Справа № 22ц-
4582/2007      Категорія - 40
інстанції - Янковський В.К. Доповідач - Косогор
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 листопада
2007 року           м. Одеса

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого:   Косогор
Г.О.

суддів:   Ісаєвої Н.В.

Ткачук О.О.

при
секретарі:        Забалуєвій Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ширяєвського районного суду Одеської області від 02 серпня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Ширяєвсько - Миколаївського об'єднаного
комісаріату Одеської області про поновлення на роботі та стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу,

встановила:

У
листопаді 2005 року ОСОБА_1звернулась до суду з позовом до Ширяєвсько
-Миколаївського об'єднаного комісаріату Одеської області,  в якому просила поновити її на посаді
начальника фінансово - господарської частини Ширяєвсько - Миколаївського
об'єднаного комісаріату Одеської області та стягнути з Ширяєвсько - Миколаївського
об'єднаного комісаріату Одеської області середню заробітну плату із розрахунку
520 грн. в місяць за весь час вимушеного прогулу.

В
обгрунтування позовних вимог вона вказала,
що 01 серпня 2004 року її було прийнято на посаду начальника  фінансово - господарської частини Ширяєвсько
- Миколаївського об'єднаного комісаріату Одеської області,  але 04 жовтня 2005 року її було звільнено з
займаної посади відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України.

Підставами
звільнення були накази райвійськома №мЗ від 02 лютого 2005 року,  № 13
від 07 лютого 2005 року,  № 14 від
02 лютого 2005 року,  № 5 від 15 лютого
2005 року,  № 36 від 28 липня 2005 року
та акт ревізії фінансово - господарської діяльності районного військового
комісаріату № 383 від 25 липня 2005 року. З усіх перерахованих документів вона
була ознайомлена лише з двома та не знайшла в них підстав для застосування до
неї п.3 ст. 40 КЗпП України,  тому вважає
своє звільнення незаконним.

В судовому
засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали.

Представники
відповідача позовні вимоги не визнали,
вказавши,  що звільнення відбулось
в повній відповідності до вимог законодавства України,  тому просили залишити позов без задоволення.

Рішенням   Ширяєвського районного суду Одеської області
від 02 серпня 2007 року   в задоволенні
позову ОСОБА_1 до Ширяєвсько - Миколаївського об'єднаного

комісаріату
Одеської області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу відмовлено.

ОСОБА_1подана
апеляційна скарга,  в якій вона просить
скасувати рішення Ширяєвського районного суду Одеської області від 02 серпня
2007 року та ухвалити нове,  яким
задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі,  посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

Судова
колегія ,  заслухавши доповідь судді -
доповідача,  пояснення позивача та
представників відповідача,  що з'явилися,  перевіривши матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги,  вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглядаючи
спір,  судова колегія вважає,  що районний суду повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі,  надані
сторонами докази,  правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1була державним службовцем,
що підтверджується її особовою справою,
дослідженою судом,  а саме
присягою державного службовця та рішенням про присвоєння їй 13 рангу державного
службовця.

Згідно
частини другої ст. 14 Закону України від 16 грудня 1993 року з наступними
змінами та доповненнями до державних службовців,  крім дисциплінарних стягнень,  передбачених чинним законодавством про працю
України,  можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність
та затримання до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду. На ОСОБА_1за неналежне виконання своїх службових обов'язків,  накладено слідуючі дисциплінарні стягнення:

02 лютого 2005
року наказом № 3 оголошено догану;

08 лютого 2005
року наказом № 14 оголошено догану;

15 лютого 2005
року наказом № 5 попереджено про неповну службову відповідність;

28 липня
2005 року наказом № 36 попереджено про неповну службову відповідність,  що свідчить про повну відповідність
застосованих до позивача видів дисциплінарних стягнень вимогам КзпП України,  Закону України «Про державну службу».

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог,  районний суд
виходив з того,  що ОСОБА_1не довела ті
обставини,  на які вона посилалась,  як на підставу задоволення позовних
вимог,  а саме не довела ті
обставини,  що військовий комісар не
вимагав від позивача пояснень та не доводив до її відома накази про накладення
дисциплінарних стягнень. Ці обставини спростовуються актами про відмову дати
пояснення та відмову від підпису про ознайомлення з наказами,  які були досліджені,  та копії яких долучені до матеріалів справи.

Судова
колегія вважає,  що суд першої інстанції
прийшов вірного висновку щодо відповідності звільнення позивача частині першій
ст. 148 КЗпП України,  в якій зазначено,  що дисциплінарне стягнення застосовується
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його виявлення,  при цьому не враховується час звільнення
працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням
у відпустці. Тобто,  хоча з часу
проведення ревізії - 25 липня 2005 року до наказу про звільнення - 04 жовтня
2005 року позивач знаходилася у черговій відпустці з 28 квітня по 15 червня
,  під час відпустки хворіла та їй
неодноразово була продовжена відпустка на підставі листів
непрацездатності,  вимоги Кзпп України
при звільненні позивачки військовим комісаром допущено не було.

На
підставі наведеного,  судова колегія
вважає,  що суд першої інстанції дійшов
обгрунтовано висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права,  які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.
305,  307,  308, 313, 319 ЦПК України,  судова колегія судової палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ширяєвського районного суду Одеської області від 02 серпня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.