Дело № 2-55/2007р., 2-422/ 2007 р.
Рішення іменем    України

г. Донецьк                                                                                                         19 квітня 2007р.

Петровський районний суд м. Донецька в сладі: головуючий - судья
Казначеєв Е.Г.., при секретарі
Бараненко Л.Є.., за участю сторін: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4, прокурора, розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про втрату права користування житловим приміщенням;

ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про подовження строку збереження житлового приміщення та вселення

Встановив:

Позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про втрату права користування житловим приміщенням
відповідачем - ОСОБА_3
та її неповнолітнім сином.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач по справі ОСОБА_3 є наймачем
квартири АДРЕСА_1. В вказаній квартирі
зареєстрована та мешкає позивач та зареєстровано неповнолітнього сина
відповідача ОСОБА_5 1999року народження. В 1994році відповідач забрала всі свої
особисті речі, меблі та побутову техніку та вибула зі вказаної квартири. І з
цього часу перебуває у шлюбних відносинах з
іншим чоловіком, з яким разом мешкає у його квартирі. її неповнолітній син хоча і зареєстрований у спірній
квартирі але з моменту народження в ній ніколи не мешкав, був зареєстрований у
спірній квартирі за місцем реєстрації матері. Ніяких перешкод в мешканні
відповідачки позивач не чинила. Відповідач добровільно покинула спірну
квартиру, оскільки зустріла другого чоловіка. Добровільно знятись з реєстрації
зі спірної квартири відповідач не бажає. На
теперішній час виникла велика заборгованість по оплаті комунальних
послуг, оскільки вона розраховується на всіх зареєстрованих мешканців яку
позивач не в змозі сплатити бо є пенсіонеркою інвалідом 2 групи, не може
отримати допомогу від держави по
безкоштовному отриманню вугілля для опалення спірної квартири, оскільки
відповідачка та її неповнолітній син понад 6 міс. без поважних причин не мешкають у спірній квартирі
просить суд визнати їх такими, що втратили право користування спірною квартирою

В судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 змінила свої позовні вимоги просить суд визнати відповідачку ОСОБА_3 та її
неповнолітнього сина такими, що втратили право користування спірною
квартирою на підставі ст. 107
ЖК України, оскільки відповідачка вибула на постійне проживання в інше жиле
приміщення.

