РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007
року травня місяця 21
дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді: Курської А.Г.

Суддів:                       Горбань В.В.

Шаповалової О.А.

При секретарі:           Сафіній Ф.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
Бахчисарайського районного споживчого товариства про стягнення суми грошового
вкладу, за апеляційною скаргою Бахчисарайського районного споживчого товариства
на рішення Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 27 грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1звернулася
до суду з позовом до Бахчисарайського районного споживчого товариства про
стягнення суми грошового вкладу, мотивуючи вимоги тим, що в період з грудня 1990 року по лютий 1992 року вона внесла
до Бахчисарайського районного споживчого товариства грошові внески на загальну
суму 11489,42 радянських
рублів. Оскільки у даних договірних відносинах відповідач був і є кредитною
установою, і залучав грошові кошти громадян, то обов'язком відповідача було
нараховувати і сплачувати відсотки на внесені гроші. Проте відповідач
відмовляється повернути  їй грошові
внески, і тому вона на підставі Закону України „Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадян" просила суд стягнути з відповідача суму
вкладу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 25000 грн. Пізніше позивачка
уточнила позовні вимоги і просила стягнути з відповідача 44156 грн. 07 коп. Також
позивачка вважає, що неправомірними діями відповідача їй заподіяна моральна
шкода, оскільки внаслідок відмови відповідача від повернення їй грошового
вкладу вона була вимушена переживати, нервувати, тому моральну шкоду оцінює у
розмірі 5000 грн.

Рішенням
Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 27.12.2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1задоволені частково. Стягнуто з Бахчисарайського районного
споживчого товариства на користь ОСОБА_1вартість вкладу з урахуванням індексу інфляції та 4 % річних в сумі 24258 грн.
89 коп., а також витрати, пов'язані з проведенням експертизи у розмірі 523 грн.
20 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 30
грн., в задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі Бахчисарайське районне споживче товариство просить
скасувати зазначене рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального
і процесуального права.

Зокрема, в
апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема, судом
невірно розрахований розмір грошового вкладу, який підлягає стягненню з
відповідача, оскільки відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції лише за час прострочення, тобто з 15.04.2006 року.

Справа №
22-ц-1992/07                                                                                                   Головуючий в суді першої

інстанції - Атаманюк Г.С.
Доповідач -
Горбань В.В.

Також апелянт
вказує на те, що законодавством не передбачений захист внесків громадян від
інфляції.

Крім того, в
апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції застосував до спірних
правовідносин норми матеріального права, які не розповсюджуються на дані
правовідносини, оскільки між ним та позивачем склалися правовідносини, які
виникають із сумісної діяльності, а не з договору займу.

Заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши позивачку, ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи
рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того,
що між сторонами склалися правовідносини, які виникли на підставі договору
позики.

Колегія суддів
погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони
відповідають вимогам матеріального закону та встановленим судом обставинам.

Відповідно до
статті 374 ЦК
України (у редакції 1963
р.) та ст. 1046 ЦК
України (у редакції 2004
р.) за договором позики одна сторона передає другій стороні у власність
(оперативне управління) гроші або речі, а позичальник зобов'язується повернути
позикодавцю таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Судом встановлено, що в період з
грудня 1990 року по
лютий 1992 року
позивачка, працюючи у Бахчисарайському споживчому товаристві, внесла 11489,42 крб. на рахунок
відповідача для розвитку матеріально-технічної бази організації відповідно до
Положення про порядок здійснення операцій по вкладах населення організаціями,
підприємствами Бахчисарайської райспоживспілки, затвердженого постановою
правління Бахчисарайської райспоживспілки 14
грудня 1990 року.

Відповідно до
пункту 1.6 цього
Положення організації, підприємства в яких здійснюється прийом вкладів, несуть
відповідальність за збереження коштів громадян.

Згідно з п. 3.1 указаного
Положення повернення внесених вкладів провадиться на першу вимогу вкладника. По
бухгалтерських документах зазначені суми, які надходили від працівників
споживчої кооперації, рахувалися як особисті вклади й відображалися як
позичені.

