справа № 2-19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2007 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Адаменко І.М.

при секретарі Спірідоновій Т.Л.

з участю:

позивачки, відповідачки по зустрічному позову ОСОБА_1 ,

відповідача, позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 ,

представник відповідача та позивача по зустрічному позову, адвокат Дідун І.М. розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Бобринець в залі судових засідань Бобринецького районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності подружжя та поділ майна в натурі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності на 1/5 частини будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи їх тим, що за час сумісного проживання у зареєстрованому з відповідачем шлюбі вони придбали квартиру за адресою АДРЕСА_1 , оскільки шлюб між ними розірвано, а відповідач намагається продати квартиру, яка є їх спільною власністю, просить поділити квартиру між нею, відповідачем з визначенням часток кожному та покласти на відповідача всі витрати.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, просить визнати 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться у АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та поділити їх в натурі, уточнені вимоги підтримала просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві додатково пояснюючи, що в період шлюбу з відповідачем 9.08.2000 року вони придбали 1/5 частини житлового будинку з відповідною часткою громадських та побутових будівель, але після розпаду їх сім`ї у жовтні 2001 року вона донькою виселилася із вказаної частини будинку, згодом їй стало відомо, що відповідач також виселився із цього будинку та належну їм частину будинку здав у найом, оскільки відповідач не визнає її прав на частину будинку , а вона має намір повернутися туди та проживати разом з неповнолітньою донькою, на грошову компенсацію не погоджується то просить вирішити між ними спір в судовому порядку.

Зустрічні позовні вимоги не визнала, просить суд відмовити в їх задоволенні, пояснюючи, що договору купівлі-продажу спірної частини житлового будинку з ОСОБА_2 не укладала та ніколи не мала наміру продавати йому свою частку у спільній власності, а кошти в сумі 1500 грн. вона отримала від останнього в рахунок погашення їх спільних боргів перед її родичами, суму 280 грн. вона отримала від ОСОБА_2 на лікування їх спільної малолітньої доньки. З будинку виписалася після фактичного припинення шлюбних стосунків з ОСОБА_2 , не маючи наміру відмовлятися чи відчужувати свою частину будинку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не

визнав просить відмовити в їх задоволенні та пред`явив до ОСОБА_1 зустрічний позов в якому просить визнати договір купівлі-продажу половини 1/5 частини житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_2 від 02 жовтня 2001 року укладений між ним та ОСОБА_1 дійсним та визнати за ним право власності на всю 1/5 частину житлового будинку пояснюючи, що 12.10.1996 року по 09.08.2000 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , продовжуючи проживати сумісно пізніше фактичні шлюбні стосунки вони вирішили припинити і ОСОБА_1 вирішила проживати з малолітньою дочкою окремо, а він запропонував їй викупити її частку у власності будинку сплативши їй спочатку 1500 грн., а потім 280 грн. на, що вона погодилась написавши розписку про отримання коштів та про відсутність до нього матеріальних претензій. 24.10.2001 року виписалася із будинку, на цій підставі вважає, що між ними фактично відбувся договір купівлі-продажу, який не був посвідчений нотаріально, тому просить визнати його дійсним в судовому порядку. Право власності на спірну частину житлового будинку за ОСОБА_1 не визнає та не погоджується на грошову компенсацію своєї частки. Зустрічні позовні вимоги він та його представник ОСОБА_3 підтримали просять їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Свідок ОСОБА_4 показала, що стосовно справи не може дати суду жодних показів так, як в силу свого похилого віку та спливу часу після події вона по суті нічого не пам`ятає, але підтвердила свій підпис на розписці.

Суд заслухавши осіб, які беруть участь у справі та дослідивши інші докази справи приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 7, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу НОМЕР_1 .

З виписки із рішення Бобринецького районного суду від 25.01.1999 року (а.с.50) вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

09 серпня 2000 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бобринецького нотаріального округу реєстр №2843, придбав у ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_6 , 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель, розташованого в АДРЕСА_2 , продаж вчинено за 1500 грн., загальна дійсна вартість будинку складає 27573 грн. (а.с.47).

Із пояснень сторін та свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 вбачається, що останнє видано відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області 11 жовтня 2001 року ОСОБА_2 .