Представник
позивача підтримала позовні вимоги позивача, суду пояснила, що спірна квартира
у 1960р. первісно була надана чоловіку позивачки, а у 1978 році
переоформлена на позивачку ОСОБА_1 .
У 1982році син позивачки ОСОБА_6
одружився на відповідачці ОСОБА_3 і з цього часу відповідачка була
зареєстрована у спірній квартирі. Пізніше відповідачка якимось чином
переоформила квартиру на себе як наймача. Сумісних дітей з ОСОБА_6 у відповідачки не
було. Коли її чоловік ОСОБА_6 був на
заробітку відповідачка почала зустрічатись приблизно у 1993році з ОСОБА_5. У 1994 році
відповідачка розірвала шлюб з ОСОБА_6 вказавши причину розірвання шлюбу відсутність дітей. Після розірвання шлюбу відповідачка до
1995року продовжувала мешкати у спірній квартирі. 10 квітня 1995року
відповідачка у відсутність позивачки та колишнього чоловіка завантажила зі
спірної квартири всі свої речі та відвезла додому до батьків ОСОБА_5 де разом з ОСОБА_5 мешкали не один рік. У 1998році
відповідачка разом з ОСОБА_5  переїхали проживати
до гуртожитку те мешкали однією сім'єю. На при кінці 1999року у
відповідачки з ОСОБА_5 народилась дитина. У 1999році та на початку 2000року
позивачка ОСОБА_1 та колишній чоловік відповідачки проживали у селі та
запропонували відповідачці повернутись мешкати у спірну квартиру, оскільки
квартира порожня, але відповідачка відмовилась. У 2001 році ОСОБА_5
придбав двокімнатну квартиру по АДРЕСА_2 і в цьому ж році він, відповідачка та
їх син переїхали мешкати у вказану квартиру, де і мешкають до теперішнього
часу. Позивачка є людиною похилого віку, інвалід 2 групи, потребує стороннього догляду із - за того, що в
квартирі зареєстровані відповідачка та її
син вона не змогла в взимку отримати вугілля на опалення оскільки відповідачка
не надавала довідки про те, що вона не користується вугіллям та накопичуються
борги за квартиру, які вона не в змозі сплачувати. За позивачкою фактично
доглядають сусіди. У 2006році сусіди знайшли відповідачку ОСОБА_3 та
запропонували їй доглядати за позивачкою та
проживати у спірній квартирі, але відповідачка відмовилась, мотивуючи своє
рішення тим, що її не задовольняють умови цієї квартири, а після сварки з позивачкою
запропонувала віддати її у будинок для пристарілих.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що у 1982 році вона вийшла заміж за сина позивачки. В цей період
часу наймачем спірної квартири була позивачка ОСОБА_1 її
колишній чоловік -
ОСОБА_6, який помер у 2006році постійно міняв міста праці, пив
тому вона вирішила його покинути, але чоловік поїхав на заробітки у Росію на північ. Приїжджаючи додому чоловік
привозив мало грошей, а останній раз приїхав побитий їй навіть прийшлось
сплатити за витрати за дорогу. 7
травня 1993 року
вона познайомилась з ОСОБА_5 і з цього часу почала з ним зустрічатись. У 1994році
вона розірвала шлюб зі своїм чоловіком. У 1995році колишній чоловік її побив.
Літом 1995року вона забрала всі свої речі та перейшла проживати до гуртожитку,
продовжуючи зустрічатись з ОСОБА_5 , який допоміг їй з цим гуртожитком. Пізніше
ОСОБА_5 переїхав проживать до неї. В гуртожитку вони мешкали до 1997 року, а потім
переїхали мешкати до батьків ОСОБА_5 де мешкали до 1998 року. У зв'язку
з ремонтом квартири батьків ОСОБА_5 вона
разом з ОСОБА_5 переїхали назад до гуртожитку. У 1999році від фактичних шлюбних відносин з
ОСОБА_5 у них народився син, якого вона зареєструвала за місцем своєї реєстрації тобто у спірній квартирі. Перебуваючи
у шлюбних відносинах з ОСОБА_5 вони у 2001 році придбали двокімнатну квартиру по АДРЕСА_2 де мешкають
разом по теперішній час. Вказана квартира була оформлена на ОСОБА_5, але
придана за гроші його батька. На теперішній час у неї з ОСОБА_5 складні
відносини, у 2006році він навіть запропонував їй покинути цю квартиру. У
2006році її колишній чоловік ОСОБА_6
помер. Вважає, що спірну квартиру вона залишила з вини колишнього чоловіка
та його матері які своєю поведінкою перешкоджали мешкати у спірній квартирі.

Представник
відповідача позов не визнав, підтримав пояснення відповідача ОСОБА_3 .

В свою чергу ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_1 про подовження строку
збереження житлового приміщення та вселення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є наймачем спірної
квартири, де мешкає та зареєстрована відповідачка ОСОБА_1. У спірній квартирі
вона проживала з 1982 року з
моменту реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 -
сином відповідачки. її чоловік зловживав спиртними
напоями, бив її. Це спонукало її у 1994 році розірвати шлюб з чоловіком. У 1995році після
чергового побиття вона вирішила забрати свої речі та покинути спірну квартиру
та переїхала мешкати у гуртожиток де мешкала до 2001 року разом зі своїм сожителем
та сином, який народився від фактичних шлюбних відносин з вказаним сожителем. У 2001 році
вона переїхала проживать в квартиру до свого сожителя де і мешкає до теперішнього часу. З сожителем у неї складні
відносини. Вважає, що ніяких прав на квартиру сожителя вона не має тому в
разі сварки може залишитись без будь якого помешкання і крім спірної квартири
ніякого постійного міста мешкання у неї нема. У серпні 2006року її
колишній чоловік ОСОБА_6
помер, що усунуло перешкоди в користуванні спірної
квартири але проживати вона в ній не має можливості оскільки квартира не пригодна для мешкання і мати
колишнього чоловіка -відповідач
по справі заперечує їй в проживанні у спірній квартирі вважаючи, що вона
втратила право користування вказаною
квартири. Вважає, що не проживала у спірній квартирі з поважних причин
тому просить суд подовжити строк збереження житлового приміщення та вселити у
спірну квартиру.

