Справа №22-ц-1225 2007 р.                               Головуючий
у 1-й інстанції - Куц В.І.
-     33                                                   Суддя-доповідач
УХВАЛА

іменем     України

25
вересня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого -
Рибалки В.Г.

суддів -
Хвостика С. Г.,  Криворотенка В.І.

з участю
секретаря судового засідання - Рой
Я.М.

розглянула
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського районного суду Сумської
області від 14 серпня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  Стецьківської сільської ради Сумського
району, ОСОБА_2 про  визнання   недійсним рішення Стецьківської сільської
ради Сумського району від 25 липня 2006 року про   встановлення межі між суміжними земельними
ділянками, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та встановлення
межі,

встановила:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення Сумського районного суду
Сумської області від 14 серпня 2007 року, яким у задоволенні її позову
відмовлено за необґрунтованістю,  і
ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

При
цьому апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи,  невідповідність
висновків суду обставинам справи. Зокрема,
зазначає,  що висновком експертизи
підтверджується, що сараї та погріб, які належать ОСОБА_2,  побудовані з порушенням норм ДБН.

Як
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1. є власницею АДРЕСА_1,
ОСОБА_2 є власницею АДРЕСА_2. Земельні ділянки, на яких розташовані
зазначені домоволодіння, є суміжними.

Рішенням
Стецьківської сільської ради від 25 липня 2006 року між зазначеними земельними
ділянками встановлено межу по стіні належного ОСОБА_2 сараю згідно з порядком
користування ділянками,  що існував між
сторонами протягом тривалого часу і не змінювався з 1992 року.

Колегія
суддів вважає,  що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає,  оскільки суд
першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи
апелянта про те,  що суд дійшов невірного
висновку про те,  що межа встановлена
згідно з порядком користування,  що
склався,  і дав невірну оцінку показам
свідків,  є безпідставними.

Як
вбачається з матеріалів справи, в 1983 році ОСОБА_1. була надана в користування
присадибна земельна ділянка площею 0,15 га,  а в 1993 році - додаткова земельна
ділянка площею 0, 10 га.

2

Рішенням Стецьківської сільської ради від 18 листопада 1993 року ОСОБА_1.
передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 25 га,  розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Межа між
земельними ділянками сторін з 1992 року є незмінною і проходить по стіні
сараю,  належного ОСОБА_2,  що підтверджується актом погодження і
закріплення меж в натурі від 11 жовтня 2002 року (а.с. 29),  актом встановлення межі від 23 квітня 2003
року (а.с. 28),  протоколом
погоджувальної комісії від 25 травня 2004 року (а.с. 32-34),  актом погоджувальної комісії від 3 липня 2006
року (а.с. 36-38).

Посилання
апелянта на те, що сараї та погріб, які належать ОСОБА_2,  побудовані з порушенням норм ДБН,  не є підставою для скасування рішення суду
першої інстанції.

Дійсно,  частину господарських будівель відповідачки
побудовано з порушенням норм ДБН,  але
позивачка не надала належних доказів на підтвердження того,  що зазначена обставина якимось чином порушує
її права.

В той же
час,  рішення про закріплення межі
прийнято компетентним органом в межах його повноважень,  наданих Земельним кодексом України.

Що
стосується доводів апелянта про те,  що
ці господарські будівлі збудовані на її земельній ділянці,  то вони були предметом судового розгляду і
обґрунтовано спростовані судом першої інстанції.

Відповідно
до висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 70-78),  фактично площа земельної ділянки,  на якій розташовано домоволодіння
позивачки,  становить 3305 кв.м,  в той час як рішенням Стецьківської сільської
ради від 8 серпня 1993 року вирішено передати їй у приватну власність земельну
ділянку площею 2500 кв.м.

Інші доводи апеляційної
скарги висновків суду також не спростовують.

Порушень
норм процесуального права місцевим судом колегією суддів також не встановлено.

У
зв'язку з цим апеляційну скаргу необхідно відхилити,  а рішення суду - залишити без зміни.

Керуючись  ст.  ст.303,  307 ч.1 п.1,
308,  313,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Сумського районного суду Сумської області від 14 серпня 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня її проголошення до
Верховного Суду України.