснення представника
Фонду,  перевіривши доводи апеляційної
скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу представника позивачів
слід відхилити,  а рішення суду залишити
без змін з наступних підстав.

При
розгляді справи суд першої інстанції правильно встановив правовідносини,  які склалися між сторонами і закон,  який їх регулює.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції
встановив,  щоОСОБА_3. знаходився у
трудових відносинах з ДП "Артемвугілля",  де працював забійником і 28 листопада 2001
року під час виконання трудових обов'язків загинув. Відділення Фонду призначило
синам та дружині померлого страхові виплати,
але відшкодування моральної шкоди Законом України "Про
загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків
на виробництві і професійних захворювань,
що спричинили втрату працездатності" передбачене лише
потерпілому,  тому підстав для задоволення
позову нема. Крім того,  оскільки
нещасний випадок стався в період дії зазначеного Закону,  то підстав для відшкодування моральної шкоди
з ДП "Артемвугілля" також нема.

При таких обставинах,  суд першої інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про те,

що
позивачі не мають право на відшкодування моральної шкоди на підставі  ст. 1168 ЦК України та  ст. 21
Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних
захворювань,  що спричинили втрату
працездатності".

Так,  нещасний випадок з потерпілим на виробництві
трапився 28.11.2001 року,  тобто в період
дії Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних» захворювань,  що спричинили втрату працездатності".

Відповідно
до п.п"е" п.1 ч.1  ст. 21
Закону України у разі настання страхового випадку. Фонд соціального страхування
від нещасних випадків забов"язаний у встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду,  заподіяну працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам,  які перебували
на його утриманні грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння
цієї шкоди потерпілому.

Ч.3  ст.  28
вказаного Закону передбачає,  що за
наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова
виплата за моральну шкоду.

При
таких обставинах суд дійшов правильного висновку про те,  що позивачі не мають право на відшкодування моральної
шкоди з Фонду.

Відповідно
до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України (в редакції 2003 року) цивільний кодекс України застосовується до
цивільних відносин,  що виникли після
набрання ним чинності.

При
таких обставинах,  положення  ст. 1168 зазначеного ЦК України,  який набрав чинності з 1.01.2004 року не може
застосовуватися до правовідносин,  які
виникли у 2001 році,  коли з потерпілим
стався нещасний випадок.

Крім
того,  відповідно до  ст. 9 Закону України "Про охорону
праці" від 14.10.1992 року з наступними змінами не передбачено взагалі
відшкодування моральної шкоди.

При
таких обставинах,  підстав для
відшкодування моральної шкоди з ДП "Артемвугілля" позивачі також не
мають.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч.1 п.1,  308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу представника позивачів ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 15 листопада 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.