Відповідачка ОСОБА_1 позов не визнала, суду пояснила, що спірна квартира
згідно рішення виконкому була надана її чоловіку. Після смерті
чоловіка вона є наймачем спірної квартири. Позивачка почала мешкати у спірній
квартирі після шлюбу з її сином -
ОСОБА_6. Яким
чином вона на теперішній час значиться наймачем спірної квартири їй не відомо, оскільки не вона ні члени її сім'ї заяву до
житлової організації про заміну наймача не подавали. Жили вони добре.
Син ніколи позивачку не бив, був спокійною людиною, працював. Останнім часом
працював у Росії, забезпечував сім'ю матеріально. Сумісних дітей у позивачки
ОСОБА_3 та її сина не було. У 1994 році позивачка почала зустрічатись з іншим чоловіком, що
і стало причиною її уходу
зі спірної квартири. Ніхто її з квартири не виганяв. Більш того вона
забрала сама коли нікого не було дома всі свої речі, а також меблі та побутову
техніку та поїхала мешкати разом з новим чоловіком ОСОБА_5 зразу у гуртожиток а
потім у двокімнатну квартиру, яка була
придбана у 2001 році у період їх сумісного життя, де
і живе по теперішній час. Від сумісного життя з ОСОБА_5 у позивачки народився син,
який зареєстрований у спірній квартирі, хоча там він ніколи не мешкав з моменту
народження. Оскільки у позивачки є сім'я, постійне місце мешкання, просить суд
в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Представник третьої особи КП «ЖЕК №1» суд пояснила, що відповідачка
ОСОБА_3 у 1995 році вибула зі спірної квартири та
має постійне місце проживання по АДРЕСА_2. Відповідачка
ОСОБА_3 не ставила питання про порядок користування спірною квартирою. З 1995 року за сторонами є заборгованість по сплаті комунальних
послуг за користування спірною квартирою у сумі 1500грн.

Представник третьої особи Петровської районної у м. Донецьку ради служби у
справах неповнолітніх на стороні відповідачки ОСОБА_3, суду
пояснила, що вона у вихідний день разом з
комісією здійснила вихід за місцем проживання відповідачки ОСОБА_3.
Відповідачка проживає у двокімнатній благоустроєній квартирі АДРЕСА_3 разом зі своїм сожителем ОСОБА_5  та неповнолітнім сином ОСОБА_5 , які були
вдома. В квартирі є меблі, побутова техніка.
Житлові умови задовільні. Все вказує на те, що відповідачка проживає
разом з ОСОБА_5  однією сім'єю. У їх сина
є письмовий стіл, ліжко. У спальні стоїть одномісне ліжко дитини та двохмісне
ліжко батьків. Із розмови з дитиною вона дізналась, що батьки його люблять, вчиться у ЗОШ № 103 м. Донецька. У школі дізналась, що у школу за дитиною
приходять обидва батьки та вони мешкають за вказаною адресою.

Прокурор захищаючи інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_3 позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання останньої та її неповнолітнього
сина такими, що втратили право користування
спірною квартирою не визнав, суду пояснив, що ОСОБА_3 була вимушена
покинути спірну квартиру із-за поведінки її колишнього чоловіка, який пив та бив її. Вважає, що квартира по вул.
Соколовського в якій останнім часом мешкає ОСОБА_3 з сином не є їх
постійним місцем проживання і вказана відповідачка може залишитись без житла.

Свідок ОСОБА_7
суду пояснив, що приблизно з кінця 90-х років він перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_6. З початку вони разом мешкали у гуртожитку. Після того як
ОСОБА_3 покинула свого чоловіка, вони перевозили речі зі спірної квартири до
гуртожитку, а потім в зв'язку з тим, що у гуртожитку був ремонт переїхали жити до його батьків. У 1999 року у нього від сумісного життя з ОСОБА_6 народився син ОСОБА_5. У 2001року за гроші його батька
придбав квартиру під АДРЕСА_3. Квартира оформлена на нього. У 2002році він, ОСОБА_3 та
їх син переїхали постійно мешкати у вказану квартиру, але сина зареєстрували не
в цій квартирі, а за місцем реєстрації матері тобто у спірній квартирі. Приблизно з 2004року у нього з ОСОБА_6  відносини важкі і хоча вони разом
мешкають до теперішнього часу сімейних відносин тих, що були раніше немає.

