Справа №
22-1056/07                                          Головуючий
у 1-й інстанції: Яма Д.М.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2007 року                                                                                     м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області

у
складі:

Головуючого:    Савченко О.В.

суддів:                           Мануйлова Ю.С.

Гончара О. С. при
секретарі:    Тахтаул О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1,
ОСОБА_2на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2007 р.
по справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про визначення порядку користування
власністю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,3-ті особи: ОСОБА_3, що діє
в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5, що діє в
своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_7, Житлово-
будівельний кооператив "Будівельник-23" про визнання державної
реєстрації права власності частково недійсною, визнання права власності та
визначення порядку користування власністю ,-

ВСТАНОВИЛА

У лютому
2006 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом доОСОБА_1. про визначення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1, яка знаходиться в будинку Житлово- будівельний
кооперативу "Будівельник-23". В позові, який у подальшому був
уточнений, зазначав, що вказана квартира належить йому і відповідачці в рівних
частках і складається з двох кімнат жилою площею віддповідно 12,0 кв.м.та 15,4
кв.м. Просить виділити йому в натурі та в користування жилу кімнату площею 12,0
кв.м.,а відповідачці - жилу кімнату площею 13,4 кв.м., допоміжні приміщення
залишити в спільному користуванні сторін, стягнути з відповідачки на його
користь компенсацію за різницю у площі часток квартири, що виділяються, в сумі
8494 грн. 10 коп.

ВідповідачкаОСОБА_1.
позов не визнала і в березні 2006 р. звернулась з зустрічним позовом, вказавши
що пай за квартиру сплачено повністю сторонами під час шлюбу, на час
пред'явлення позову у квартирі склався наступний порядок користування жилими
приміщеннями: в кімнаті площею 15,4 кв.м. проживають вона, її дочкаОСОБА_5. з
малолітнім сином ОСОБА_6., 1994 року народження, в кімнаті площею 12 ,0 кв.м.
проживають їхній синОСОБА_3 зі своєю дружиною ОСОБА_7. та малолітнім сином
ОСОБА_4.,2006 року народження. Просила визнати державну реєстрацію права
власності на спірну квартиру частково недійсною, визнати за нею право власності
на

2

1/2 частину спірної квартири, а
також встановити порядок користування квартирою, який фактично склався.

Рішенням Хортицького районного суду
М.Запоріжжя від 19 січня 2007р. позовні вимоги сторін задоволено частково.

Встановлено між сторонами наступний
порядок користування власністю -квартирою АДРЕСА_1:  ОСОБА_2. в користування виділено жилу кімнату
площею 12, кв.м.,ОСОБА_1. в користування виділено жилу кімнату площею 15,4
кв.м., допоміжні приміщення залишені в загальному користуванні сторін.

Визнано державну реєстрацію права
власності на квартируАДРЕСА_1частково недійсною.

Визнано за ОСОБА_2 право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Визнано заОСОБА_1. право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2. 564 грн.21 коп.
судового збору на користь держави.

Стягнуто зОСОБА_1  700 грн. 16 коп. судового збору на користь
держави,

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм
матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позов.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду
змінити, відмовити ОСОБА_2. в позові в частині визначення порядку користування
власністю -квартирою, залишивши її в спільному користуванні сторін.

Вислухавши доповідача, дослідивши
обставини справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної скарги па рішення суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги
і залишення рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм
майном.

У відповідності до ч.3 ст.358 ЦК Україші кожен із
співвласників мас право на падання йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яке відповідає його частці у праві спільної
часткової власності.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, набуває право власності на неї

Як встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_2 таОСОБА_1. перебували в зареєстрованому шлюбі до 1991 р. 25
грудня 1979 р. позивачеві ОСОБА_2. на сім'ю, яка складалася з трьох осіб, була
виділена 2-кімнатна квартираАДРЕСА_1, яка знаходиться на балансі ЖБК
"Будівельник", пай за вказану квартиру був виплачений в грудні 1990
р. Згідно з технічним паспортом спірна а квартира складається з двох кімнат
жилою площею відповідно 12,0 кв.м. і 15,4 кв.м.

Задовольняючи позовні вимога сторін
про визнання за кожним з них право приватної власності на 1/2 частину спірної
квартири, суд обгрунтовано виходив з того, що пай за неї був внесений сторонами
під час шлюбу, тобто вона є спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином, частка кожного із
співласників складає 13,7 кв.м. (27,4:2)

Згідно з висновком будівельно -
технічної експертизи від 28 квітня 2006 р. (а.с.67-80) неможливо виділити в
натурі частку спірної квартири.

Виходячи
з наведеного, суд правильно вирішив, що позовні вимоги ОСОБА_2. про виділ його
частки в натурі у вигляді кімнати жилою площею 12,0 кв.м. та стягнення

3

відповідної
матеріальної компенсації за різницю в жилій площі, що йому виділяється,
задоволенню не підлягають.

Як
роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови «Про судову практику
у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня
-    1995 р. № 20, квартира яка є
спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників)
цієї власності підлягає розділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами,які можуть
використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

З огляду
на це, позовні вимоги ОСОБА_2. щодо виділення йому в користування меншої за
розміром кімнати не суперечать вимогам закону і не порушують права іншого
співвласника.

В
апеляційній скарзіОСОБА_1. посилається на те, що суд не прийняв до уваги
порядок користування спірною квартирою, який склався між нею та членами її
сім'ї, має інше постійне місце проживання.

Вказані
доводи апеляційної скарги не можуть бути прийнят[до уваги, оскільки порядок
користування приміщеннями спірної квартири в даному визначається між її
співвласниками, тобто, між ОСОБА_2 таОСОБА_1.

Згідно
зі ст.365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є
неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на
частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Однак
вимоги про припинення права ОСОБА_2. на його частку у спільному майніОСОБА_1. в
установленому законом порядку не заявляла.

Не
можуть бути прийняті до уваги і посилання в апеляційній скарзіОСОБА_1. на те,
що колишній чоловік був відсутній у спірній квартирі понад 20 років, не
користувався нею і не сплачував квартирну плату та комунальні послуги, оскільки
ці обставини не мають значення для справи.

ВимогиОСОБА_1.,
викладені в апеляційній скарзі, щодо скасування рішення суду і ухвалення нового
рішення, яким відмовити ОСОБА_2. в позові в частині визначення порядку
користування власністю -квартирою, залишивши її" в спільному користуванні
сторін, не підлягають задоволенню, оскільки таких вимог вона в суді першої
інстанції не заявляла.

Посилання
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що суд необрунтовано відмовив йому у виділ
в натурі його частки в квартирі є безпідставним, оскільки вони протирічать
вимогам закону і матеріалам справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних
скарг не

спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачених
законом підстав для скасування рішення суду у справі немає.

Керуючись
ст. ст.307,308,314,317 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Хортищького  районного суду м.Запоріжжя
від 19 січня 2007 р. по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте, може бути
оскаржена в

касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подачі скарги
безпосередньо до

Верховного
Суду України