Справа № 2-82 2007 рік.
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2007 року
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді                                 Телешмана О.В.

при секретарі                                           Бузило М.Л.

з участю позивача -                                  ОСОБА_1

відповідача                            ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про розірвання шлюбу в стадії попереднього судового
засідання, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала
повністю.

Позивач ОСОБА_1 пояснив, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 05 жовтня 1994 року у відділі ЗАГС м. Ташкента. Від спільного
проживання у них неповнолітніх дітей немає. З липня 2006 року сім'я фактично розпалася, через те, що у них з
відповідачкою різні характери та погляди
на життя, відсутність взаємопорозуміння та поваги один до одного. Раніше ні
позивач, ні відповідачка в шлюбі не перебували, спору про майно немає.

Судом досліджено такі докази: свідоцтво про укладення шлюбуНОМЕР_1 від 02.05.1996 року, довідка видана Коновською
сільською радою НОМЕР_2, пропозиція з
відміткою відділу РАЦС від 28.04.2005 року.

Судом встановлено, що шлюб сторони зареєстрували 05 жовтня 1994 року у відділі ЗАГС м. Ташкента, спільно подружнім життям
проживали до липня 2006 року. Тобто між сторонами
склалися сімейні правовідносини. З того часу
позивач з відповідачем не підтримує подружні стосунки. Шлюб у сторін перший. Сім'я фактично розпалася, через те, у
позивача з відповідачкою різні характери та погляди на
життя, відсутність взаємопорозуміння та поваги один до одного. Раніше ні позивач, ні відповідач в шлюбі не перебували,
спору про майно немає. Визнання відповідачем позову не
суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Отже, подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту
свободу. Згідно ч. З ст.56 Сімейного кодексу України
кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а згідно ст. 24
Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є
належними та допустимими.

Враховуючи
наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому
позовні вимоги  ОСОБА_1 слід
задовольнити.

Керуючись п.4 ч.2 ст.18, ст. ст. 24,56,105, 112 СК України,
ст. ст. З, 8, 10,15, 79,
88,213, 214, 215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1задовольнити повністю.

Шлюб між
ОСОБА_1та ОСОБА_2, зареєстрований 15
жовтня 1994 року у
відділі ЗАГС м. Ташкента,
розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_110 ( десять) гривень мита на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву
про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження даного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Чернівецької області через
Кельменецький районний суд.