Справа №22 - 408 /2007р.                                       Головуючий у 1 інстанції: Кутья С.Д.
Категорія: 22                                                        Доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2007р.                                            Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Краснощокової Н.С. суддів: Маширо О.П., Ігнатової Л.Є. при секретарі:
Маслаковій М.Г.

за участю   представника прокуратури Донецької області
Сельської О.З.

розглянув у
відкритому судовому засіданні у м.
Донецьку апеляційну скаргу Державного казначейства України на рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 20 березня 2006р.
у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення морального збитку у зв'язку з
незаконним притягненням до кримінальної відповідальності і утриманням під
вартою,

ВСТАНОВИВ:

Державне
казначейство України звернулось із апеляційною скаргою на рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 20 березня 2006р., яким стягнено з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

У апеляційній
скарзі апелянт посилається на те, що рішення ухвалене з порушенням вимог
матеріального і процесуального закону. Оскаржуваним рішенням стягнено суму з
Державного бюджету України. Безспірне списання коштів у такому випадку
проводиться Державним казначейством України, яке не було залучене до участі у
справі. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд не врахував
вимоги Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними
діями органів дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури та суду", а саме те, що згідно з
п.3 ст.13 зазначеного Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування
під слідством та судом проводиться з розміру не менше одного мінімального
розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Заявник просив стягнути 400
000 грн., але не обґрунтував, в чому саме виражена моральна шкода у визначеному
розмірі. Розмір стягненої судом суми 50
000 грн. необгрунтовано завищено. Просить рішення скасувати.

. В засіданні апеляційного суду представник прокуратури
Донецької області частково погодилась із скаргою та просила рішення скасувати,
а справу направити на новий судовий розгляд через не притягнення до участі у
справі Державного казначейства України.

Суд
першої інстанції при ухваленні рішення виходив із того, що ОСОБА_1

з 14 жовтня 2000р. по
27.09.2002р. утримувався під вартою у зв'язку з розслідуванням

відносно
нього кримінальної справи за ст. 86-1
КК України. 27 вересня
2002р. йому

обрано
запобіжний захід - підписку
про невиїзд. Постановою слідчого слідчого відділу

прокуратури  Донецької
області  від  23   січня     2003р.
кримінальна  справа        за

звинуваченням. ОСОБА_1 за ст.ст. 190 ч.4, 358 ч.2,3 КК України
закрита у зв'язку з    . недоведеністю
його участі у вчиненні даного злочину, запобіжний захід - підписку про
невиїзд скасовано. В результаті незаконного притягнення до кримінальної
відповідальності, тривалого знаходження під слідством, утриманням під вартою
більше 20 місяців
позивачеві спричинені моральні страждання, які призвели до порушення його
нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для
організації його життя. З врахуванням тривалості часу знаходження під слідством
та судом, утриманням під вартою в умовах слідчого ізолятора суд визначив
відшкодування моральної шкоди у розмірі 50
000 грн., з розрахунку чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати за один
місяць.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника прокуратури Донецької області, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід
скасувати і справу направити на новий судовий розгляд з наступних підстав.

Згідно із ч.4
ст. 35 Закону
України „Про Державний бюджет на 2006
рік" відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також
судів, у 2006р. за вимогою органів державної виконавчої служби України
здійснюється органами Державного казначейства України в межах бюджетних
призначень, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету, в такому
порядку: Державне казначейство України у терміни, визначені у приписі, списує
у безспірному порядку на користь зазначеної фізичної особи встановлену до
відшкодування суму коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету
України; відшкодовані суми обліковуються Державним казначейством України та
відображаються у звітності при виконання державного бюджету; у разі потреби у
таких видатках понад обсяг бюджетних призначень в установленому законодавством
порядку подаються відповідні пропозиції щодо виділення коштів з резервного
фонду державного бюджету або внесення змін до Закону про Державний бюджет
України.

Із справи
вбачається, що участь у ній приймав представник Управління. державного
казначейства України в Донецькій області, Державне казначейство України до
участі у справі не залучалось.

Таким чином, рішенням про стягнення коштів з Державного бюджету суд вирішив
питання про покладення обов'язку по списанню коштів на Державне
казначейство України, однак  не залучив
його до участі у справі.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,
які не брали участь у справі.

Керуючись ст.ст.
307, 311 ч.1 п.3, 313-315 ЦПК України,
Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Державного казначейства України
задовольнити частково.

Рішення
Ворошиловського районного суду м. Донецька від 20 березня 2006р., скасувати,
справу направити на новий судовий розгляд у той же суд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, касаційна скарга може бути подана протягом 2-х місяців з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.