УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26
червня 2007 року.                                                                             м.  Харків.

Колегія
суддів з касаційного розгляду справ судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області в складі:

Трішкової
І.Ю.,  Хребтова В.П.,  Кокоші В.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання таким,  що втратив право на
користування жилим приміщенням ,

встановила:

У грудні
2002 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В
обґрунтування своїх вимог зазначала,  що
з 1962 року до 1997 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

З 1972
року вони постійно мешкали в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1

У 1997
році їх шлюб розірвано,  а в березні 2002
року відповідач добровільно залишив жиле приміщення квартири.

Посилаючись
на вказані обставини,  просила суд
визнати ОСОБА_2 таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням квартири,
у зв'язку з не проживанням в квартирі більше 6 місяців без поважних
причин.

Під час розгляду
справи судом позивачка змінила свої вимоги та

Справа №
785 - кс - 07                                                 Головуючий
1 ін ст. : Нікитишин ВЛ.

Категорія:  житлові                                                        Суддя
доповідач: Кокоша В.В.

просила суд визнати
відповідача таким,  що втратив право на жиле приміщення,  у зв'язку з вибуттям на постійне місце
проживання в інше жиле приміщення.

Рішенням
Котовського міського суду Одеської області від 19 лютого 2003 року,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 17 липня 2003 року позов задоволено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_2,  просить
змінити рішення міського суду,
відмовивши позивачці у задоволенні позову та скасувати ухвалу
апеляційного суду,  посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга
задоволенню не підлягає,  виходячи з
наступного.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Доводи
скарги не дають підстав для висновку,  що
судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи
процесуального права,  які
передбачені  ст.   ст.
338 - 341 ЦПК України,  як
підстави для скасування рішення.

Згідно
із ч. 1  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
вправі встановлювати або вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими,  а тому доводи апеляційної скарги в цій
частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до
судового розгляду.

Оскаржувані
судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись  ст.
ст.  332,  336 ЦПК України,  ксйіегія суддів,

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити,  рішення
Котовського міського суду Одеської області від 19 лютого 2003 року,  та ухвалу апеляційного суду Одеської області
від 17 липня 2003 року залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.