районний суд Одеської області
УХВАЛА ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13.04.2007року                                                                                                   м.
Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:
головуючого суді Іванової О.В. при секретарі      Волковій А.І. розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, суб'єкт оскарження
державний  виконавець  відділу примусового виконання рішення
Департаменту ДВС  України ОСОБА_2  на постанову державного
виконавця  відділу  примусового
виконання  рішень  Департаменту
ДВС  України ОСОБА_2, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних вимог: Державне казначейство України,
державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС -Кириченко В. Г., заступника
директора Департаменту -
начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС - про відмову у
відкритті виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ.

10.03.2005 року ОСОБА_1
звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮ України ОСОБА_2 № 52/7 від 16.02.2005р.
про відмову у відкритті виконавчого провадження, просить визнати дану постанову
державного виконавця незаконною, зобов'язати прийняти до провадження виконавчий
документ та відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-489/2004р.

Заявниця вказує,
що відповідно виконавчого листа №
2-489/2004р. від 31.12.2004
року, виданого відповідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської
області від 23.11.2004р., постановлено стягнути на її користь з Державного
бюджету України, із коштів, передбачених на виконання ст.57 Закону України «Про
освіту» через Державне казначейство України у розмірі 2744,36грн., а саме:

· надбавки
за вислугу років за період з 01.03.1999р. по 01.01.2001р. у розмірі-
10|5ч>44грн.,

· різниці
в надбавці за вислугу років період з 01.01.2001р. по 01.09.2002року розмірі 611,10грн.,

· матеріальної
допомоги на оздоровлення за 1999
р. у розмірі 158,40грн., за 2000
р. - 158,40грн.

· різниці
в матеріальній допомозі на оздоровлення при наданні чергових відпусток за 2000-2001рр. в сумі
115,40грн.,

· різниці
в матеріальній допомозі на оздоровлення при наданні чергових відпусток за 2001-2002р.р. в сумі
130,80грн.,

· компенсації
за несвоєчасну виплату заробітної платні за період з 01.03.1999р. по
01.09.2002р. у розмірі 524,82грн.

Крім того, заявниця просить поновити строк на оскарження
даної постанови.

Представник
Департаменту державної виконавчої служби, начальника Відділу примусового
виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС - Міньковска Г.О.
в судове засідання не з'явилась, однак на адресу суду надійшов лист з проханням
слухати справу за її відсутності.

Представник
Державного казначейства України Кучук Р.М. також у судове засідання не
з'явився, надіслав лист з проханням слухати справу за його відсутності.

Вислухавши
пояснення заявника, представника суб'єкта оскарження, представників третіх
осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга заявлена без достатніх
підстав і задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Головуючий у першій інстанції -
суддя Іванова О.В.                                 Справа
№ 2-28/2007

2

Як встановлено в судовому засіданні дана справа
розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 04.10.2005 року рішення
Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.05.2005 року скасоване,
справа надіслана на новий судовий розгляд.

Відповідно
до вимог ст. 24 Закону
України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти
до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо цей
документ відповідає вимогам, передбаченим цим законом.

Як
вбачається з постанови №
52/7 від 16.02.2005р. державний виконавець послалась на пункт 7 частини 1 статті 26 Закону України
«Про виконавче провадження» який передбачає наявність інших обставин,
передбачених законом, які виключають відкриття виконавчого провадження.

Статтею 205 ЦПК України ( в редакції 1963 року) визначено,
що суд, постановляючи рішення про стягнення грошових сум з державних
підприємств, зазначає в резолютивній частині рішення характер грошових сум, що
підлягають стягненню, і з якого рахунку відповідача в банку повинна бути
списана присуджена сума, що також зазначено у п.4 ч.І ст. 19 Закону України
«Про виконавче провадження».

В ході
судового розгляду встановлено, що 31.12.2004р. на підставі рішення
Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.11.2004р: був
виданий та переданий на виконання до відділу примусового виконання рішень
Департаменту ДВС України виконавчий лист №
2-489 про стягнення з Державного бюджету України, із коштів, передбачених на
виконання ст.57 Закону України «Про освіту» через Державне казначейство України
на користь ОСОБА_1 2744,36грн., а саме: -
- надбавки за вислугу років за період з 01.03.1999р.
по 01.01.2001р.
у розмірі 1045,44грн.,

·різниці
в надбавці за вислугу років період з 01.01.2001р. по 01.09.2002р. у розмірі 611,10грн.,

·матеріальної
допомоги на оздоровлення за 1999
р. у розмірі 158,40грн., за 2000
р. - 158,40грн.

·різниці в
матеріальній допомозі на оздоровлення при наданні чергових відпусток за 2000-2001р.р. в сумі
115,40грн.,

·різниці в
матеріальній допомозі на оздоровлення при наданні чергових відпусток за 2001-2002р.р. в сумі
130,80грн.,

·компенсації за
несвоєчасну виплату заробітної платні за період з 01.03.1999р. по 01.09.2002р.
у розмірі 524,82грн.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень
Департаменту ДВС

МЮ України ОСОБА_2 № 52/7 від 16.02.2005р.
відмовлено в прийнятті до провадження

виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження по виконавчому
листу № 2-

489/2004р. від 31.12.2004
року, з посиланням на п.7 частини 1
ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження» та ст. 205 ЩІК України (в редакції 1963р.), оскільки у виконавчому
документі не вказано рахунок боржника, а в мотивувальній частині постанови
зазначено, що виходячи із змісту ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу
України, що Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з
рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих
бюджетів, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно др
заййну має право на

його застосування.

