Справа № 2-340/2007
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

09 лютого 2007 року Оболонський районний суд м. Києва в складі: головуючого
судді Маринченко М.М., при секретарі Пахар Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,
з участю прокуратури Оболонського району м. Києва, про відшкодування моральної
шкоди та матеріальних витрат,

встановив:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2., ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальних витрат та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог
посилався на те, що у жовтні 2004 року він розпочав ремонтні роботи
разом з батьками в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до робочого проекту
перепланування квартири, розробленого ДНДПВІ «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ».

Відповідно до п.
10 Правил забудови
міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради № 11/2587 від 21 січня 2005 року, він
звернувся з заявою до Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації за
відповідним дозволом на проведення
ремонтних робіт. Проте до заяви необхідно було додати згоду власників (співвласників)
суміжних квартир на проведення ремонтних робіт. У зв'язку з цим він звернувся
до відповідачів, які є власниками квартири НОМЕР_1, розташованої над його квартирою. Але ОСОБА_2 погодилась
надати таку згоду лише за грошову винагороду.
За таких обставин він був змушений проводити ремонт квартири без дозволу, передбаченого
чинним законодавством.

Під час проведення ремонтних робіт, відповідачі своїми діями неодноразово
перешкоджали їх виконанню, втручались в його особисте життя, писали на нього
скарги в усі можливі інстанції, викликали міліцію, ОМОН, представників
ЖЕКу та районної державної адміністрації.
Проте, ніяких порушень, крім проведення ремонтних робіт без належного дозволу,
який він не зміг отримати саме внаслідок відмови відповідачів надати згоду
на ремонт, численні перевірки не виявили.

Разом з тим, відповідачі у грудні 2005 року звернулись до суду з позовом
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої його неправомірними
діями. Відповідачі безпідставно
звинувачували його в тому, що ремонтно-будівельні роботи з демонтажу
гіпсобетонних перегородок призвели до руйнування їхньої квартири і зробили її
непридатною для життя. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14 березня 2006 року, залишеним
без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2006
року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Позивач вважає, що подаючи незліченні скарги, заяви та позови до усіх
можливих державних установ та судових інстанцій, вимагаючи
створення численних комісій з обстеження його квартири, викликаючи дільничного
інспектора міліції і ОМОН,
відповідачі порушили його особисті немайнові права, оскільки змусили його
виправдовуватися перед законом, захищати свою честь, гідність та репутацію,
гаяти робочий час на багатоденні судові
засідання, зустрічі з інспекторами міліції.

Таким чином
своєю протиправною поведінкою відповідачі протягом тривалого часу завдавали і продовжують завдавати йому
душевного болю і страждань. Своїми діями вони не тільки перешкоджали йому у
проведенні ремонтних робіт, порушували його права на невтручання в його особисте життя, на недоторканість
його власності, принижуючи його честь і
гідність, а й зробили неможливим для нього отримання офіційного дозволу на проведення
ремонту його власної квартири.

У зв'язку з цим
позивач як власник, права якого порушені, вважає, що він має право на
відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Зокрема позивач просив
стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування заподіяної йому моральної шкоди
950 грн.

Крім того
позивач просив стягнути з відповідачів понесені ним матеріальні витрати:

по цивільній
справі № 2-840/2006 - 50
грн., витрачених на оплату послуг нотаріуса щодо нотаріального посвідчення
довіреності від 13 січня 2006 року, виданої
ОСОБА_4. на право представляти його інтереси в судах України; 1800 грн. витрат на
правову допомогу згідно з угодою від 27
січня 2006 року;

по даній цивільній
справі - 200 грн.
витрат на правову допомогу по підготовці позовної заяви згідно з договором від 03 липня 2006 року; 59 грн. 50 коп. сплаченого судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В судовому
засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка
ОСОБА_2, яка
також є представником відповідача ОСОБА_3, в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що вона та її чоловік мали
право звертатися до суду та правоохоронних органів за захистом своїх прав, тому
вважають, що жодних неправомірних дій відносно позивача не вчиняли.

Представник
прокуратури Оболонського району м. Києва проти задоволення позову заперечувала,
посилаючись на те, що право відповідачів на звернення до правоохоронних органів
за захистом своїх прав та законних інтересів передбачено Конституцією України і
їхні дії, спрямовані на реалізацію цього права, не можуть вважатися
неправомірними. Крім того позивачем не надано належних доказів заподіяння йому
моральної шкоди та понесення ним матеріальних витрат.

