Справа №
22ц-113/2007      Головуючий у
першій інстанції ЧУГУЄВСЬКА Т.П.
Категорія - цивільна                                                                   Доповідач СТРАШНИЙ М.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2007 року                                                                                                              м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді:     ІВАНЕНКО Л.В.

суддів:          ШЕМЕЦЬ Н.В., СТРАШНОГО М.М.

при секретарі:    ПАЦ Т.М.

З участю:                   ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від
7 листопада 2006 р. по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ТОВ „ІКК „Славутич-Капітал", ОСОБА_18,
ОСОБА_19 про визнання недійсними договорів дарування цінних паперів ЗАТ
„ДОПСОК", -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_10, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_16, ТОВ „ІКК „Славутич-Капітал", ОСОБА_18, ОСОБА_19 -
ОСОБА_2 рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 7 листопада
2006 р. скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову.

Оскаржуваним рішенням: визнано недійсним договір
дарування простих іменних акцій ЗАТ „ДОПСОК" в кількості 52 штуки, вартістю
520 грн., укладений 12 січня 2006 р. між ОСОБА_16 та ОСОБА_18 та посвідчений
нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу з моменту його
вчинення; визнано недійсним договір дарування простих іменних акцій ЗАТ
„ДОПСОК" в кількості 874 штук, вартістю 8740 грн., укладений 12 січня 2006
р. між ОСОБА_10 та ОСОБА_19 та посвідчений нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу з моменту його вчинення; визнано недійсним
договір дарування простих іменних акцій ЗАТ „ДОПСОК" в кількості 43 штук,
вартістю 430 грн., укладений 12 січня 2006 р. між ОСОБА_13 та ТОВ „ІКК
„Славутич-Капітал" та посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського
нотаріального округу з моменту його вчинення; в решті позовних вимог
провадження у справі закрито в зв'язку з відмовою позивача   від
позову;   стягнуто   з
ОСОБА_19,   ОСОБА_18,   ТОВ
„ІКК „Славутич-Капітал" на користь ОСОБА_3 153 грн. повернення
державного мита.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення прийнято судом
незаконно, із порушенням норм процесуального та матеріального права, Апелянт
вважає, що суд взяв за основу рішення показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_20,
проте вказаний засіб доказування в силу ст. 59 ЦПК України не є допустимим до спірних правовідносин, в
той же час допустимим засобом доказування в даному випадку є правочин укладений
в письмовій формі. В їх показах маються розбіжності. Апелянт вказує на те, що
суд застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню (ст.ст. 177, 194 ЦК України,
Закон України „Про цінні папери та фондову біржу"), та застосував положення,
які не підлягали застосуванню (ст. 362
ЦК України), а тому був зроблений неправильний висновок про порушення
переважного права позивачів на купівлю часток у спільній частковій власності.
Вказує на те, що ні ст. 5
Закону України „Про національну депозитарну систему та особливості
електронного обігу цінних паперів в Україні" та в ст. 81 ГК України, не
передбачено, що акціонери мають переважне право на дарування акцій, дані
нормативні акти передбачають переважне право купівлі акцій. Вказує на те, що
визнавши договори дарування незаконними суд, в той же час не визнав їх
удаваними, однак застосував до них правила договорів купівлі-продажу. Вказує на
те, що суд в рішенні не послався на норми права, які мають наслідком
недійсність оспорюваних договорів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1,
перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачі, а саме ОСОБА_3,
ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_7 є засновниками та акціонерами Закритого акціонерного товариства
„ДОПСОК". Група акціонерів ЗАТ „ДОПСОК" ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_10,
ОСОБА_13 та інші тривалий час мали намір здійснити відчуження належних їм
акцій, емітентом яких є ЗАТ, що підтверджується копіями заяв про викуп акцій
/а.с. 30-37 том 1/. Наприкінці 2005
року позивачами велись тривалі переговори з зазначеними вище особами щодо
придбання акцій, які станом на лютий 2006
року не були завершені. Однак 02 лютого 2006 року при підготовці до
загальних зборів акціонерів ЗАТ „ДОПСОК", призначених на цю дату, їм стало
відомо, що до складу акціонерів вищезазначеного товариства увійшли треті особи,
які до цього часу не були власниками акцій товариства, а саме ОСОБА_19 з 874
акціями, ОСОБА_18 з 52 акціями, ТОВ „Інвестиційно-консалтингова компанія
„Славутич-Капітал" з 43 акціями. Ці акції були ними придбані згідно
договорів дарування цінних паперів.

Відповідно до ч. З ст. 81
Господарського Кодексу України, акції закритого акціонерного товариства
розподіляються між засновниками або серед зазделегідь визначеного кола осіб і
не можуть розповсюджуватися шляхом підписки, купуватися та продаватися на
біржі. Акціонери закритого товариства мають переважне право на придбання акцій,
що продаються іншими акціонерами товариства.

2

Таким чином, оскільки
відповідачі не повідомили належним чином позивачів про відчуження акцій ЗАТ
„ДОПСОК" та не надали їм можливості скористатись їхнім переважним правом
на придбання акцій, які були придбані ОСОБА_19, ОСОБА_18, ТОВ
„Славутич-Капітал", при цьому порушивши права та законні інтереси інших
акціонерів в частині забезпечення реалізації переважного права на придбання
акцій ЗАТ „ДОПСОК", тобто вчинили дії, які суперечать вимогам чинного
законодавства України, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що дані
правочини були вчинені з метою приховати інший правочин (купівлю-продаж), з
метою порушення права учасників спільної часткової власності на переважну
купівлю частки, що продається, ці правочини відповідно до положень ст. 235 ЦК України є
удаваними і відносили сторін повинні регулюватись правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили, тобто купівлю-продаж.

Доводи представника апелянтів про те, що судом не вірно
застосовані норми матеріального права, апеляційним судом не можуть бути взяті
до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і суд
першої інстанції вірно застосував матеріальний закон, який регулює спірні
правовідносини.

Крім того апеляційний суд вважає за необхідне розглянути
справу у відсутність осіб, які не з'явились в судове засідання, оскільки як
вбачається з матеріалів справи, представник відповідачів ОСОБА_2 про місце та час
судового розгляду повідомлена належним чином, про свідчить підпис на розписці,
згідно доручень, які були видані ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_14,
ОСОБА_16 ОСОБА_13, ОСОБА_10 ТОВ з обмеженою відповідальністю
„Інвестиційно-консалтингова компанія „Славутич-Капітал" їй надані всі
повноваження представляти інтереси в суді з усіма правами, і відповідно до
положень п. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові
особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Також суд не може задовольнити клопотання яке надійшло
телеграмою від відповідача ОСОБА_18, про відкладення розгляду справи в зв'язку
з хворобою його представника ОСОБА_2,
оскільки будь-яких доказів відносно її хвороби не представлено, а тому
відсутні підстави для перенесення слухання справи на інший день.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,
218, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, ст.ст. 108-110 ГПК України,
Прикінцевих положень до Закону України від 15 грудня 2006
р. „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення
підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів"
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

з

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області
від 7 листопада
2006 р. - залишити без
зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого
господарського Суду України в касаційному порядку протягом одного місяця з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді:,

4