АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Ухвала Іменем   України

05
червня        2007
року     Апеляційний   суд
Житомирської   області   в складі:

головуючого  -   судді
Головчук  С.В.

суддів                  Миніч   Т.І.,      Павицької   Т.М.

при  секретарі
Прищепі  О.А.

розглянувши у
відкритому (закритому) судовому засіданні в м.

Житомирі             цивільну     справу
за     ОСОБА_1,

ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4,      як     законного     представника     неповнолітньої

ОСОБА_5 про
відшкодування матеріальної та

моральної шкоди
за апеляційною скаргою ОСОБА_1,                                         ОСОБА_2       на
рішення

Коростишівського
районного   суду      Житомирської   області                                   від      19

лютого            2007
року,   -

встановив   :

У    серпні        2006    року       ОСОБА_1        звернувся    до
суду   з

позовом     до ОСОБА_3      про
відшкодування
матеріальної     та

моральної шкоди.
Він зазначав, що 11 квітня 2006 року близько 17

год. 20 хв. на вул. Щербакова в м. Коростишеві водій автомобіля

«Тойота камрі»
ОСОБА_6 не справився з керуванням автомобіля

та    скоїв
наїзд    на    його
батька    ОСОБА_7                                            Від    отриманих

тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_6 померли. Винним
в ДПТ є водій ОСОБА_6 На
поховання батька та встановлення пам'ятника ним затрачено 21 709 грн. 34 коп. Крім матеріальної
шкоди, йому заподіяна і моральна шкода. Оскільки ОСОБА_6, який винен у скоєнні
ДТП помер, позивач просив стягнути матеріальну
та  моральну  шкоду
з  відповідачки,   як
його  спадкоємця.

Топоренко     З.П.     в
позові     до    ОСОБА_3
посилаючись     на

зазначені    обставини
дорожньої        події    просила                   стягнути    на
її

користь 21 709 грн. 34 коп. матеріальної шкоди та 120 000
грн. моральної шкоди, вказуючи, що моральна шкода полягає у психотравмуючій
ситуації, що наступила внаслідок смерті її чоловіка  ОСОБА_7
у  працездатному  віці.

Справа  №22  ц/991                      Головуючий  в
суді   1-ї
інст.
Мосійчук  В.І.

Категорія  23                                            Суддя  -
доповідач  Павицька  Т.М.

Ухвалою Коростишівського районного суду від 17 жовтня 2006

року      співвідповідачем   по
справі               притягнута   ОСОБА_4,
як

законний   представник
неповнолітньої   дочки   ОСОБА_904.11.2003
року   народження,    в
інтересах   якої   ОСОБА_4
подала   заяву   в нотаріальну    контору
про    прийняття    спадщини
після    смерті    ОСОБА_8

Рішенням  Коростишівського  районного
суду  Житомирської   області

від        19    лютого        2007    року        позов    ОСОБА_2     задоволено

частково.      Стягнуто     з                    ОСОБА_3,      ОСОБА_4,      як

законного представника
малолітньої дочки ОСОБА_9 в рівних

частках на
користь ОСОБА_2 21 709 грн.34 коп.
матеріальної

шкоди          та
1417     грн.10     коп.     судових
витрат.                        В    решті
вимог

відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної   та  моральної
шкоди  відмовлено.

В   апеляційній    скарзі                      апелянти   просять
скасувати   рішення

суду в частині відмови в задоволенні позову про
відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення - про задоволення
вимог. Посилаються на те, що судом постановлено рішення з порушенням норм
процесуального та матеріального права. Зокрема, апелянти вважають, що суд
помилково застосував ч.2 ст.1231 ЦПК України, яка спірних правовідносин не
регулює. На їх думку , суд повинен був керуватися ст.ст.23, 1167 ЦПК України,
оскільки моральна шкода ОСОБА_2 заподіяна і бездіяльністю відповідачки ОСОБА_3,
яка не виразила їй співчуття та не визнала
позову.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
не  підлягає  задоволенню
з  таких  підстав.

З матеріалів справи видно, що 11 квітня 2006 року близько

17 год. 20 хв. на автошляху Київ-Чоп водій ОСОБА_6,
керуючи на

підставі доручення від 29 вересня 2005 року, автомобілем
«Тойота

камрі», державний номер НОМЕР_1 та рухаючись по лівій
смузі

для руху в напрямку м. Києва, не справився з керуванням,
внаслідок

чого з'їхав з автошляху, виїхав на проїзну частину вул. Щербакова

в м. Коростишеві, яка пролягає паралельно автошляху та
скоїв наїзд

на     пішохода    ОСОБА_7
Внаслідок                                  отриманих     тілесних

ушкоджень   ОСОБА_6.   та
ОСОБА_7   померли.

Постановою
державтоінспектора ВДАІ Коростишіського РВ УМВС України в Житомирській області
від 18.04.2006 року відмовлено в порушенні кримінальної справи проти ОСОБА_8 та
ОСОБА_7   за     п.8
ст.6  КПК  України.

Із змісту
постанови вбачається, що причиною виникнення ДТП являється невідповідність дій
водія ОСОБА_8 вимогам п. п. 1.3,
1.5,      12.   1
ПДР  України.     На
даний  час  постанова
є  чинною.

Частиною 1 ст.
1231 ЦК України передбачено, що до спадкоємця переходить обов'язок
відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодаємцем, яке було присуджено
судом зі спадкодавця за його життя.

Судом
встановлено що, спадкоємцями майна ОСОБА_8, яке
складається      з   страхової
суми   по   договору
страхування   наземного

транспорту      від   05.10.2005   року   №30/706      є
мати      ОСОБА_3    та дочка  ОСОБА_9

Таким чином, суд
першої інстанції правильно вважав, що на відповідачів не може бути покладено
обов'язок по відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_8, який керував джерелом підвищеної  небезпеки
-  автомобілем.

Відповідачка ОСОБА_3, як сторона у справі має право не визнати позов, визнати
його повністю або частково. Факт не визнання ОСОБА_3 позовних вимог позивачів
не є підставою для  відшкодування  моральної
шкоди.

Судові витрати
на правову допомогу в сумі 1200
грн., суд стягнув з відповідачів з врахуванням вимог Постанови Кабінету
Міністрів України №590 від 27.04.2006 року «Про
граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Судом першої
інстанції при розгляді справи, обставини, які містяться в апеляційній скарзі
перевірялися. Висновки суду щодо часткового задоволення заявлених позовних
вимог грунтуються на доказах, наданих сторонами, їх правова оцінка сумніву не
викликає. До правовідносин, які склалися між сторонами у зв'язку з виникненням
спору, правильно застосовані норми матеріального права.

За таких
обставин апеляційний суд вважає, що підстави для часткового  скасування
судового     рішення  відсутні.

Керуючись ст.
ст. 209, 303,
304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України,   апеляційний  суд

ухвалив   :

Апеляційну   скаргу                  ОСОБА_1,    ОСОБА_2
відхилити.

Рішення
Коростишівського районного суду Житомирської області від     19  лютого     2007
року
залишити  без  зміни

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох
місяців  з  дня
набрання  нею    законної
сили.