Заслухавши
пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2., представника прокуратури Оболонського району м. Києва, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що у грудні 2005
року ОСОБА_2 та ОСОБА_3звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1. про
відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої неправомірним проведенням ремонтних робіт в належній йому квартирі,
що призвели до руйнування квартири позивачів (справа № 2-840/2006).

27 січня 2006
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено угоду про надання правової
допомоги у зазначеній цивільній справі.

30 січня 2006
року приватним нотаріусом була посвідчена довіреність, якою ОСОБА_1
уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси в судах України. За надання
вказаних нотаріальних послуг ОСОБА_1 було сплачено приватному нотаріусу 50 грн., що
підтверджується квитанцією від 30
січня 2006 року.

Рішенням
Оболонського районного суду м. Києва від 14
березня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 вересня 2006 року, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Відповідно до
розписки, виданої ОСОБА_1., ОСОБА_5 15
березня 2006 року за
результатами надання правової допомоги за угодою від 27 січня 2006 року отримав 1800 грн.

03 липня 2006 року між ОСОБА_1 та приватним
підприємцем ОСОБА_6. було укладено договір НОМЕР_2
про надання правової допомоги по підготовці позовної заяви про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої протиправно поведінкою
ОСОБА_2. та ОСОБА_3 Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 28 липня 2006 року,складеного сторонами, послуги,
передбачені вказаним договором, надані в повному обсязі,
прийняті замовником з проведенням розрахунків, вартість наданих
послуг становить 200 грн.

Крім того при поданні до суду позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 59 грн. 50 коп. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що підтверджується
відповідними квитанціями.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи
людини і громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими незабороненими
законом засобами захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином дії відповідачів щодо звернення до суду, інших правоохоронних органів, а також установ та організацій, спрямовані на
захист їхніх прав, не можна вважати неправомірними і такими, що
порушують права позивача як власника, оскільки вони вчинені у спосіб, не заборонений законом. У зв'язку з цим вимоги
позивача про відшкодування моральної шкоди є
необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Матеріальні витрати в розмірі 1800 грн., пов'язані з оплатою правової
допомоги згідно з угодою від 27 січня 2006 року, які просить стягнути позивач,
відносяться до судових витрат, понесених ним у
справі № 2-840/2006 за позовом ОСОБА_2. та ОСОБА_3
до ОСОБА_1., 3-і особи:
КП «Житлосервіс «Оболонь», ОСОБА_7, ОСОБА_8, про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, зокрема до витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Склад та розмір витрат,
пов'язаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід
надати договір про надання правової допомоги та
фінансові документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у
встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера,
платіжне доручення з відміткою банку, або інший банківський
документ, касові чеки). Наявна в матеріалах справи розписка, видана 15 березня 2006 року ОСОБА_1. ОСОБА_5 про отримання останнім 1800 грн. за результатами надання
правової допомоги за угодою від 27 січня 2006 року, не є фінансовим документом, у зв'язку з чим понесення позивачем вказаних
витрат не доведено належними доказами.

Крім того, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України питання про розподіл
між сторонами судових витрат вирішується судом під час
ухвалення рішення, проте ОСОБА_1 під час розгляду цивільної
справи № 2-840/2006 докази понесення ним витрат на правову допомогу за угодою від 27 січня 2006 року не надавались, питання про їх
відшкодування перед судом не ставилось.

За таких обставин позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальних витрат у
розмірі 1800 грн.
задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню й позовні вимоги про відшкодування матеріальних витрат у розмірі 50 грн., понесених у зв'язку з оплатою нотаріальних послуг щодо посвідчення довіреності від 13 січня 2006 року, оскільки до судових витрат, передбачених ст. 79 ЦПК України, вказані витрати не
віднесені, будь-які інші підстави для їх відшкодування відсутні.

Матеріальні витрати у розмірі 200 грн., пов'язані з оплатою правової
допомоги згідно з договором НОМЕР_2 від 03 липня 2006 року, судовий збір у розмірі 59 грн. 50 коп. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, які просить стягнути
позивач, відносяться до судових витрат, понесених ним у зв'язку із зверненням
до суду із зазначеним позовом.

Оскільки вимоги
про відшкодування моральної шкоди, а також матеріальних витрат у розмірі 1800 грн. та 50 грн. не
підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1
ст. 88 ЦПК
України підстави для присудження з відповідачів на користь позивача понесених
ним судових витрат у зв'язку з розглядом даної справи відсутні.

На підставі
викладеного та керуючись ст. 55
Конституції України, ст. З, 10,
60, 79, 84, 88, 210 - 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та
матеріальних витрат відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до
апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в
двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.