АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 22ц-1838/07                        Головуючий 1 інстанції - Тимченко С.О.
Категорія 1921                               Доповідач Болтунова Л.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

28 березня 2007 року                                                         м.
Дніпропетровськ

Колегія суддів
судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області
в складі:

головуючого судді: Петренко І.О. суддів: Болтунової Л.М., Лаченкової О.В. при секретарі: Шило
С.Ю.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апе­ляційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних ви­падків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді на рішення Павлоград­ського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 02 листопада
2006 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді про відшкодування моральної шкоди ,-

встановила :

У жовтні 2006 року позивач звернувся
до суду і просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 75 000 грн. моральної
шкоди. Вказав, що знаходився в трудових право­відносинах з 02.03.1970 року по 18.06.2001 року з ВАТ ДХК
„Дніпрошахтбуд", де отримав професій­не захворювання.

Відповідно до
висновків МСЕК від 18.07.2006
року йому було встановлено 65%
втрати про­фесійної працездатності, з яких 20% первинно, а 45%
- повторно та він був визнаний інвалідом З групи безстроково, а тому
наполягав на задоволенні його позову.

Рішенням
Павлоградского міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2006 року позовні
вимоги позивача задоволені частково та на його користь з відповідача стягнуто
на відшкодування моральної шкоди 20
000 грн.

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, вважаючи, що позивачем не
були надані докази спричинення йому моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляцій­ної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню част­ково,
а рішення скасуванню відповідно до п.З ч.1
ст.309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом
встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач з 02.03.1970 року по 18.06.2001 року знаходився
в трудових правовідносинах з ВАТ ДХК „Дніпрошахтбуд", де отримав
професійне захворювання.

Висновками МСЕК
від 18.07.2006 року
йому встановлена 65 % втрата
професійної праце­здатності і він був визнаний інвалідом 3 групи
безстроково, з яких професійне захворювання -дв.плечолопатковий періатроз (ПФ другого ст.), деф.артроз ліктьових
(ПФ першого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, стійкий больовий синдром
від 13.06.2006 року, 20% первинно;
хронічне обструктивне захворювання другої ст. ( пиловий бронхіт другої ст., емфізема легень другої ст. ЛН другого ст.) 2002 рік - 30% повторно;
нейросенсорна приглухуватість другого ст. ( з помірним зни­женням слуху) 1995
рік - 15% повторно.

Відповідно абз.
4 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страху­вання
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» (далі Закону) завданнями страхування від
нещасного випадку є відшкодування мате­ріальної та моральної шкоди
застрахованим і членам їх сімей.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування практики Єв­ропейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело
права.

З огляду на
правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 р. «Кечко проти
України» у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його но­рмами
призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних
правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи
відповідного права.

Як встановлено
апеляційним судом, у позивача право на відшкодування моральної шкоди ви­никло у
2002 році, що
не було враховано судом першої інстанції, в зв"язку з чим був зроблений по­милковий
висновок щодо стягнення з відповідача моральної шкоди по встановленій 30% втраті про­фесійної
працездатності первинно, згідно довідки МСЕК від 18.12.2006 року без врахування.

Відповідно до
п.27 ст. 77 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» (далі Закон № 3235-ІУ
від 20.12.2005р.)
призупинено дію на 2006 рік
абзацу 4 ст. 1 (в частині
відшкоду­вання моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), пп. „е"
п. 1 ч.1 ст.21, частини
3 ст.28 та ч.З
ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випа­дку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Оскільки судом
першої інстанції не було враховано, що призупинення дії закону так само не дає
підстав для його застосування, колегія суддів вважає можливим рішення суду
скасувати та ухва­лити по справі нове рішення.

Вирішуючи
питання про розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, колегія суддів ви­ходить
з дійсних обставин по справі та наслідків, які наступили, і знаходить можливим
стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробницт­ві та професійних захворювань України в м.
Павлограді на користь позивача 7000
грн. на відшкоду­вання моральної шкоди, задовольнивши його вимоги частково.

Керуючись ст.ст.
218,303,307,314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещас­них
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді     задовольнити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2006 року скасувати.

Стягнути з
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних ви­падків
на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7
000 грн. В іншій частині позову відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 2-х місяців з дня на­брання
законної сили.