РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року серпня місяця 06 дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого,
судці: Курської А.Г.

Суддів:                        Горбань В.В.

Летягіної О.В.

При секретарі:     Іванові O.K.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
Закритого акціонерного товариства „Кримтаксосервіс" до ОСОБА_1, третя
особа - ОСОБА_2, про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду М.Сімферополя АР Крим від 12.03.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

03.12.2004 року Закрите акціонерне товариство „Кримтаксосервіс"
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася 04.04.2004 року на перехресті вулиць Чехова та Севастопольської
в місті Сімферополі, з вини відповідача, який керував мопедом „Хонда", позивачу
заподіяно матеріальний збиток, який виразився в спричиненні належному позивачу
автомобілю ГАЗ-31029 державний НОМЕР_1 механічних пошкоджень, а також
неодержаного прибутку, пов'язаного з простоєм автомобіля у зв'язку з
проведенням відновлюваного ремонту. Вина відповідача підтверджується постановою
про відмову у порушенні кримінальної справи від 15.04.2004 року. Згідно з
висновками експерта від 07.05.2004 року вартість відновлюваного ремонту
автомобіля складає 4418 грн. 32 коп. Збитки, спричинені через вимушений простій
автомобіля складають 2004 грн. 30 коп. Позивач просив стягнути з відповідача у
відшкодування матеріальної шкоди 6581 грн. 02 коп., в тому числі 4418 грн. 32
коп. за ремонт автомобіля, 2004 грн. 30 коп. -неодержаний прибуток, 158 грн. 40
коп. - витрати, пов'язані з проведенням автотоварознавчого дослідження, а також
судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 65 грн. 81 коп.

Рішенням суду позов задоволено в повному об'ємі, стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ЗАТ „Кримтаксосервіс" матеріальну шкоду в розмірі
6422 грн. 62 коп., витрати по оплаті експертного дослідження в сумі 158 грн. 04
коп. та судові витрати -65 грн. 81 коп.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 просить його скасувати і
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те,
що судом допущено порушення норм матеріального і процесуального права.
Порушення процесуального закону виразились в тому, що судом не було проведено
по справі попереднє судове засідання, у зв'язку з чим він був позбавлений
можливості подати зустрічний позов. Судове засідання проведено фактично без
участі його представника, оскільки
останній   був   зайнятий
у   іншому   судовому
процесі,   клопотання  про

Справа
№22-ц-3584/2007

відкладення
слуханням справи судом не задоволено. Також апелянт оспорює рішення суду в
частині матеріальної шкоди, стверджуючи, що стягнення упущеної вигоди не
передбачено законом, а висновки суду про розмір вартості відновленого ремонту
автомобіля ґрунтуються на дослідженні спеціаліста, яке не може бути підставою
для визначення відшкодування.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його
представника, а також представника позивача, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, визнає їх частково обгрунтованими, а рішення суду
таким, що підлягає зміні в частині застосування норм матеріального закону з
наступних підстав.

При задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні
вимоги є законними і обгрунтованими на підставі норм матеріального закону,
ст.ст. 1166 та 1187 ЦК України.

З такими висновками суду судова колегія не може погодитись і вважає, що суд
першої інстанції повинен був при розгляді цієї справи виходити не тільки з
вимог матеріального закону, передбачених в статтях 1166 і 1187 ЦК України, які
є загальними щодо правовідносин сторін, але й виходити з вимог ст. 1188 ЦК
України, яка є в даному випадку спеціальною статтею, що регулює взаємовідносини
сторін, які є володільцями джерел підвищеної небезпеки.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і правильно встановив
фактичні обставини і аналізом наданих сторонами по справі доказів, кожного
окремо і всіх в сукупності, відповідно до ст.212 ЦПК України, дійшов
правильного висновку про те, що мопед „Хонда", яким керував відповідач
підчас ДТП, є транспортним засобом, і тому відповідно до ст.1187 ЦК України
відноситься до джерела підвищеної небезпеки.

Між тим, суд не застосував в спірних правовідносинах ст. 1188 ЦК України,
яка передбачає відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки.

Як убачається з матеріалів справи, обидва учасника ДТП є джерелом
підвищеної небезпеки: автомобіль ГАЗ „Волга" та мопед „Хонда".

Відповідно до п.1 ч.І ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується виною особою.

Такі ж положення щодо відповідальності при взаємодії джерел підвищеної
небезпеки містяться і в роз'ясненнях п.3, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року №6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами по відшкодуванню шкоди" ( зі змінами, внесеними постановами від
08.07.1994 року №7, від 30.09.1994 року №11 та 25.05.1998 року №15), які згідно
зі ст.7 ЦК України є правовим звичаєм.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач, керуючи мопедом
„Хонда", не виконав вимог Правил дорожнього руху п.16.1 і п. 16.11
відповідно до яких: п.16.1. -перехрестя, де черговість проїзду визначається
сигналами світлофора чи регулювальника, вважається регулюваним. На такому
перехресті знаки пріоритету не діють. У разі вимкнення світловору або його
роботи в режимі миготіння сигналу жовтого коліру та відсутності регулювальника,
перехрестя вважається нерегульованим, і водії повинні керуватися правилами
проїзду нерегулюваних перехресть та установленими на перехресті знаками
пріоритету; п.16.11 - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного
засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним
засобам, які наближаються до даного перехрещення проїздних частин по головній
дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

При проїзді на перехресті вулиць Севастопольської та Чехова М.Сімферополя
відповідач не пропустив проїжджаючий по головній дорозі автомобіль ГАЗ, що
явилося основною і достатньою причиною виникнення зазначеної
дорожньо-транспортної події о 19 год. 15 хв. 04.04.2004 року.

