СУД  ЛУГАНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа - № 22ц-194/0                                                Головуючий в 1 інстанції-Руденко В.В.
Доповідач - Кравченко Н.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15
січня 2007 року    Судова колегія судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого -
Кравченко Н.В.,

суддів - Пригорнєвої Л.І., Борисова Є.А.

за участю
секретаря - Пономарьової
О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луганську справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Свердловського міського суду Луганської
області від 31 жовтня 2006 року за позовом
ОСОБА_1 до ЗАТ " Прогресе" м, Свердловська про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку, -

Встановила :

У серпні 2006 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідача ЗАО « Прогресс», в якому послався, що він працював у
відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1. 7 травня 2004 року він звільнився, але при звільненні з ним не було
проведено розрахунку, заборгованість з заробітної плати у
сумі 4013
гр.12 коп . виплачена не була, внаслідок чого він
змущений був звертатися до суду за її стягненням. Рішення Свердловського
міського суду від 12 січня 2006 року ця заборгованість була
стягнута з відповідача на його користь, але незважаючи
на це, до теперішнього часу вона йому не виплачена відповідачем. Позивач вважає, що має місце затримка розрахунку з ним, а тому у
відповідності зі ст.. 117 КЗпП України
відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за весь час затримки
розрахунку у загальній сумі 7477
гр.49 коп.

У судовому засіданні позивач уточнив, що період затримки розрахунку з часу його звільнення 7 травня 2004 року по час звернення до суду у
серпні 2006 року, просив його вимоги у вказаній сумі задовольнити. Про таке своє право він дізнався
тільки у серпні 2006 року,
після чого і звернувся до суду.

Рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 31 жовтня 2006
року у задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 відмовлено у зв'язку зі спливом
строків звернення до суду.

В
апеляційній скарзі позивач з рішенням суду не згоден, ввадажє його

таким,
що не відповідає вимогам закону, вважає, що строки ним не порушені, оскільки

право
звернення до суду у випадках порушення законодавства про оплату праці та про

стягнення
заробітної плати строком не обмежено. Середній заробіток за час затримки

розрахунку   є
державною гарантією,   а не штрафною санкцією, тому   вимоги про його

стягнення також не обмежені
строками.

Заслухавши   доповідача,       дослідивши    надані
докази,    перевіривши
законність   та   обгрунтованість   рішення
суду   першої   Інстанції,
обговоривши   доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно зі ст.. 116 КЗпП України при звільненні
працівника власник або уповноважений ним орган повинен у
день звільнення провести з ним повний розрахунок, виплатити
належні працівникові від нього кошти.

У разі затримки
розрахунку з вини власника або уповноваженого ним органу у відповідності зі ст.. 117 КЗпП України йому виплачується
середній заробіток за кожний день затримки розрахунку.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1. 7 травня 2004
року він звільнився, але при звільненні з ним не було проведено розрахунку,
заборгованість з заробітної плати у сумі 4013 гр.12 коп . виплачена не була, внаслідок чого він
змушений був звертатися до суду за її стягненням. Рішення Свердловського
міського суду від 25 грудня 2005 року ця заборгованість була стягнута
з відповідача на його користь, рішення набрало чинності, знаходиться на
примусовому виконанні, до теперішнього часу заборгованість,
стягнута судом,   не виплачена.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, не заперечуються сторонами.

Згідно зі ст.. 233 КЗпП України за загальним правилом
працівник має право звернутися до суду за вирішенням трудового спору протягом
трьох місяців з моменту порушення його прав,
або коли йому стало відомо про таке порушення. Виняток встановлено тільки
для звернення до суду з позовом про стягнення належної працівникові заробітної
плати, де такі строки звернення не обмежуються.

Спір про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку
відноситься до категорії трудових спорів і тому на нього поширюються правила
стосовно строків звернення до суду за їх
вирішенням. Однак він не є спором про стягнення належної працівникові
заробітної плати.

Заробітна плата у відповідності з визначенням, яке міститься у ст. 94 КЗпП України - це винагорода, яка нарахована
працівникові за виконану роботу, і саме про цю нараховану, але
не виплачену, заробітну плату йдеться мова у ст.. 233 КЗпП України, стосовно
можливості звернення про її стягнення без обмеження строками.

У даному випадку
суд правильно дійшов висновку, що позивачем порушено
строки звернення до суду з вказаним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і що слід обговорювати
питання додержання позивачем строків звернення до суду за стягненням вказаних
позивачем коштів, оскільки пропуск без поважних причин тримісячного
строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові.

Посилання апелянта про те, що на ці вимоги вказані строки давності не поширюються, оскільки ст.. 233 КЗпП України строки звернення за стягненням заробітної плати не обмежуються, на увагу не заслуговує з вище
приведених підстав.

Не проведення
розрахунку з працівником у день звільнення, або, якщо у цей день він не був на
роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування
відповідальності, передбаченої ст.. 117 КЗпП України. У цьому
разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат
незалежно від тривалості затримки розрахунку

У даному випадку відповідачем
належні позивачеві при звільненні суми у день звільнення не виплачені,
затримка розрахунку мала місце до постановления
судом рішення від 25 грудня 2005 року про стягнення цієї
заборгованості,  таким чином, у даному випадку   днем-
остаточного розрахунку з позивачем є день постановления вказаного
рішення суду, і після цього позивач мав право у межах
встановленого тримісячного строкугтобто до 26 березня 2006 року,   звернутися до суду з вимогами про стягнення
середнього заробітку за _. вказаний педіод затримки розрахунку з моменту звільнення,
та    який закінчується днем винесення
вказаного рішення про стягнення заборгованості.

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом лише у серпні 2006 року, тому суд зробив правильні висновки щодо пропуску
позивачем встановленого законом строку звернення, позивачем клопотання про його
поновлення не заявлялося, доказів поважності причин пропуску цього строку не наведено.

Та обставина, що рішення суду про стягнення заборгованості, до теперішнього
часу не виконано, не дає підстав вважати, що затримка розрахунку з позивачем продовжує мати місце. Після постановления вказаного рішення вимоги щодо отримання
стягнутої суми, перейшли в площину виконання рішення суду і дія правил ст.. 117 КЗпП України на цей період виконання
рішення суду не поширюється.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для скасування
рішення суду.

Керуючись
ст..307,308,313,314.315 ЦПК
України, судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Луганської області, -

Ухвалила :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, відхиливши її.

Рішення
Свердловського міського суду Луганської області від .31 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ « Прогресс» про стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку - залишити без зміни.

Ця ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців після її проголошення.