За таких
обставин суд, розглядаючи спір, враховуючи несвоєчасне виконання зобов'язань з
повернення позичених грошей, правильно стягнув суму боргу з урахуванням індексу
інфляції, визначену експертизою від 08.08.2006
року.

Обгрунтованим
також є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач за користування
вкладом повинен сплатити позивачці суму позики з нарахуванням 4 відсотків
річних.

Проте, розмір 4 відсотків
річних, нарахованих на вказану суму боргу, суд визначив неправильно.

Так, визначаючи
суму 13264 грн. 88 коп. - 4 відсотки річних
по вкладах, суд першої інстанції не привів розрахунок даної суми, і такий
розрахунок відсутній у матеріалах справи.

Між тим, згідно
з висновком додаткової судово-бухгалтерської експертизи від 17 травня 2007 року розмір 4 відсотків на
суму боргу складає 359 грн. 86 коп.

З даним
висновком експерта погоджується колегія суддів, оскільки він зроблений
спеціалістом у галузі бухгалтерського розрахунку і звітності, тому вважає його
обґрунтованим і правильним.

За таких
обставин розмір вкладу ОСОБА_1з урахуванням індексу інфляції і з нарахуванням 4 відсотків річних
складає 11353 грн. 87 коп. При цьому, 10994 грн. 01 коп. - це сума
внесеного ОСОБА_1грошового вкладу з урахуванням індексу інфляції; а 359 грн. 86 коп. - 4 відсотки річних
по вкладах, внесених на невизначений строк.

Враховуючи наведене, колегія суддів, керуючись ч. З
статті 309 ЦПК
України, скасовує рішення суду з ухваленням нового рішення про стягнення з
відповідача грошового вкладу з урахуванням індексу інфляції та 4 відсотків річних
у сумі 11353 грн. 87 коп.

Колегія суддів також вважає
правильним висновок суду першої інстанції
про те,   що стягнення   з відповідача 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди на користь
ОСОБА_1не ґрунтується на законі

Відповідно до
правил ст. 303 ЦПК
України, при розгляді справи в апеляційній інстанції суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

Доводи
апеляційної скарги про те, що між сторонами існували відносини по здійсненню
сумісної діяльності, не доведені відповідачем, тому не заслуговують на увагу.

Посилання в
апеляційній скарзі на те, що вклад позивача підлягає поверненню без урахування індексу інфляції, є безпідставним,
оскільки не ґрунтується на законі і спростовується матеріалами справи.

Що стосується
посилання в апеляційній скарзі на те, що правила ст. 384 ЦК України (у
редакції 1963 р.) та
ст. ст.1058 - 1061 ЦК
України (у редакції 2003
р.) не передбачають захист грошових коштів від інфляції у кредитних
установах, тому суд першої інстанції не мав правових підстав для стягнення
вкладу з урахуванням індексу інфляції, колегія суддів вважає його
безпідставним, оскільки правила даних норм закону не поширюються на правовідносини,
які виникли між позивачем і відповідачем. Крім того Бахчисарайське районне
споживче товариство не являється кредитною установою.

Довід скарги про
те, що суд не з'ясував, на яких умовах позивачка вклала гроші, є безпідставним
і спростовується матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не містять правових
підстав для скасування рішення суду.

Керуючись
статтями 303, 307, 308,
309, 314, 316 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Бахчисарайського районного споживчого товариства задовольнити частково.

Рішення
Бахчисарайського районного суду Автономної Республіки Крим від 27.12.2006 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути з
Бахчисарайського районного споживчого товариства на користь ОСОБА_1грошовий
вклад з урахуванням індексу інфляції та 4
відсотків річних в сумі 11353
грн. 87 коп.

Стягнути з
Бахчисарайського районного споживчого товариства на користь ОСОБА_1понесені нею
судові витрати: 30 грн.-
сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 523 грн.20 коп.
витрати за проведення експертизи.

Стягнути з
Бахчисарайського районного споживчого товариства на користь Кримського науково - дослідного інституту
судових експертиз, рахунок №
0218, ОКПО 26225794,
Банк УГК в АРК, МФО за
проведення додаткової експертизи -
544 грн. 75 коп. та
на користь держави судовий збір у сумі -
113 грн. 54 коп.

В позові про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.