Відповідно до ст..44 КпШС України, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів громадянського стану, тому суд вважає, що шлюбні стосунки між сторонами припинено не з дня набирання чинності рішення Бобринецького районного суду від 25.01.1999 року, а з моменту отримання ОСОБА_2 свідоцтва про розірвання шлюбу, тобто з

11.10.2001 року.

Відповідно до ст..22 вказаного Кодексу майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оскільки спірна 1/5 частини житлового будинку розташованого в АДРЕСА_2 придбано ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу 09.08.2000 року, а шлюб між ним та ОСОБА_1 припинено 11.10.2001 року, то вказана 1/5 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання вказаної частини будинку спільною сумісною власністю подружжя підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині поділу в натурі вищевказаної частини будинку ,суд вважає, що вони не можуть бути задоволені так, як можливість реального поділу будинку має бути підтверджена висновком експерта, але призначивши ухвалою суду будівельно-технічну експертизу за клопотанням позивачки, остання відмовилася її оплатити, а згодом відмовилась від вимоги щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи, тому, враховуючи, що позивачка не надала доказів на обґрунтування позовних вимог в цій частині, і сторони не дійшли спільної згоди щодо поділу будинку та не погоджуються на грошову компенсацію, суд вважає можливим відмовити позивачці ОСОБА_1 в задоволені позову в частині поділу будинку в натурі.

Відповідно до ст.. 153 ЦК України (редакція 1963 року, шо діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами) договір вважається укладеним, коли між сторони в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах Істотними є ті умови договору, умови, які визначені такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін досягнуто згоди.

За змістом ст.227 ЦК України (1963р.) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією стороною є громадянин.

Відповідно до ст.47 вказаного вище Кодексу у разі недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною.

Доводи ОСОБА_2 про те, що між ним та ОСОБА_1

09.08.2000 року відбувся договір купівлі-продажу за яким вона продала йому свою долю в 1/5 частині житлового будинку в АДРЕСА_2 , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами.

Покази свідка ОСОБА_4 суд не бере до уваги, оскільки останній фактично по суті справи не дав жодних показів крім того у відповідності до ст..44 ЦК (1963р.) договір спірний договір купівлі-продажу мав укладатися з додержанням письмової форми, а за змістом ст..46 вказаного Кодексу недодержання простої письмової форми, що вимагається законом, позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків.

Розписку від 2.10.2001 року за якою ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 гроші за будинок в сумі 1500 грн.( а.с.29) та розписку від

10.10.2001 року за якою ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 гроші в сумі 280 грн. (а.с.28), які ОСОБА_2 надав до суду як єдиний письмовий доказ укладення договору купівлі-продажу будинку, суд оцінює критично, оскільки вказані документи носять фінансовий характер і вони не містять істотних умов договору купівлі-продажу (предмет договору, ціна та оплата майна, права та обов`язки сторін, кількість, якість та інші) на підставі яких можна було б зробити висновок про укладення саме договору купівлі-продажу.

Сам лише факт того, що ОСОБА_1 виписалась із спірного будинку не дає підстав суду зробити висновок про виконання з її боку умов договору купівлі-продажу своєї частки її чоловіку ОСОБА_2 , крім того вона суду пояснила, що причиною цьому послугувало неприязне ставлення до неї відповідача та припинення шлюбних стосунків між ними.

Враховуючи, що ОСОБА_1 заперечує факт укладення з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу своєї долі в 1/5 частини спірного житлового будинку, пояснюючи, що в дійсності вона отримала кошти від відповідача спочатку в сумі 1500 грн. в рахунок погашення їх спільних боргів за будинок перед її родичами, а потім 280 грн. на лікування доньки , а ОСОБА_2 не надано належних письмових доказів, які б підтвердили, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, і що хоча б одна із сторін виконала умови договору купівлі-продажу частини будинку, а тому суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 47,153, 227, ЦК України ( 1963р.), ст.. 22, ст..44 КпШС України, ст.ст. 10,11,60,213,215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності подружжя та поділ майна в натурі задовольнити частково.

Визнати 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, що знаходяться у АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальній сумі 81 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на 1/5 частини житлового будинку відмовити.

Рішення може бути оскаржено до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення суду та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після цього.

Суддя І.М. Адаменко