Апеляційний суд Запорізької області
Справа: № 22- 1445/2007р.                               Головуючий
Доповідач: Кримська О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року                                                                         м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:                    Кримської
О.М.

Суддів:                                Каракуші
К.В.

Маловічко С.В.

При секретарі:                   Тахтаул
О.М.

з участю
позивача:   ОСОБА_2.

представника
відповідача: Хандучко Ю.В.

третьої особи:                                   ОСОБА_1

представника
третьої особи: Кожухар В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційними скаргами Дочірнього підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державної акціонерної
компанії "Автомобільні дороги України" та ОСОБА_1 на рішення
Комунарського районного суду М.Запоріжжя від 13 лютого 2007
року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги
України" ( третя
особа: ОСОБА_1) про
відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2006
р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП "Дніпропетровський
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України"(третя особа: ОСОБА_1)
про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позові зазначав, що 27.01.2005р. сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1, який керував автомобілем КРАЗ-6510, реєстраційний номер НОМЕР_1, та позивача,
який керував автомобілем ВАЗ -21099,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я більш ніж 21 день, а також
було пошкоджено транспортний засіб позивача, яким він керував на підставі
генеральної довіреності.

Вина водія підтверджується вироком Солонянського
районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2006 р.

Позивач зазначав, оскільки ОСОБА_1 завдав позивачу шкоду при виконанні трудових обов'язків,
а автомобіль КРАЗ-6510 належить відповідачеві, тому саме відповідач повинен
нести відповідальність за спричинену шкоду.

2

Посилаючись на ці обставини, просив суд стягнути з
відповідача на його користь .матеріальну шкоду, яка складається : витрати на
придбання ліків у розмірі 1200
грн.; витрати на посилене харчування у розмірі 51 грн.68 коп.;
витрати на проїзду громадському транспорті у розмірі 97 грн.50 коп.;
витрати на ксерокопіювання документів у розмірі 14 грн.65 коп.; а також, 22283 грн. 40
коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої ДТП автомобілю позивача, 300 грн. в рахунок
відшкодування витрат на експертне дослідження пошкодження автомобіля, 04 грн. 87 коп. - витрати на
відправку телеграми, 10 грн.80
коп. -витрати
на придбання телефонної картки, 300
грн. - послуги за транспортування пошкодженого автомобіля; 305 грн. в рахунок
відшкодування проїзду на таксі, 30 грн. в рахунок відшкодування придбання
бензину, 295 грн. в
рахунок відшкодування пошкодженого одягу; 50
грн. 09 коп. в
рахунок відшкодування проходження судово-медичного обстеження.

Крім
того позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку
він оцінює в 20000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2007 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги
України" на користь ОСОБА_2 ,
завдану шкоду у зв'язку із пошкодженням майна у розмірі 11 141 грн. 70 коп., витрати , пов'язані із
дослідженням пошкодженного транспортного засобу, його транспортування та
проведення СМЕ у розмірі 654
грн.96 коп.,
витрати на придбання ліків у розмірі 344
грн. 91 коп., а
також моральну шкоду у розмірі 2500
грн.

В
задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги
України" на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 50 грн.

Стягнуто з Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги
України" на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в
розмірі 120 грн. 91 коп., а також
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду Дочірнє
підприємство "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ " Державна
акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та ОСОБА_1 подали
апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просять рішення суду скасувати та постановити нове
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних мікувань.

Згідно до ст. 1172
ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.01.2005 року близько 01 години відбулася
дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля КРАЗ-6510, реєстраційний
номер НОМЕР_1,
належного Дочірньому підприємству "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ " Державна
акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" під керуванням
водія ОСОБА_1 та
автомобіля ВАЗ -21099, реєстраційний
номер НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_2.

ДТП відбулася з вини водія ОСОБА_1, який порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, яким
передбачено, що перед початком руху, перебудовою та будь-якою зміною напрямку
руху водій повинен пересвідчитись, що це буде безпечним та не створить

3

перешкод
чи безпеки іншим учасникам руху.

Вина водія ОСОБА_1
підтверджується вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської
області від 28.04.2006 року (а.с.88), яким
визнано винним ОСОБА_1 у
скоєнні злочину, передбаченого ст. 286
ч.І КК України. Вирок набув чинності у встановлений законом строк.

