Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24 грудня 2007
року                                                            м. Лисичанськ

Лисичанський
міський суд Луганської області у складі:

головуючої
судді                                                      Лизенко
І.В.,

при
секретарі судового засідання                           Головіній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у м. Лисичанську Луганської області, про
визнання дій незаконними, зобов'язання здійснити нарахування та виплату
страхових виплат у зв'язку з втратою працездатності, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що 29.08.1963 року
під час роботи на шахті «Матроська» ВО «Лисичанськвугілля» отримав виробничу
травму, про що було складено акт №12 по формі Н-1 від 30.08.1963 року. На
підставі даного акту 24.09.2004 року був направлений на МСЕК для встановлення
ступеню втрати працездатності. Висновком МСЕК від 07.10.2004 року йому
встановлено втрату працездатності у розмірі 30 %, йому встановлено третю групу
інвалідності. З 06.10.2004 року відповідачем йому виплачуються страхові виплати
у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок трудового каліцтва.  Вважає, що отримав право на нарахування та
виплату страхових виплат з моменту отримання трудового каліцтва на виробництві
- 29.08.1963 року, розмір невиплачених страхових виплат за цей час складає
212350 грн. Просив суд визнати незаконною бездіяльність посадових осіб
відповідача та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплатити йому
страхові виплати за період з 29.08.1963 року по 06.10.2004 року у сумі 212350
грн.

У
судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердив викладене у
позові, доповнивши, що до 2004 року на МСЕК для встановлення розміру втрати
професійної працездатності не направлявся, розмір втрати працездатності до 2004
року йому не встановлювався, до ФСНВ з цього приводу до 2004 року не звертався.

Представник
відповідача у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що згідно ст.35
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» для призначення страхових виплат особа повинна подати
акт форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві та довідку МСЕК з зазначенням
розміру втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на
виробництві. У даному випадку позивачем відповідачу надано акт форми Н-1 та
довідку МСЕК у 2004 році, за результатами розгляду яких позивачу виплачено
одноразову допомогу у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та призначено
щомісячні страхові виплати. До 2004 року позивач не звертався до відповідача з
цього приводу. Позивач до 2004 року не був направлений на огляд МСЕК для
встановлення розміру втрати працездатності, тобто до 2004 року позивачу не
встановлювався розмір втрати професійної працездатності, а тому підстав для
нарахування та виплати страхових виплат до 2004 року немає. Вважає, що
відповідач діяв у межах повноважень та на підставі закону.

Судом
досліджено наступні докази: копія акту форми Н-1 від 30.08.1963р., копія
виписки з постанови ВКК від 26.11.1963р., копія направлення на МСЕК від
29.09.2004р., копія довідки про невиплату регресу від 02.11.2004р., копія
довідки МСЕК від 07.10.2004р., виписка з амбулаторної карти, копія направлення
на медичний огляд від 24.09.2004р.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним
правовідносини.

Позивач,
працюючи на шахті «Матроська» ВО «Лисичанськвугілля», 29 серпня 1963 року
отримав травму на виробництві: травматичний неврит серединного нерву, що
підтверджується копією акту №12 форми Н-1 від 30.08.1963р. (а.с.3).

29
вересня 2004 року позивача направлено на МСЕК, що підтверджується копією
направлення (а.с.6).

07
жовтня 2004 року позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності з
01.10.2004 року безстроково, що підтверджується довідкою (а.с.8).

З 06
жовтня 2004 року відповідачем позивачу нараховуються та виплачуються страхові
виплати на відшкодування шкоди, завданої здоров'ю внаслідок нещасного випадку
на виробництві, що не заперечується сторонами.

До
06.10.2004 року страхові виплати позивачу не нараховувались та не
виплачувались, позивач не звертався до відповідача з приводу нарахування
страхових виплат, що не заперечується сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить
з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» сума щомісячної страхової виплати встановлюється
відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного
заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» для розгляду справ про страхові виплати до Фонду
соціального страхування від нещасних випадків подаються: акт розслідування
нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за
встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної
працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть, а також
відповідні рішення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди; документи
про необхідність подання додаткових видів допомоги.

У судовому засіданні встановлено, що до
06.10.2004 року позивачем не надавалися відповідачу зазначені документи. Окрім
того, до 29.09.2004 року позивач не направлявся на огляд МСЕК, до 07.10.2004
року позивачу не встановлювався розмір втрати професійної працездатності
медико-соціальною експертною комісією, що є обовязковою умовою для призначення
страхових виплат.

Таким чином, суд доходить висновку про
безпідставність позовних вимог, оскільки з 29.08.1963 року до 06.10.2004 року
підстави для нарахування та виплати страхових виплат позивачу відсутні.

На
підставі викладеного, ст. ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», керуючись ст.
ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань у м. Лисичанську Луганської області, про
визнання дій незаконними, зобов'язання здійснити нарахування та виплату
страхових виплат у зв'язку з втратою працездатності відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду Луганської області.

Суддя: