Справа № 2-280/07р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2007 р.                         Індустріальний
районний суд м.

Дніпропетровська

в складі:
головуючого судді: Слюсар Л.П.

при секретарі :   Олексенко М.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Дніпропетровську

цивільну справу за позовом   ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також ОСОБА_2  в інтересах

неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення
порядку

користування житлом, зустрічній позовній заяві  ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про
визначення порядку володіння та користування частковою

власністю суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулися із позовною заявою в своїх інтересах та в інтересах

неповнолітніх
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відповідача
ОСОБА_5 про встановлення

порядку користування житлом  квартирою АДРЕСА_1. Та просили  встановити порядок користування жилим
приміщенням

кв.АДРЕСА_1, виділивши
для

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та

ОСОБА_3  в
користування житлові кімнати 17,5 кв.м.

та 10,7 кв.м.
Відповідачці  ОСОБА_5 та
неповнолітній

ОСОБА_4 виділити кімнату площею 17,4 кв.м.   Кухню,

ванну кімнату, туалет
і коридор, комору  залишити в
спільному користуванні.  В

зустрічній
позовній заяві просили відмовити.

Відповідачка
позовні вимоги  не визнала .
Подала зустрічну позовну заяву.  В

якій і в ході судового розгляду  просила визначити наступний порядок володіння

та користування спільною частковою власністю квартирою
АДРЕСА_1. ОСОБА_1 та

неповнолітній ОСОБА_4 визначити кімнату №5 площею 17,5

кв. м.. ОСОБА_5 визначити кімнату №6 площею 10,7 кв.

м.. ОСОБА_3 та ОСОБА_2

кімнату №4 площею 17,4 кв. м.   Приміщення : кухню, площею 6,1 кв.м., ванну

кімнату, площею 3,2 кв. м., коридор, площею 6,6 кв. м.,
вбудовану шафу, площею

0,7 кв.м. залишити в спільному користуванні.

Суд, вислухавши
сторони,     дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні

вимоги    по
основному позову підлягають задоволенню,
а зустрічна позовна

заява задоволенню не підлягає   з наступних підстав.

Судом встановлено, що
згідно до свідоцтва про право
власності на житло від 12

лютого 1998 року
квартира АДРЕСА_1 належить на праві

спільної сумісної власності  ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Спірна квартира  трикімнатна, житлові  кімнати площею 17,5 кв.м. ,

17,4 кв.м.,
10,7  кв.м., кухня площею 6,1
кв.м., ванна кімната площею 3, 2 кв.

м.,  коридор  -6,6 кв.м. , комора- 0,7 кв.м.. Загальна
площа квартири  62,2  кв.

м. , жила площа 45,6 кв.м. ( а.с. 11, 18).   Квартира розташована на першому

поверсі п'яти поверхового будинку. Балконів та і лоджії
не має.

Згідно довідки КЖЕП №26 від 10.10.2006 року  в квартирі АДРЕСА_1  зареєстровані ОСОБА_1,  син - ОСОБА_2,  жінка сина - ОСОБА_5,  онук -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, онука - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2  ( а.с.9).   Шлюб
між

ОСОБА_5  та
ОСОБА_2   розірвано  рішенням Індустріального

районного суду 26 липня 2006 року.

Як показала
позивачка  ОСОБА_1 в спірній квартирі

встановився порядок користування кімнатами і відповідно
до встановленого

порядку і просить визначити порядок користування
кімнатами. Неповнолітня онука

знаходиться в інтернаті
і тільки  на вихідні приїжджає
додому і проживає із

матір'ю в кімнаті
площею 17,4 кв.м.  Варіант
визначення порядку користування

квартирою, який запропонувала відповідачка не відповідає
встановленому порядку

користування . Також не згодна проживати з онукою в
одній кімнаті, тому що

дитина повинна проживати із матір'ю.

Відповідачка
ОСОБА_5 вказала на те, що її

запропонований варіант є чисто формальним. Просто вона
хоче окрему кімнату

площею 10,7 кв.м.
А діти будуть проживати в одній кімнаті.

Згідно до ст. 369 ЦК України  співвласники майна, що є  у спільній сумісній

власності, володіють і користуються ним спільно, якщо
інше не встановлено

домовленістю між ними.

Як встановлено в судовому засіданні  така домовленість існує між сторонами.

Так відповідачка із донькою проживають в кімнаті  площею 17,4 кв.м.   в

дверях  вставлено
замок і в даній кімнаті знаходяться їх речі.
Позивачі  та

неповнолітній син користуються   кімнатами
площею 10,7 кв.м. і 17,5 кв.м.  В

дверях кімнат вставлено замки.  Кухня, ванна кімната, вбиральня, коридор,

комора знаходяться в сумісному користуванні.

Таким чином,
оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді

справи, у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1,

ОСОБА_2 найшли своє підтвердження в судовому засіданні і
підлягають

задоволенню, зустрічна позовна заява ОСОБА_5 задоволенню
не підлягає. .

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.
369,370 ЦК  України,

ст.ст. 11, 15, 31, 60,
212 - 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позовну
заяву   ОСОБА_1 , ОСОБА_2, а також
ОСОБА_2  в інтересах неповнолітніх

ОСОБА_3, ОСОБА_4
-

задовольнити.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 - відмовити.

Визначити порядок
користування  житловим приміщенням кв.
АДРЕСА_1, виділити ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3
житлові

кімнати 5  площею
17,5 кв.м. та 6 площею 10,7 кв.м.

Виділити ОСОБА_5 та ОСОБА_4

житлову  кімнату 4
площею 17,4 кв.м.

Підсобні та інші допоміжні приміщення а саме:   кухню
- 3 , санвузол -2,

коридор - 1 , комору-7
залишити в спільному користуванні.

Рішення може  бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області

через Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти
денний строк, з дня

проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього

протягом 20-ти днів апеляційної скарги,   або без подання заяви про апеляційне

оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги на протязі
10-ти днів з дня

проголошення рішення.

Суддя:

Л.П.Слюсар