Справа № 22- 3710 - 2007 рік                     Головуючий
в 1 інстанції Добнев
Категорія 29                                                              Доповідач
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2007
року                                                     Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

головуючого -
судді Ювченко Л.П., суддів - Єлгазіної Л.П., Азевича В.Б., при секретарі
Писаревій Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку апеляційну скаргу
ОСОБА_1

на рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 1 грудня 2006 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа Комунальне
підприємство „Ремонтник" Куйбишевського району м. Донецька про зміну
договору найму житлового приміщення, та об'єднаного в одне провадження позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, 3-я особа Комунального підприємства
„Ремонтник" Куйбишевського району м. Донецька про зміну договору найму
житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року ОСОБА_2
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про зміну договору найму
житлового приміщення. Свої вимоги вона мотивувала тим, що її батьку ОСОБА_5 та
його сім'ї у 1980 році була надана кімната АДРЕСА_1, а пізніше - у 1987 році її
матері ОСОБА_6 додатково була надана кімната №10. На зазначені кімнати
відкритий один особистий рахунок №18023. На теперішній час склад сім'ї змінився
та у квартирі проживають: вона і її неповнолітній син ОСОБА_7, невістка ОСОБА_1
зі своїм сином ОСОБА_8, та брат позивачки ОСОБА_3 Спірна квартира складається з
кімнат площею 19.6 та 18.7 кв. м., загальна площа квартири складає 61.3 кв. м.

Просила на підставі ст. 104 ЖК України змінити договір
найму житлового приміщення та зобов'язати КП „Ремонтник" укласти з нею
окремий договір найму на кімнату площею 19.6 кв. м.

ОСОБА_1 03.08.2007 року подала позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мотивуючи свої
вимоги тим, що вона з 1999 року по теперішній час проживає у спірній квартирі.
Після припинення шлюбних відношень з ОСОБА_3 у 2003 році вона займає жиле
приміщення розміром 18.7 кв. м. У 2006 році народився син від шлюбу з ОСОБА_9.
У зв'язку з тим, що у неї інша сім'я, а відповідачі не бажають добровільно змінити
договір найму жилого приміщення, то просила
змінити договір

найму у спірній
квартирі, та зобов'язати КП „Ремонтник"
укласти з нею окремий договір найму на квартиру №10 жилою площею 18.7 кв.
загальною площею 30.2 кв. м.

Дані позови
ухвалою суду об'єднані в одне провадження.

ОСОБА_2 позов
ОСОБА_1 не визнала,
оскільки не може проживати разом зі своїм братом на одній жилій площі. її позов
підтримав ОСОБА_3 та просив відмовити у позові колишньої дружини ОСОБА_1

ОСОБА_1 підтримала свій позов та не визнала позов ОСОБА_2 посилаючись на
те, що вона проживає у кімнаті з сином від іншого шлюбу та своїм чоловіком.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 1 грудня 2006 року у
задоволені обох позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
суду, у зв'язку з тим, що воно не відповідає фактичним обставинам справи та
нормам матеріального і процесуального права.

Суд, постановляючи рішення не урахував, що будинок у якому розташовані
спірні жилі приміщення є будинком коридорного типу і розподіл кімнат на жилі та
службові є умовним. Будинок не благоустроєний у ньому не має газифікації,
квартири фактично є кімнатами без службових приміщень ( ванни, кухні, туалету).
ОСОБА_2 займає
три кімнати загальною площею 37.9 кв. м. Одна з цих кімнат площею 11.5 кв. м.
раніше була самостійною кімнатою № 30, тому висновок суд щодо неможливості
ОСОБА_2 проживати разом з братом ОСОБА_3 необгрунтований, оскільки останньому
можливо виділити у користування зазначену кімнату.

Суд відмовив у позові з тієї підстави, що на кожного ч.1ена родини проходиться по 7.66 кв. м.
жилої площі, а тому буде порушена норма середньої забезпеченості жилою площею у
Донецькій області, що дорівнює 9 кв. м., та приведе до штучного погіршення
житлових умов і викликає необхідність постановки на облік для поліпшення
житлових умов.

При розгляді справи апеляційним судом, ОСОБА_1 підтримала доводи
апеляційної скарги.

