Справа №22ц-1039/07                               Головуючий суду  1 інстанції Щербина С.В.
Категорія 5                                                  Суддя
- доповідач апеляційного суду Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

11 травня   2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого -
Паліюка В.П.,

суддів: Шолох
З.Л., Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання - Негрун І.О.,

за участю:

·
позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3,

·
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

розглянувши    у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві    цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на    рішення
Заводського   районного суду м. Миколаєва    від
28 листопада 2006 року у справі за позовом ОСОБА_1    до
виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення часток у
спільній сумісній власності   на
квартиру   та визнання права власності на
частку в спадковому майні, та зустрічним позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1 про визнання дійсним   договору купівлі - продажу частки в
квартирі,

Встановила:

В травня 2006
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконкому Миколаївської міської
ради про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру та
визнання права власності на частку в спадковому майні.

Позивач
вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати - ОСОБА_6. Після її смерті
залишилося спадкове майно - частка у спільній сумісній власності на квартиру
АДРЕСА_1. Спірна квартира була приватизована його матір'ю разом з ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 (його донькою та неповнолітньою онукою) в 1993 році, без виділення
часток у спільній сумісній власності.

Позивач
вказував, що він єдиний спадкоємець після смерті матері та своєчасно звернувся
до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, не
отримав свідоцтво на право власності, оскільки частка матері у спадковому майні
виділена не була.

Посилаючись на
викладене та враховуючи, що частки усіх співвласників рівні, просив
визнати  1/3 частку ОСОБА_6   в спірній квартирі.

В вересні 2006
року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з зустрічним позовом про визнання дійсним
договору купівлі - продажу спірної частки в зазначеній квартирі.

Позивачка
посилалась на те, що 14 лютого 2002 року за домовленістю з ОСОБА_1 сплатила
йому 1 900 доларів США за його
частку в цій квартирі,   про що він видав
розписку.

2

Посилаючись на
викладене, просила визнати дійсним такий договір купівлі - продажу та визнати
за нею право власності на спірну 1/3 частку в зазначеній квартирі.

Рішенням      Ленінського      районного   суду
м.   Миколаєва від 28 листопада
2006 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 по 1/3 частці за кожним в квартирі АДРЕСА_1. Визнано дійсним договір
купівлі - продажу 1/3 частки цієї ж квартири, укладений 14 лютого 2002 року між
продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_2

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду в
частині задоволення зустрічного позову, просив рішення суду щодо цього
скасувати та постановити нове, яким повністю задовольнити його вимоги та
відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

Заслухавши суддю
- доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних    підстав.

Суд повно,
всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам по справі та
прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_6, будучи єдиним спадкоємцем після
смерті своєї матері, своєчасно та належним чином прийняв спадщину після її смерті,
а саме 1/3 частку в спірній квартирі. Лише після цього, розпорядився прийнятою
спадщиною на свій розсуд, тобто продав її своїй дочці ОСОБА_2, уклавши з нею
письмовий договір купівлі - продажу 14 лютого 2002 року. Тому, суд обґрунтовано
визначив його спадкову частку в квартирі, задовольнивши позов ОСОБА_6, та
визнав дійсним договір купівлі - продажу ним цієї ж частки ОСОБА_2,
задовольнивши її зустрічний позов.

Доводи апелянта
про те, що на момент продажу частки в квартирі він не був її власником, вищезазначених
висновків суду не спростовують, оскільки позивач прийняв спадщину у
відповідності до вимог п.2 ч. 1 ст. 549 ЦК
України 1963 року (здійснив своє право щодо спадкування) та розпорядився
нею на користь своєї ж доньки.

Враховуючи
викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення районного
суду, постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись   ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від
28 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту

проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку

безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня

проголошення.