Свідок ОСОБА_8
суду пояснила, що вона є родичкою відповідачці ОСОБА_3 . З колишнім
чоловіком в спірній квартирі вони жили погано. Із-за п'янок чоловіка та
скандалів ОСОБА_3 покинула свого чоловіка та переїхала приблизно у 1996році
проживати до гуртожитку, а приблизно з 2000року разом зі своїм громадянським
чоловіком та дитиною проживає в квартирі по вул. Соколовського.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила,
що вона є сусідкою позивачки ОСОБА_6 , яку знає вже 12 років.
Відповідачка ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з сином позивачки ОСОБА_6 і вони разом мешкали у спірній квартирі з 1980 року. Спірна квартира в роки їх сумісного проживання була
в доброму стані. Колишнього чоловіка відповідачки ОСОБА_6  характеризує з добре сварок між ни та відповідачкою
не було. З 90-х років відповідачка у спірній
квартирі не проживає, вона забрала всі свої речі та поїхала проживати в інше
місце. Чому вона поїхала їй не відомо. Зараз вона мешкає з іншим чоловіком,
наскільки їй відомо відносини у них добрі. Відповідачка ОСОБА_3 в присутності
позивачки та її присутності запропоновувала віддати позивачку ОСОБА_1 до
будинку пристарілих.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що відповідачку ОСОБА_3 вона знає з 1982року
коли вона вийшла заміж за ОСОБА_6 Проживали вони у спірній квартирі разом з
позивачкою ОСОБА_6  та сестрою чоловіка. В 1987році колишній
чоловік відповідачки поїхав на заробітки на Північ. З заробітку повернувся
через 7 років. На зароблені чоловіком гроші
вони купили меблі зробили у спірній квартирі ремонт. Коли чоловік відповідачки
ОСОБА_3 був на заробітках відповідачка почала зустрічатись з іншими чоловіками,
що стало причиною сварок між нею та її
чоловіком. Весною 1994 року відповідачка зібрала свої речі та
переїхала проживати до нового чоловіка ОСОБА_5 . Це вона знає достовірно
оскільки переїздити відповідачці допомагав син свідка. На теперішній час від
фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_5  у
відповідачки є син. Перебуваючи у громадянському шлюбі відповідачка та ОСОБА_5 придбали квартиру по АДРЕСА_2 де постійно
мешкають. Позивачка проживає одна, потребує стороннього догляду.

Свідок ОСОБА_11
суду пояснила, що вона мешкає по АДРЕСА_1, є сусідкою відповідачки ОСОБА_3 вже 3 роки. Вона часто
бачить відповідачку. Проживає відповідачка разом зі своїм чоловіком та сином.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона проживає по сусідству з позивачкою ОСОБА_6  відповідачка ОСОБА_3 з 2002року у спірній
квартирі не проживає.

Оскільки вона
працює у ЖЕКу №1 часто відвідувала позивачку дома.
Позивачка ОСОБА_1 проживає одна, є інвалідом. Відповідачку ОСОБА_3 вона у
спірній квартирі ніколи не бачила. Зі слів
сусідів їй стало відомо, що відповідачка покинула спірну квартиру та переїхала
жити до другого чоловіка і більше у вказану квартиру не поверталась.
Більш того комунальне підприємство не могло найти відповідачку в зв'язку
необхідністю подачі позову про стягненням з неї заборгованості. Позивачка не
могла собі виписати вугілля для опалення спірної квартири тому, відповідачка
повинна була надати відповідні довідки з місця проживання.

