УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„15"
березня 2007 р.                                                                           м.
Івано-Франківськ

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області
в складі:

головуючого                                      Бойчука
І.В.

суддів                                                  Шишка
А.І., Меленко О.Є.

секретаря                                            Пилипчук
Н.Б.

з участю:                                             ОСОБА_1.

розглянувши   у
відкритому   судовому   засіданні
апеляційну   скаргу   ОСОБА_1на рішення Косівського районного суду
від 26 січня 2007 р.,-

встановила:

Рішенням
Косівського районного суду від 26 січня 2007 року відмовлено ОСОБА_1. у задоволенні
позову до Косівського районного підприємства "Райагроліс" про
визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, стягнення середнього
заробітку за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди у зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення до суду.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. вказав, що вперше до суду за захистом своїх
трудових прав він звернувся вчасно, тобто 27.07.2005 року, але її суддя визнав
неподаною ухвалою від 26.08.2005 року. Проте, копії даної ухвали ним отримано
12.10.2005 року. Вже 14.10.2005 р. він повторно звернувся до
Івано-Франківського міського з даним позовом. Вважає, що строк ним пропущено з
поважних причин, оскільки згідно ч.5 ст. 121 ЦПК повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, тобто закон не пов'язує
оскарження ухвали про залишення без розгляду позову як обов'язкову умову для
повторного звернення до суду.

Крім
того, наказ про його звільнення від 29.06.2005 р. ним отримано лише 26.08.2005 p., що стверджується
написом на наказі. Трудову книжку йому видано не було.

Не
відповідає дійсності і той факт, що він не є членом профспілки, оскільки у
відповідача немає профспілкової організації. Звільнено його було в термін, що
складає менше двох місяців і без повідомлення, яка саме посада підлягає
скороченню.

Просить
рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити позовні вимоги,
поновивши його на роботі і стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1. підтримав доводи апеляційної скарги з
мотивів,   наведених у ній.

Представники
РП "Райагроліс" в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином
повідомлені про час і місце слухання справи.

Вислухавши
доповідь судді, пояснення ОСОБА_1. перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких

Справа №
22-ц-361/2007р.                                  Головуючий
у І-інстанції Бельмега М.В.

Категорія
39                                                                Доповідач
Бойчук І.В.

2

підстав.

Відмовляючи
ОСОБА_1. у задоволенні всіх заявлених позовних вимог, суд першої інстанції
встановив, що за захистом своїх трудових прав позивач вперше звернувся до суду
27 липня 2005 року, тобто у встановлені строки із долученням до заяви наказу
про звільнення та попередження про наступне звільнення з роботи (справа №2-1045
від 2005 року).

Ухвалою
судді Косівського районного суду від 10.08.2005 р. його позовну заяву було
залишено без руху з наданням строку для виправлення недоліків позовної заяви,
однак позивач їх не виправив, тому наступною ухвалою від 26.08.2005 р. позовну
заяву ОСОБА_1. визнано неподаною і повернуто позивачу на 12 аркушах за вих.
№14212 від 21.09.2005 року.

Судом
встановлено, що ухвалу судді від 26.08.2005 року ОСОБА_1. не оскаржував, а
звернувся до суду з іншою позовною заявою 14.10.2005, яка є предметом даного
розгляду, тобто з пропуском строку на звернення до суду, передбаченого ст. 233
КЗпП України згідно якої в справах про поновлення на роботі встановлено
місячний строк звернення до суду з дня коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.

Посилання
апелянта у скарзі на те, що згідно ст. 121 ч.5 ЦПК України повернення позовної
заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, не заслуговують на увагу,
оскільки таке звернення має бути в межах строку позовної давності.

Оскільки
позивачу відмовлено у позові про поновлення на роботі і визнання недійсним
наказу про звільнення, то відсутні підстави для задоволення всіх інших позовних
вимог.

За таких
обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог процесуального та матеріального права, тому підстав для її
скасування з підстав, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити, а рішення Косівського районного суду від 26 січня 2007
року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців у касаційному
порядку.