Тобто, з
урахуванням вищенаведеного, якщо стягнення стосується коштів з Державного
бюджету України, законом встановлено додаткові вимоги до виконавчого документа - обов'язкова
вказівка у резолютивній частині рішення рахунку та характеру стягуваних сум, на
що відповідно і послався державний виконавець, тим самим правильно застосував
норми закону та правомірно відмовив у прийнятті до провадження виконавчого
документу та у відкритті виконавчого провадження.

Крім того,
відповідно до ст. 9 Закону
України «Про виконавче провадження», ч.І, 2
ст. 37 Закону
України «Про державний бюджет України на 2005
рік» (діючих на час винесення постанови) встановлено, що виконання рішення,
яке прийнято органом державної влади, що відповідно до закону має право на його
застосування, про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти
державного бюджету, здійснюється Державним казначейством України за попереднім
інформуванням Міністерства фінансів України.

Відповідні роз'яснення з цього приводу зроблене першим
заступником Голови Верховного Суду

України П.П.Пилипчуком в листі за № 1-4/475 від
03.06.2005р., а також Державним казначейством

України в Листі №
13-06/3103-7911 від 28.09.2005
року та Листом Міністерства юстиції України №

25-32-3960/2
від 25.06.2005р., згідно яких та у відповідності до ч.7 ст. 37 Закону України
«Про

державний бюджет України на 2005 рік» зазначено,
що списання коштів за відповідним рішенням на

користь працівників установ системи освіти по виплатах,
передбачених абзацами восьмим-десятим ч.

1        ст          57        Закону        України        «Про        освіту»,        здійснюється        Державним

Головуючий у першій інстанції - суддя Іванова
О.В.

Справа №2-28/2007

3

казначейством Україги з єдиного
казначейського рахунку за рахунок і в межах відповідних бюджетних призначень.

Таким чином,
органам державної виконавчої служби не надано повноважень по виконанню рішень
про стягнення коштів з Державного бюджету України, тому посилка заявника в
скарзі на ст.ст. 5, 50,
63 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставною.

Законодавець
визначив Державне казначейство України виконавцем рішень уповноважених
державних органів стосовно гарантій держави педагогічним, науково-педагогічним
працівникам, та іншим категоріям працівників навчальних закладів.

Виходячи з
наведеного, державний виконавець обґрунтовано відмовив в прийнятті до
провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження, тому
не має підстав вважати, що мала місце бездіяльність виконавчої служби при виконанні
рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.11.2004р і не
має підстав визнавати постанову держвиконавця № 52/7 від 16.02.2005р. незаконною.

Таке рішення
суду не позбавляє заявника звернутись до суду у порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України та
ст. 33 Закону
України «Про виконавче провадження» із заявою про зміну способу і порядку
виконання судового рішення або на звернення заявника у той заклад, в якому вона
працює зараз чи працювала на час виникнення заборгованості.

Оскільки, за
вимог ст. 33 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007
рік» зазначено, що списання коштів за відповідним рішенням на користь
працівників установ системи освіти по виплатах, передбачених абзацами
восьмим-десятим частини першої статті 57
Закону України «Про освіту», здійснюється Державним казначейством України з
єдиного казначейського рахунку за рахунок і в межах відповідних бюджетних
асигнувань, тобто передбачений інший порядок виконання судових рішень, ніж це
було зазначено у рішенні Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.11.2004.

Порядок
перерахування цих коштів, а також їх розподіл у розрізі головних розпорядників
коштів державного бюджету та між місцевими бюджетами визначаються Кабінетом
міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань
бюджету, передбачений ч. З ст. 40
Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік».

Крім того,
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005
року № 934 затверджено
«Порядок погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним
і науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з
виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні
щорічної відпустки».

Відповідно до
п.п. 2, 3 вказаного
«Порядку...» нарахування кредиторської заборгованості по надбавкам за вислугу
років та допомоги на оздоровлення здійснюється помісячно, виплати нараховуються
окремо і заборгованість погашається одночасно з виплатою заробітної плати.

Керуючись
ст. ст. 5, 9, 19, 24,
26, 33, 50, 63 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 37 Закону України
«Про державний бюджет України на 2005
рік», ст. 33 Закону
України «Про державний бюджет України на 2007
рік», ст. 205 ЦПК
України (в
редакції 1963 року
ст.ст. 368, 373, 377, 383-388 ЦПК України, суд
-

УХВАЛИВ:

Відмовити у
задоволенні скарги заявника ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу
примусового виконання рішень Департаменту ДВС Украши Кириченко В.Г про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Заяву про апеляційне
оскарження ухвали суду може бути подано протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

СуДДЯ
РОЗДІЛЬНЯНСЬКОГО

районного суду
Одеської області:                                                                 О.В.Іванова