Справа №
22-ц-3584/2007

Як убачається з матеріалів справи і наданих сторонами
доказів, в діях водія автомобілю ГАЗ ОСОБА_2 порушень Правил дорожнього руху не
встановлено, про що свідчить постанова про відмову у порушенні кримінальної
справи по факту ДТП від
15.04.2004 року та матеріали справи №248, який був оглянутий судовою колегією
при розгляді цієї справи.

За таких підстав, в даній дорожній ситуації мала місце вина тільки одного водія,
який управляв транспортним засобом - мопедом „Хонда", тобто відповідача ОСОБА_1

Відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та
заперечень.

При зверненні до суду позивач довів суму матеріальної шкоди за розбиту
автомашину ГАЗ в розмірі 6581 грн. 02 коп., яка фактично складається з
необхідних витрат на ремонт автомобіля ГАЗ в сумі 4418 грн. 32 коп. та втрат,
пов'язаних з простоєм автомобілю у розмірі 2004 грн., 30 коп.,. за період його
ремонту з 04.04.2004 року по 15.05.2004 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув з відповідача
на користь позивача упущену вигоду, є необгрунтованими.

Відповідно до п.1 та п.2 ч.2 ст.22 ЦК
України, який діє з 01.01.2004 року, збитками є: втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа
зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні
збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби
її право не було порушено (упущена вигода).

На підтвердження збитків позивач представив розрахунки ( а.с.2, 3), які
відповідачем на протязі всього розгляду справи не спростовано належними
доказами.

Матеріальна шкода на відновлення автомобілю доведена позивачем письмовими
доказами: як висновками спеціаліста перед зверненням до суду, так і висновками
експерта під час розгляду справи в суді .першої інстанції, які відповідач також
не спростував на засадах змагальності.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що мопед, на
якому рухався відповідач по дорозі, не є транспортним засобом, а тому на нього
не розповсюджується вимоги про відповідальність як за дію джерела підвищеної
небезпеки.

Відповідно до п.1.10 загальних положень Правил дорожнього руху про терміни
„механічний транспортний засіб" - це транспортний засіб, що приводиться в
рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини
і механізми ( крім транспортних засобів, робочий об'єм двигуна яких не
перевищує 50 куб.см.), а також тролейбуси та транспортні засоби з
електродвигуном потужністю понад 3 квт.

Термін „транспортний засіб" - це пристрій, призначений для перевезення
людей і(або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи
механізмів.

Зважаючи на вищенаведені правові терміни, судова колегія вважає, що мопед,
яким керував відповідач треба віднести саме до транспортного засобу, який
відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК
України є джерелом підвищеної небезпеки.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що судом допущено порушення
процесуального закону, яке, нібито, призвело до порушення процесуальних прав
відповідача, як сторони по справі, а саме не проведення попереднього засідання,
що позбавило його можливості заявити про зустрічний позов, розгляд справи за
відсутності його адвоката, не приймаються судовою колегією до уваги як
необгрунтовані і такі, що не відповідають матеріалам справи.

Як убачається з матеріалів справи, провадження по справі відкрито ухвалою
судді Київського районного суду М.Сімферополя 03.12.2004 року на підставі норм
ЦПК

Справа
№22-ц-3584/2007

України,
що діяв на той час ( а.с. 1), і призначено вперше до розгляду на 28.01.2005
року на 17-00 годин. Про розгляд справи відповідач ОСОБА_1 знав, про що
свідчать його клопотання про призначення експертиз ( а.с. 17-20). Упродовж
розгляду справи, яку завершено в 2007 році, ОСОБА_1 мав юридичну допомогу в
особі адвокатів, але ніяких клопотань про прийняття від нього зустрічного
позову аж до останнього судового засідання в березні 2007 року не заявляв.

Посилання на відсутність попереднього судового засідання, яке за нормами
ЦПК України введено тільки з 01.09.2005 року, під час розгляду справи по суті
питання, є необгрунтованим і в даному разі не свідчить про порушення
процесуальних прав відповідача ОСОБА_1

Крім того, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 знав про розгляд
справи 20.02.2007 року (а.с.104), по якій було проголошено перерву до
12.03.2007 року ( а.с. 105), і після перерви приймав участь у судовому
засіданні, про що свідчить протокол судового засідання ( а.с.111-112). Дії суду
про відмову у прийнятті зустрічного позову у останньому судовому засіданні
відповідач не оскаржив.

Неможливість участі по справі в останньому судовому засіданні адвоката ОСОБА_3 в інтересах
відповідача ОСОБА_1 на підставі ордеру від 12.03.2007 року ( а.с.107) через
його зайнятість у іншому процесі не є безумовною підставою для висновку про
порушення прав відповідача, який особисто приймав участь по справі упродовж двох
років, давав пояснення про відомі йому обставини, і цим реалізував своє право
на змагальність сторін і справедливий судовий розгляд.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне на підставі ч.3 ст. 303 ЦПК
України вийти за межі доводів апеляційної скарги і на підставі п.3 ч.І ст.307
та ч.3 ст. 3 09 ЦПК України змінити рішення "суду у частині застосування
до спірних правовідносин норм матеріального закону, і вважати справу
розглянутою на підставі п. 1 і п.2 ч.2 ст.22, ст. 1166, ч. 1 ст. 1187, п. 1 ч. 1
ст. 1188 ЦК України.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 325 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення
Київського районного суду М.Сімферополя АР Крим від 12.03.2007 року змінити
шляхом доповнення рішення посиланням на норми матеріального закону в частині
застосування п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК
України.

В решті рішення
суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.