ОСОБА_2, ОСОБА_3
та представник КП „Ремонтник" просили апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши
матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд повно та всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, встановлені факти, надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відмовляючи у задоволені позову, суд обґрунтовано посилався на ст. ст. 50,
63 ЖК України, нормами яких відповідно до ст. 104 ЖК України слід керуватися
при розгляді позовів про зміну договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 104 ЖК України, ч.1ен сім'ї наймача вправі вимагати, за
згодою інших ч.1енів сім'ї, які проживають разом з ним, укладання з ним
окремого договору найму, якщо житлову площу, що припадає на нього, може бути
виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК України.

Згідно зі ст.
63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване
приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок. Не можуть бути, самостійними предметом договору найму: жиле
приміщення, яке хоч і є ізольованими, проте за розміром менше від встановленого
для надання одній особі (частина 1 ст. 48), частина кімнати або кімната,
зв'язана і іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня,
коридор, комора тощо).

Відповідно до ст. 53 ЖК України, жиле приміщення, що надається громадянам
для проживання має бути благоустроєним стосовно даного населеного пункту,
відповідати санітарним і технічним нормам. При наданні жилих приміщень не
допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять
років, крім подружжя.

Як вбачається плану двоповерхового будинку АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_2),
спірна квартира № 6 складається з 4-х ізольованих кімнат з самостійними
виходами площею 18.7, 19.6, 11.5, 11,5 кв. м., які розташовані по різні сторони
загального   коридору поверху.
Кімнати   розміром

11.5  кв. м. розташовані поряд з
кімнатами 18.4 та 19.6 кв. м. кожна відповідно. В

особистому рахунку зазначена загальна площа квартири - 61.3 кв. м. та жила
- 38.3 кв.

м. ( а. с. 7, 8)

КП „Ремонтник" надало апеляційному суду довідку, що відповідно з
інвентарною справою спірна квартира має 3 жилі кімнати ( а-1, а-2, а-3
відповідно до наданого до довідки плану), а одна з них - а-4 ( у генплані
-1-32) комора.

На кожну особу, що проживає у спірній квартирі приходиться по 7.66 кв. м. (
38.3 : 5 ) Між сторонами фактично склався наступний порядок користування
кімнатами, а саме: ОСОБА_1 користується кімнатами 18.7 кв. м. та 11.5 кв. м, а ОСОБА_2-

19.6  кв. м. та 11.5 кв.
м. При варіанті визначення порядку користування квартирою,

який запропонований ОСОБА_1, на ОСОБА_1 та дитину припадає - 18,7 кв. м. (
по 9.2 кв. м.

на кожного), що більше на 3.2 кв. м. ( 7.66 кв. м. х 2 =15.32 кв. м. ), а
на ОСОБА_3,ОСОБА_2 та її
дитину - 19.6 кв. м. ( по 6.53 кв. м. на кожного), що менше на 3.38 кв. м.

( 7.66 кв. м х 3 = 22.98 кв. м.).

Технічна норма, яка складає 6 кв. м. жилої площі на одну
особу, у даному випадку не порушується. Але не будуть дотримані зазначені вище
правила ст. 50, 63 ЖК України. А саме: кімната 1-32 є коморою, а тому неможливо
допустити проживання в одній кімнаті жилою площею 19.6 кв. м. ОСОБА_3 разом з
ОСОБА_2 та її дитиною. Окрім того, на кожного з них буде припадати менше жилої
площі.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені в п. 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1987 року „Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", в силу
ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги ч.1ена сім'ї наймача про
поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з
урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може
бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або
кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою ч.1ена сім'ї наймача йому може бути
виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає
на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного
погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на
облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

З огляду
на викладене, суд прийняв законне та обгрунтоване рішення   про відмову у задоволенні позовів.

Апеляційний суд вважає, що при встановлені зазначених
фактів і постановлені рішення судом першої інстанції не порушено
норм^іроцесуального права та правильно застосовано норми матеріального права,
тому підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не
має.

Керуючись ст. ст. 218, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1   відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 1 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання законної сили
безпосередньо до Верховного Суду України.