Свідок ОСОБА_13
суду пояснила, що з позивачкою ОСОБА_6
вона мешкає по сусідству 8 років. За ці роки відповідачку ОСОБА_6 вона ні разу не
бачила. Останній час позивачка проживала зі своїм сином.
За вказаний період відповідачка ні разу не приходила до позивачки. Відповідачка
мешкала проживала у гуртожитку, а її колишній чоловік син позивачки носив їй
кореспонденцію. Колишній чоловік добре відносився до відповідачки. Зі слів
сусіді їй стало відомо, що відповідачка пішла проживати до другого чоловіка.

Свідок ОСОБА_14
суду пояснила, що з 1970
року вона проживає по сусідству з позивачкою ОСОБА_6  відповідачка перебувала у шлюбі з сином
позивачки. Вони проживали разом у спірній квартирі. Чоловік відповідачки
виїздив на заробітки на північ. На зароблені ним гроші вони придбали меблі.
Проживали вони добре, чоловік відповідачки пив горілку у міру, але відповідачку не ображав, зі спірної квартири не
виганяв. Весною, рік не помне коли
чоловіка не було дома відповідачка приїхала на вантажній машині погрузила речі зі спірної квартири та уїхала. Весною 2000року
відповідачка повернулась у спірну квартиру забрати інші речі, забрала навіть
дверні наличники.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила,
що з позивачкою знайома приблизно 20
- 25 років. Відповідачка ОСОБА_3 проживала разом з
позивачкою та чоловіком - сином позивачки ОСОБА_1. В квітні
1994року вона бачила як відповідачка, коли в спірній квартирі нікого не було
вдома забирала з квартири речі та вантажила їх у вантажну машину. Чому вона
покинула спірну квартиру їй не відомо, але
зі слів сусідів вона дізналась, що відповідачка покинула свого чоловіка
та пішла до другого чоловіка -
ОСОБА_5, який і допомагав вантажити речі.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що знає позивачку ОСОБА_1 з 1980року. Разом з
позивачкою у спірній квартирі проживали, її син,
відповідачка та дочка позивачки. Відповідачка проживала з
чоловіком добре, він працював на півночі, заробляв велику зарплатню, часто приїздив у відпустку. Коли чоловік відповідачки
повернувся додому він не зміг попасти у спірну квартиру, хоча
відповідачка була вдома вона не відчинила йому двері тому, що в цей момент була в квартирі з другим чоловіком. Понад 10 років відповідачка ОСОБА_3 у спірній квартирі не
проживає і за весь цей час він її не разу не бачив. Від другого шлюбу у
відповідачки народилась дитина. Відповідачку зі спірної квартири ніхто не
виганяв, ні яких перешкод відповідачці в користуванні квартирою не чинилось. За
всі 10 років,
які відповідачка не мешкала у спірній квартирі вона ні разу не намагалась
вселитись назад. На теперішній час вона переселилась в інше житло.

Свідок ОСОБА_17
суду пояснив, що спірна квартира була надана батьку ОСОБА_6 . Причиною того, що відповідачка ОСОБА_3 залишила
спірну квартиру було те, що вона перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6, коли він
був на заробітках у Якутії познайомилась з іншим чоловіком ОСОБА_5 , з яким
були близькі стосунки. У 1993
році відповідачка та ОСОБА_6
фактично припинили шлюбні відносини, а приблизно у 1994 році шлюб між
ними було розірвано. Відповідачка після розірвання шлюбу продовжувала мешкати у
спірній квартирі, а потім у 1995році забрала всі свої речі та інше майно і виїхала
проживати в будинок до батьків ОСОБА_5. Від сумісного життя з
ОСОБА_5 у відповідачки народився син. Пізніше вона разом з ОСОБА_5  переїхала
мешкати до гуртожитку де і мешкали до 2001 року. В 2001 році вони придбали квартиру по вул. Соколовського, де і
проживають по теперішній час. Квартира була придбана на ім'я
ОСОБА_5 .

Суд вважає, що
позов ОСОБА_6  про
визнання ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина ОСОБА_5  такими, що втратили право користування
житловим приміщенням підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_3 про подовження
строку збереження житлового приміщення та вселення не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з витягу
з лицевого рахунку (а.с. 8
) наймачем спірної квартири є відповідачка за позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_3, крім
неї у квартирі зареєстрована позивачка ОСОБА_1 та неповнолітній син ОСОБА_3 - ОСОБА_5.

