АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа № 22-ц-32-Ф/07              Головуючий
суду першої інстанції                              Лісовська В.В.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції                 Мудрова В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 року колегія суддів судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії в складі:

головуючого -
судді              Ломанової Л.О.,

суддів                                     Притуленко О.В.,

Мудрової В.О.

при секретарі                         Цендрі О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії
цивільну справу за позовом Старокримського державного лісомисливського
господарства до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -виконавчий комітет Судацької міської ради, про визнання такими, що втратили
право користування жилою площею за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Судацького міського суду АР Крим від 26 вересня 2006
року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - виконавчий
комітет Судацької міської ради, про визнання такими, що втратили право
користування жилою площею, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги
мотивовані тим, що Старокримським державним лісомисливським господарством
закріплено на правах повного господарського відання державне майно у тому числі
Лісовий Кордон Грушевського лісництва, розташоване в кварталі службове жиле
приміщення АДРЕСА_1. На
даний час у вказаному жилому приміщені прописані відповідачі: ОСОБА_1 з 1 серпня 1996 року, ОСОБА_2 з 14 грудня 2000 року, ОСОБА_3 з 2 жовтня 1998 року.
Відповідачі у даній час не працюють у позивача, не користуються зазначеною
жилою площею понад 6 місяців без поважних причин, не виконують обов'язки по
утриманню жилого приміщення, не сплачують платню за користуванням ним із січня 2003 року.

Рішенням
Судацького міського суду АР Крим від 26
вересня 2006 року
позов було задоволено - визнано ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право користування службовим жилим приміщенням, яке розташоване у
кварталі АДРЕСА_1.

Не погодившись з
вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати його та ухвалите нове про відмову у
задоволені позову, посилаючись на те, що судом були порушені норми
процесуального та матеріального права, що призвело до неповноти та
необ'єктивності розгляду справи.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і

обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів-апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

А відповідно до вимог частини 3 статті 303 зазначеного Кодексу, апеляційний суд
не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права,
які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу
України у разі неявки в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення
на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, що в разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яку нема
відомостей, що їй вручено судову повістку, суд відкладає розгляд справи.

Згідно зі пунктом 6 статі 71 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення
зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість
місяців у випадку взяття під варту або
засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або
відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися
проживати інші члени сім'ї.

З матеріалів
справи вбачається, що суд першої інстанції ухвалював заочне рішення 26 вересня 2006 року у відсутності відповідачів
(а.с.59). Матеріали справи не містять доказів
належного сповіщення відповідача - ОСОБА_1 про час, дату та місце
розгляду справи, яка на даний час
знаходиться у містах позбавлення волі, що випливає з її пояснень
(а.с.39-41). Також у матеріалах справи відсутні дані про членів сім'ї ОСОБА_1.

Тобто на думку колегії суддів під час розгляду справи було встановлено неправильне застосування норм матеріального права та
порушення норм процесуального права судом першої інстанції.

За таких обставин ухвалене рішення підлягає скасуванню з направленням
справи на новий розгляд відповідно до
пункту 3 частини 1 статті 311 Цивільного процесуального кодексу
України.

На підставі вказаного і керуючись статтею 303, пунктом 3 частини 1 статті 311 та статтею 315 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Судацького міського суду АР Крим від 26 вересня 2006 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили.