Справа
№ 22-3983/07                                                   Головуючий
Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13
грудня 2007 року         М.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого
Онищенко Е.А.

суддів :           Денисенко
Т.С.,

Коваленко А.І.

при секретарі:
Волчановій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 21 вересня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного
товариства „Запорізький завод „перетворювач" про забов'язання провести
капітальний ремонт та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2
звернулась до суду з зазначеним позовом.

В
позовній заяві вказала,  що у 1987 році
була поселена в молодіжний гуртожиток АДРЕСА_1 на підставі спільного рішення
адміністрації та цехкому профспілки підприємства. Балансоутримувачем гуртожитку
є відповідач. В 1992 року у зв'язку з народженням дитини була переселена в
кімнату НОМЕР_1,  яка не відповідає ніяким
технічним та санітарним нормам,  є непридатною
для проживання в ній. В кімнаті незадовільне опалення,  має місце відмокання та промерзання
стіни,  вологе повітря,  цвіль та грибок на стінах. Вночі,  27.01.2006 року в результаті аварії в
опалювальній системі була залита кімната НОМЕР_1,  в якій мешкала позивачка з неповнолітнім
сином,  в наслідок чого було складено акт
від 08.02.2006 року за участю робітників управління із захисту прав споживачів.
22.10.2006 року при заповненні водою опалювальної системи відбулося залиття
кімнати,  про. Що було складено акт
мешканцями гуртожитку. Згідно з висновком спеціаліста із захисту справ
споживачів від 26.10.2006 року в помешканні позивачки необхідний капітальний
ремонт,  який повинен проводитися за
рахунок відповідача. Оскільки відповідач відмовляється робити ремонт у кімнаті
позивачки,  вона придбала за свої кошти
будівельні матеріали,  зробила ремонт
меблевої стінки,  яка була пошкоджена внаслідок
систематичного залиття кімнати. Просила суд забов'язати відповідача провести
капітальний ремонт даху усього блоку гуртожитку,  стягнути з відповідача затрачені нею кошти на
ремонт кімнати та меблевої стінки в сумі 345 грн. та 200 грн.,  а також стягнути моральну шкоду на користь її
та сина в сумі 5000 грн. кожному.

В ході судового розгляду
позивачкою позов було уточнено і вона просила суд стягнути з відповідача 5378
грн. на ремонт кімнати згідно з висновком експерта,  і понесені нею судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду М.Запоріжжя від 21 вересня 2007 року в
позові відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу,  в якій,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права,  просить рішення суду першої інстанції
скасувати,  ухвалити нове рішення,  яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,  судова колегія вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу,  якщо встановлює,  що суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 районний суд виходив з того,  що позивачка як мешканець гуртожитку не
вправі вимагати від адміністрації грошові суми для проведення капітельного
ремонту ,  необхідність в якому виникла в
наслідок затоплення кімнати ,  а також суми
для проведення поточного ремонту,
оскільки у відповідності до п.п. 23,
24 «Примірного положення про гуртожитки» від 03.06.1986 року,  капітальний ремонт гуртожитку провадиться за
рахунок коштів підприємств у віданні яких перебувають гуртожитки.

При проведенні капремонту,  коли
ремонт не може бути проведений без виселення мешканців,  громадянам на час ремонту адміністрацією
підприємства надається інша жила площа. Поточний ремонт у вигляді наклейки
шпалер,  провадиться за кошти мешканців
гуртожитку,  а тому підстави для
стягнення 315 грн. відсутні.

Розглядаючи спір,
судова колегія вважає,  що
районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи,  надані сторонами докази,  правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон,  який їх регулює.

В суді першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами,  що на протязі 2005-2006 року в кімнаті
позивачки виникали мокроти на стінах . Після затоплення 22.10.2006 року з даху
гуртожитку ,  кімната потребує
капремонту. На пропозицію адміністрації переселитися на іншу жилу площу для
проведення ремонту ОСОБА_1 відмовляється.

ОСОБА_1 не є власником спірної кімнати,
проживає в гуртожитку належному ВАТ «Запорізький завод перетворювач».

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила своє бажання проведення
ремонту тільки самостійно,  за кошти
адміністрації власника гуртожитку,
посилаючись на висновки будівельної експертизи. Звільнити кімнату для
проведення ремонту відмовляється.

За таких обставин судова колегія вважає,
що районний суд прийшов до правильного висновку про відмову в
задоволення позовних вимог в частині стягнення сум для проведення капітального
та поточного ремонту у зв'язку з безпідставністю,  оскільки ці вимоги протиричать
вищезазначеному положенню. Дане положення обгрунтовано застосовано у
відповідності зі ст. 131 ЖК України. Позивачка відмовляється в проведенні
ремонту. Отримання коштів від власника для можливого,  подальшого ремонту не передбачено Положенням.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині
стягнення з відповідача 200 грн. за ремонт меблевої стінки «Вікторія» районний
суд правильно виходив з того,  що
позивачка у відповідності до ст.ст. 10,
60 ЦПК України як сторона,  яка
приймала участь у справі не довела суду ті обставини,  на які вона посилалася як на підставу своїх
вимог,  а саме не довела,  що саме через залиття кімнати зіпсувалися
меблі.

Також відмовив в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди,  районним судом правильно зазначено,  що наявність такої шкоди викликана самим
діями позивачка,  яка перешкоджала в
усуненні недоліків її кімнати.

Доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права ,  які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

З
урахування наведеного колегія суддів вважає,
що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає
матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307,  308,
317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду М.Запоріжжя від 21 вересня 2007 року по
цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно,  проте
може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня його проголошення.