В судовому
засіданні встановлено, що з 1994
року відповідачка ОСОБА_3 у спірній
квартирі не проживає (а.с. 10). Згідно свідоцтва про розірвання
шлюбу шлюб між ОСОБА_6  та ОСОБА_6
розірвано 5 жовтня
1994року.( а.с.78 ) 3 1994року
ОСОБА_3 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 , з яким з 2001року постійно проживає в квартирі АДРЕСА_3 .

Пояснення
позивачки ОСОБА_1 та її представника в частині не проживання у спірній квартирі
ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили як сама відповідачка ОСОБА_3, допитані свідки та представники третіх
осіб, які показали, що ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі з
1995року.

Судом достовірно
встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 16 жовтня 2001року квартира АДРЕСА_3 Петровського району м. Донецька належить ОСОБА_5 (а.с. 147). Останні 5 років
відповідачка ОСОБА_3 постійно проживає у вказаній квартирі і ця обставина
підтверджується як самою ОСОБА_6  так
показами свідків. Крім цього цей факт підтверджується актом обстеження умов
життя Петровської районної у м. Донецьку ради служби у справах неповнолітніх, в
якому вказується, що вказана відповідачка дійсно мешкає за вказаною адресою разом
зі своєю сім'єю, умови життя задовільні і це також підтверджується
характеристикою сина ОСОБА_3 виданої ЗОШ №103
м. Донецька де вказується місце фактичного
мешкання відповідачки, її дитини та батька дитини, а також підтверджується та обставина,
що обидва батьки приймають участь у вихованні дитини, що вказує на те що у вказаній квартирі проживає родина, (а.с. 108,127). Викладене вказує на те, що ОСОБА_3 набула право
користування вказаною квартирою.

Згідно зі ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та
членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного
пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір
найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого
приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не
розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим
приміщенням з дня вибуття.

Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_3 та її представника про те, що
вона була вимушена покинути спірну квартиру, оскільки ОСОБА_1 та її колишній
чоловік перешкоджали в мешканні у вказаній квартирі, оскільки як
вбачається з показів свідків, пояснень
самої ОСОБА_3, вона була ініціатором розірвання шлюбу зі своїм чоловіком та покинула
спірну квартиру з метою створення нової сім'ї. Крім того ОСОБА_3 неодноразово
могла повернутись у спірну квартиру, оскільки вказана квартира деякий час була
порожньою і у неї був ключ від квартири але такої мети у неї не було, що
свідчить про те, що реєстрація її дитини у спірній квартирі, яка народилась від
фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_5 (а.с.81
) , була обумовлена тільки тим, щоб був привід враховуючи похилий вік ОСОБА_1
зберегти в подальшому спірну квартиру за собою.

Суд не може погодитись
та не приймає до уваги доводи
прокурора, про те, що ОСОБА_3
вимушена була покинути спірну квартиру з вини ОСОБА_1 та колишнього чоловіка
ОСОБА_6 , а також
доводи про те, що квартира по вул. Соколовського в буд.З не є постійним місцем проживання ОСОБА_3 та її
неповнолітнього сина, оскільки ці доводи спростовуються показами свідків
та дослідженими матеріалами справи. Крім того суд не може погодитись с доводами
прокурора про те що можуть бути порушені інтереси неповнолітньої дитини, яка
може бути позбавлена житла, оскільки як вбачається зі справи дитина ні жодного дня не жила у спірній квартирі,
а постійно мешкає зі своїми батьками у благоустроєній двокімнатній
квартирі.

Вище викладене є
підставою для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі
викладеного, керуючись ст. 107
ЖК, ст. 213-215 ЦПК, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
ОСОБА_6  та її неповнолітнього сина
ОСОБА_5  такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні
позову ОСОБА_6  до ОСОБА_1 про подовження
строку збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім мешканцем та
вселення у квартиру АДРЕСА_1 - відмовити

Заяву про
апеляційне оскарження цього рішення може бути подано до місцевого суду протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна
скарга на це рішення може бути подана в судову палату по цивільних справах
апеляційного суду Донецької області через місцевий суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.