У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши                       6
лютого 2007 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду
Луганської області від
29 листопада 2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відокремленого
підрозділу “Шахтоуправління “Луганське” державного підприємства
“Луганськвугілля” про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 лютого  2005 року його було звільнено з роботи за п.
7 ст. 40 КЗпП України.

Вважаючи таке звільнення
незаконним, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Артемівського районного
суду м. Луганська від 4 липня 2006 року позов задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 29 листопада 2006 року
зазначене рішення суду першої інстанції скасовано і справу направлено до того ж
суду на новий розгляд.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на неправильне застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам
справи та ставить питання про скасування вказаної ухвали апеляційного суду і
залишення в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанцїі і
направляючи справу на новоий рзгялд,
виходив з того, що районний суд не дотримався вимог процесуального
законодавства, розглянув позов до відокремленого підрозділу “Шахтоуправління
“Луганське” державного підприємства “Луганськвугілля”, який не є юридичною
особою, та не розглянув питання щодо залучення до участі в справі у якості
третьої особи керівника підприємства, який підписав наказ про звільнення з
роботи.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про те, що судом допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1 до відокремленого
підрозділу “Шахтоуправління “Луганське” державного підприємства
“Луганськвугілля” про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду
Луганської області від 29 листопада 2006 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема