Справа №2-700
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2007
року                                                                                       м.
Івано-Франківськ

Тисменицький
районний суд Івано-Франківської області

в складі:
головуючої - судді                 Хоминець
М.М.

секретаря                                              Гундич
Г.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до УМВС України в Івано-Франківській області, Державного казначейства
України про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною
бездіяльністю, -

встановив:

Позивачі
16.07.2007 р. звернулися в суд з позовом до відповідачів про відшкодування
моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю. Після уточнення і
збільшення своїх позовних вимог просили стягнути з відповідача - УМВС України в
Івано-Франківській області 50000 грн. на відшкодування спричиненої їм моральної
шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що рішенням Тисменицького
районного суду від 14.03.2005 р. визнана неправомірною бездіяльність
Тисменицького РВ УМВС щодо ненадання їм копій постанов про скасування постанови
про порушення кримінальної справи від 06.11.2003 р. та про відмову в порушенні
кримінальної справи від 15.12.2003 р. Рішуче, злісне і свідоме небажання
Тисменицького РВ УМВС забезпечити їх копіями вказаних постанов спричинило їм
моральну шкоду, яка полягає в перенесеному психічному потрясінні, так як така
неправомірна поведінка відповідача знизила їх творчий потенціал як
винахідників, що різко відбилося на вдосконаленні та розробці нових
прогресивних технологій, захист їх патентами України та впровадженні їх у різні
галузі господарства, а також у душевних стражданнях, яких вони зазнали
внаслідок позбавлення можливості на протязі тривалого часу реалізовувати свої
щоденні звички щодо написання наукових праць, що негативно відбилось на їх
самоповазі, здоров'ї та призвело до вимушених змін у життєвих і виробничих
стосунках. Згідно ст.23 ЦК України вони мають право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав, відшкодування шкоди у даному
випадку згідно вимог ч.6 ст.1176 ЦК України проводиться на загальних підставах.

Позивач
ОСОБА_1., який одночасно представляє інтереси позивача ОСОБА_2., у судовому
засіданні уточнені і збільшені позовні вимоги підтримав, пояснив, що ним надано
належне документальне підтвердження злісного багаторічного нереагування на
рішення суду з боку Тисменицького РВ УМВС, просив позов задовольнити.

Представник
відповідача - УМВС України в Івано-Франківській області - у судовому засіданні
позов не визнав і пояснив, що позивачам після винесення судом рішення від
14.03.2005 р. було належним чином надіслано копії постанов, які вони оскаржили
у встановленому законом порядку, позовні вимоги позивачів про відшкодування
ніби-то спричиненої їм неправомірною бездіяльністю Тисменицького РВ УМВС
моральної шкоди є необгрунтованими, не підтверджені будь-якими доказами. Просив
у позові відмовити.

Представник
відповідача - Державного казначейства України - у судовому засіданні позов не
визнала і пояснила, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу
державної влади, його посадовими або службовими особами, відповідачем у такій
справі має бути зазначений орган. Вважає, що позовні вимоги необгрунтовані, не
підтверджені будь-якими доказами. Просила у позові відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що
рішенням Тисменицького районного суду від 14.03.2005 р. (а.с.4) визнана
неправомірною бездіяльність Тисменицького РВ УМВС щодо ненадання позивачам
копій постанови про скасування постанови про порушення кримінальної справи від
06.11.2003 р. та постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від
15.12.2003 р.,
Тисменицький РВ УМВС зобов'язано задовольнити вимогу позивачів. Як
вказано у мотивувальній частині рішення, нереагування Тисменицького РВ УМВС на
заяву позивачів від 28.08.2004 р. про видачу копії постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи та ненадання їм такої копії порушує їх право на
оскарження, передбачене ч.5 ст.215 КПК України.

У липні 2005 р.
позивачі отримали копії вказаних постанов, що були скеровані їм через УМВС
України в Івано-Франківській області (а.с.59), і в порядку ст.236-1 КПК України
оскаржили до суду постанову оперуповноваженого ВДСБЕЗ Тисменицького РВ УМВС від
15.12.2003 р. про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3
Постановою судді Тисменицького районного суду від 23.08.2005 p., що
залишена без зміни ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19.10.2005 p.,
скаргу позивачів на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи
залишено без задоволення (а.с.64). Вказані постанову місцевого суду та ухвалу
апеляційного суду позивачі оскаржили в касаційному порядку до Верховного Суду
України, дані про результати касаційного провадження на даний час відсутні.

Суд приходить до
висновку, що позивачі у повній мірі реалізували своє право на оскарження
постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, тому їх права як
потерпілих не порушені.

У відповідності
з вимогами ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення
її прав. Суд вважає, що позивачами не надано жодних доказів на підтвердження
того, що визнаною судовим рішенням неправомірною бездіяльністю Тисменицького РВ
УМВС щодо ненадання їм копій постанов порушено їх права як винахідників,
внаслідок чого їм спричинено моральну шкоду, що полягає у перенесеному
психічному потрясінні, зниженні творчого потенціалу, душевних стражданнях, яких
вони зазнали внаслідок позбавлення можливості на протязі тривалого часу
реалізовувати свої щоденні звички щодо написання наукових праць.

Посилання
позивачів в уточнюючій позовній заяві на злісне багаторічне нереагування
Тисменицького РВ УМВС на рішення суду та на ст.34 Закону України «Про охорону
прав на винаходи і корисні моделі» як на підставу стягнення у даному випадку
моральної шкоди суд вважає безпідставними.

У заявленому
позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі
наведеного, відповідно до ст.ст. 23, 1167, 1176 ч.6 ЦК України,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у
позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до УМВС України в Івано-Франківській області,
Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди, завданої
неправомірною бездіяльністю.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк,
рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються через Тисменицький районний суд.