Справа  №22ц/4 9                           Головуючий  в  суді   1  інст.
Категорія   15                                                                     Доповідач   -     Павицька   Т.М.
УХВАЛА

Іменем     України

18   січня  2007   року  апеляційний
суд  Житомирської

області  у
складі   :

головуючого:
Головчук  С.В.

суддів:
Миніч  Т.І.,   Павицької   Т.М.

при
секретарі:   Калинець   Т.Л.

розглянувши
у     відкритому     судовому     засіданні     в
м.

Житомирі
цивільну      справу      за
позовом                         ОСОБА_1   до
ОСОБА_2,

ОСОБА_3   про   визнання
недійсним  договору

оренди
землі     та     зобов'язання     усунути
перешкоди     у

користуванні
земельною  ділянкою

за
апеляційною  скаргою  ОСОБА_2

на   рішення   Корольовського   районного
суду   м.    Житомира

від  06
вересня  2006
року,

ВСТАНОВИВ   :

У   серпні   2005   року   ОСОБА_1
подав   до   суду

позовну     заяву,      в
якій         просив     визнати
недійсним

договір від 02.10.1996
року, укладений між колишнім

власником земельної ділянки при домоволодінні АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 і
відповідно до якого останній

розмістив металевий гараж на вказаній земельній

ділянці   .

Посилався
на      те,       що
на      підставі      договору

дарування
від     30.06.2005
року
прийняв     в     дар
від

ОСОБА_3     24/100
частини
житлового     будинку     з

відповідними
господарськими    та    побутовими    будівлями,

які
розташовані    АДРЕСА_1.    Відповідно
до   угоди   від   12.07.2005
року   про

порядок
використання        і        розпорядження        земельною

ділянкою   має   право
на   користування   земельною
ділянкою

біля    цього    будинку.
Оскільки    відповідач    ОСОБА_2

розташував
гараж        на        його        земельній        ділянці,

перешкоджає
та     створює    незручності     у
користуванні,

володінні
і     розпорядженні     власністю,      просив
позов

задовольнити.

В   лютому   2006   року  ОСОБА_1
подав   заяву   про

доповнення        позовних        вимог.       Просив        зобов'язати

відповідача ОСОБА_2 звільнити його
земельну

ділянку  шляхом
демонтажу  металевого  гаражу.

Протокольною
ухвалою суду від 10 серпня 2006 року

співвідповідачем  по
справі  притягнутий  ОСОБА_3.

Рішенням Корольовського районного суду м.

Житомира від Об вересня 2006
року позов задоволено.

Визнано недійсним договір укладений 02.10.1996
року

між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
Зобов'язано ОСОБА_3       повернути      ОСОБА_2       суму       в
гривнях

еквівалентну 150 доларам США.
Зобов'язано ОСОБА_2 демонтувати металевий гараж на земельній ділянці, при

домоволодінні АДРЕСА_1.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить

скасувати це
рішення і направити справу на новий

розгляд.

Посилається
на      те,      що
суд     неповно      з'ясував

обставини,      що     мають
значення     для     справи,      а
саме

розглянув
справу    у    відсутності     сторони
у    справі

ОСОБА_3,
відмовив   у   задоволенні    клопотання
про

допит  свідків.

Розглянувши
справу в межах, визначених ст.303
ЦПК

України,
апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає

задоволенню  з
таких  підстав.

З матеріалів справи видно, що 30.06.2005
року

ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 24/100
частин

житлового будинку, який знаходиться АДРЕСА_1.      Позивачу  біля
цього

будинку             на
підставі     Державного     акту                       на     право

власності на земельну ділянку належить земельна

ділянка розміром 0,0415
га. На вказаній земельній

ділянці розміщений металевий гараж, який належить

ОСОБА_2.
Цей гараж ОСОБА_2
поставив на спірній

земельній ділянці на підставі договору, укладеного

02.10.1996
року між ним та ОСОБА_3 Договір

укладено строком до 02.10.2007року
та нотаріально не

посвідчено.

Згідно із ч.2 ст. 8 ЗК України (1991
р.)

орендодавцями
землі є сільські, селищні, міські,

районні  Ради  і  власники
землі.

Відповідачі
не надали суду доказів про те, що

ОСОБА_3
на час укладання договору був власником

спірної     земельної     ділянки
та               мав     право
передати

ОСОБА_2   земельну  ділянку
в  оренду.

З врахуванням
наведеного, суд першої інстанції

дійшов
правильного висновку про визнання недійсним

договору
укладеного 02.10.1996 року між
ОСОБА_3та  ОСОБА_2

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник

земельної
ділянки або землекористувач може вимагати

усунення  будь-яких
порушень  його  прав
на   землю.

Суд встановивши, що ОСОБА_2
чинить ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка

йому        належить        на        праві        власності,              правильно

задовольнив
позов                  в     частині
вимог     про     усунення

перешкод  в
користуванні  земельною  ділянкою.

За наведених
обставин суд першої інстанції ухвалив

рішення з
додержанням . норм
матеріального та

процесуального
права. Підстави для його скасування

відсутні.

Керуючись   ст.ст.209,
303,304,   307,   308,
312-315

ЦПК  України,   апеляційний     суд

УХВАЛИВ   :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Корольовського районного суду м. Житомира

від  06  вересня  2006
року  залишити  без
зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту

проголошення та
може бути оскаржена безпосередньо до

Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня

набрання  законної
сили.