На момент скоєння ДТП ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з філією
"Дніпропетровська дорожньо -експлуатаційна дільниця ДП
"Дніпропетровський облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України", що підтверджується копією
трудової книжки ОСОБА_1 та ці обставини не заперечували в судовому засіданні
суду апеляційної інстанції як представник відповідача, так у сам ОСОБА_1 Для
виконання трудових обов'язків за ним був закріплений автомобіль КРАЗ-6510,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно п. 1.1 та п. 3.1 Положення філії"
Дніпропетровська дорожньо -експлуатаційна дільниця^ ДП "Дніпропетровський
облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України", філія є відособленим структурним підрозділом ДП
"Дніпропетровський облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України" (а.с. 110), який є юридичною
особою (п.3.1,п.3.6 Статуту)

До того ж, в судовому засіданні апеляційної інстанції
представник відповідача пояснив, що ОСОБА_1 працює у філії "
Дніпропетровська дорожньо -експлуатаційна дільниця ДП "Дніпропетровський
облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України", яка є структурним підрозділом ДП "Дніпропетровський
облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" та отримує на цьому Підприємстві заробітну плату .

Дані обставини також підтверджуються копією трудової
книжки ОСОБА_1, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ( а.с.98),
листом відповідача від 12.02.2007 року, в якому він зазначає, що автомобіль
КРАЗ 6510, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ДП "Дніпропетровський
облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України"( а.с. 103).

Таким чином, доводи апелянта ДП "Дніпропетровський
облавтодор" ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" про те, що вони є неналежним відповідачем спростовуються
обставинами справи, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що
належним відповідачем по справі є саме ДП "Дніпропетровський облавтодор"
ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги
України".

Згідно звіту №
31 від 15.02.2005 року по
оцінці дорожнього транспортного засобу, складений експертом ОСОБА_3 вартість
відновлювального ремонту автомобіля складає 24364 грн. 73
коп., а ринкова вартість транспортного засобу - 22 283 грн. 40 коп. Оскільки
поновлювати транспортний засіб економічно недоцільно, тому матеріальна шкода,
заподіяна позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає ринкову
вартість автомобіля - 22 283 грн. 40 коп. (а.с.5-17).

При визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає
стягненню з відповідача на користь позивача, судом першої інстанції враховані
положення п.3 ч.1 ст. 1188 ЦК України, суд повно та всебічно дослідив фактичні
обставини справи, врахував , що ДТП сталася через обопільну вину водіїв, та
правильно дійшов до висновку про стягнення матеріальної шкоди за пошкоджений
автомобіль з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор"
ВАТ " Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
на користь ОСОБА_2. в розмірі 11 141 грн. 70 коп. ( 22 283 грн. 40 коп./2).

Як роз'яснено в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду
України " Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди" № 6 від 27.03.1992 року ( зі змінами та
доповненнями) - постановлюючи
рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що
не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд
одночасно повинен обговорити питання про передачу цього

4

майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.

Однак ,
враховуючи ті обставини, що з відповідача стягнуто половину вартості
пошкодженного автомобіля, та позивач бажає самостійно відремонтувати належний
йому автомобіль, тому колегія суддів, обговоривши питання про передачу
пошкодженого транспортного засобу відповідачу, вважає справедливим та доцільним
залишити пошкоджений транспортний засіб позивачеві.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача витрат, пов'язаних: з придбанням ліків в сумі 344 грн. 91 коп.; експертним
дослідженням пошкодженного автомобіля -
300 грн.; відправкою телеграми- 04
грн.87коп.; транспортуванням транспортного засобу - 300 грн.;
проведенням судово-медичної експертизи -
50 грн.09 коп, та відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення інших
матеріальних витрати, які не підтверджені допустимими доказами, суд першої
інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 1195 ,1193 ЦК України .

Доводи апелянтів про те, що позивач не є належним
позивачем, не грунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи , а саме
дорученням від 13.09.2004
року на керування та розпорядження транспортним засобом ( а.с.39) та копією
свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданного 15.03.2005 року, згідно
якого власником автомобіля ВАЗ 21099
є ОСОБА_2 - позивач
по справі (а.с.35).

Відповідно до ст. 23
ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її прав. При цьому за змістом даної статті моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням або пошкодженням майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і
душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а
також інших обставин , які
мають істотне значення.

Отже, з урахуванням доказів наданих позивачем на
підтвердження наявності моральної шкоди ,
зважаючи на те , що спричинено
шкоду не навмисними діями, тяжкість завданих тілесних ушкоджень, тривалість
порушення нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з отриманими тілесними
пошкодженнями, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку щодо визначення розміру заподіяної позивачеві моральної
шкоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду
обґрунтоване, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для
скасування не вбачає.

Керуючись
ст. ст. 307, 308, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства
"Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" та
ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2007 року по даній
справі - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, проте може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців,.