Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-71 2007 р.                                 Головуючий
у   суді   І
інстанції   Бевз   О.Ю.
Категорія -33                                             Доповідач - Кіселнк С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11      січня
2007  року   Колегія
суддів     судової  палати
в   цивільних  справах Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - судді -Кіселик С.А.

суддів - Франко В.А., Суржик М.М.

при секретарі -
Салабай М.В. розглянула  у  відкритому
судовому  засіданні   в
м.  Кіровограді   цивільну
справу  за апеляційною
скаргою   ОСОБА_1 на рішення
Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2006 року.

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2006
року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення
місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання.

Зазначила, що
після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 за їх спільною домовленістю неповнолітній син
залишився проживати з батьком до визначення місця проживання позивачки. Після
того як позивачка визначилась з місцем проживання та працевлаштувалася,
відповідач не погоджується на те щоб дитина проживала із нею.

Просила
визначити місце проживання сина ОСОБА_3 із матір'ю та стягнути на її користь із
відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4
доходу відповідача, до досягнення сином повноліття.

Рішенням
Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2006 року в
позові відмовлено.

Не погодившись
із рішенням суду першої інстанції позивачка просить його скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апелянт вважає,
що справа розглянута односторонньо та упереджено. Судом, всупереч принципу
судової змагальності сторін, віддано перевагу позивачу. Поза увагою суду
залишилися обставини, що мають значення для справи у дослідженні яких було
відмовлено судом, а саме, факт нанесення їй відповідачем тілесних ушкоджень.

Не з'ясовано судом і той факт, що розірвання шлюбних відносин між
сторонами, за заявою відповідача, проведено в один день не зважаючи на
відсутність бажання та згоди на розірвання шлюбу у позивачки.

Суд не взяв до уваги, що будинок в якому проживає відповідач придбаний під
час спільного їх проживання, що вона, як і відповідач, має земельну ділянку, а
отже суд безпідставно віддав перевагу відповідачу за матеріальною ознакою.

Суд
безпідставно, всупереч вимог ст..
59 ЦПК України взяв до уваги висновок представника служби у справах
неповнолітніх Бобринецької РДА, щодо місця проживання дитини, оскільки
засідання комісії не проводилося.

Суд першої
інстанції не застосував статтю 162 СК України і визначив місце проживания дитини разом із
батьком , в той час як батьком створюється реальна загроза життю і здоров'ю
дитини.

Перевіряючи
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши
доповідача, сторони та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню із наступних підстав.

Вирішуючи
спір    суд першої інстанції повно та
всесторонньо, грунтуючись на доказах наданих сторонами,    дійшов правильного висновку щодо    правовідносин, що . склалися   між сторонами   та
правильно   застосував   норми
матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи  апеляційної скарги не спростовують  висновків
суду першої інстанції і в більшій своїй частині не стосуються предмету
позову.

- Так порушення
(як це вважає позивачка) порядку розгляду судом справи про розірвання шлюбу між
позивачем та відповідачем, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення,
оскільки даний факт не є предметом спору і не повинен був досліджуватися в
судовому засіданні по справі за позовом про встановлення місця проживання
дитини, як і не повинен був суд першої інстанції давати оцінку відносинам між
відповідачем та батьками позивачки, під час проживання позивачки та відповідача
в шлюбі.

Зробивши
висновок про необхідність відмови в позові та доцільність залишення
малолітнього ОСОБА_3 проживати разом із батьком суд виходив із оцінки доказів у
комплексі і діяв відповідно із бажанням малолітнього та в його інтересах.

Враховуючи
вищенаведене та керуючись ст..ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення
Бобринецького районного суду
Кіровоградської  області   від
11 жовтня 2006 року - залишити без змін.