У Х В А Л А

Іменем  України

16 травня 2007 року                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,

Барсукової В.М.,

Берднік І.С.,

Данчука В.Г., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів і  неустойки за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкас від
25 жовтня 2006 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 18
грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2006 року позивачка звернулася до суду із зазначеними вимогами,
мотивуючи їх тим, що відповідач ухиляється від утримання їхньої неповнолітньої
доньки -  ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що постановою суду від 19
квітня 2000 року з відповідача на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі
1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно та до досягнення нею повноліття,
які він сплачував протягом 2000 - 2001 років.

З 2002 року ОСОБА_2 неофіційно працює
за кордоном і сплачує аліменти
нерегулярно,  у  зв'язку
із  чим  утворилася
заборгованість у сумі 2 850 грн., а вона отримує аліменти в розмірі
виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, який
менший від установленого державою мінімуму.

Посилаючись на зазначені обставини, просила на підставі ст. ст. 184, 196 СК
України визначити розмір  аліментів  у
твердій  грошовій  сумі
-  500 грн. щомісячно та стягнути
неустойку в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен
день прострочення в сумі 10 863 грн. 60 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 25 жовтня 2006 року в
позові ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційним судом Черкаської області від 18 грудня 2006 року рішення суду
першої інстанції в частині скасовано та постановлено нове рішення про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначені судові рішення та
постановити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 184 СК України у випадках, коли платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід або частку доходу одержує в натурі чи при
наявності інших обставин, що мають істотне значення, у зв'язку з чим складно чи
неможливо визначити фактичний дохід, суд за заявою платника або одержувача може
визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, згідно з рішенням суду від 18 квітня 2000 року відповідач зобов'язаний
до сплати аліментів на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від
його доходу, починаючи з грудня 1999 року.

Судами встановлено, що за період
2002-2003 року у відповідача виникла заборгованість з аліментів у
розмірі 2 850 грн., яка на час вирішення спору складала 1 254 грн. 05 коп. у
зв'язку з її частковим погашенням.

Виходячи з того факту, що відповідач з 2002 року не має постійної роботи,
має нерегулярний мінливий дохід, з 2004 року аліменти виплачує в розмірі,
меншому ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що
суперечить вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, апеляційний суд дійшов
обґрунтованого висновку про скасування в цій частині рішення суду першої
інстанції та постановлення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 про
визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів у розмірі 200 грн. щомісячно,  апеляційний суд обґрунтовано відповідно до
вимог ст. 182 СК України врахував матеріальне становище та стан здоров'я
дитини, платника аліментів, наявність у платника непрацездатних
батьків-пенсіонерів-інвалідів.

Судами обґрунтовано відмовлено ОСОБА_1 у стягненні неустойки в розмірі 1%
від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення, передбаченої ч. 1
ст. 196 СК України, оскільки, як установлено, заборгованість   з
аліментів   виникла  в
період  2002-2003 років,  тобто
до 1 січня 2004 року - дати введення в дію Сімейного кодексу України.

Суди  дійшли правильного висновку про
те, що дія ч. 1 ст. 196 СК України на правовідносини сторін щодо заборгованості
з аліментів, яка виникла до набрання чинності цієї норми, не поширюється. Такий
висновок узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 58 Конституції України та
роз'ясненнями, викладеними в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від
15 травня 2006 року № 3 “Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення
аліментів”.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення є
законними й обґрунтованими та підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 грудня 2006 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                 М.І.
Балюк

І.С. Берднік

В.М. Барсукова

В.Г.
Данчук