УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007 року                                                                                м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                Ясеновенко Л.В.

суддів                          Соколовського В.М., Мелінишин Г.П.

секретаря                     Довжинської Н.Б.

з участю                      ОСОБА_1. та представника ВАТ "Прикарпаття"

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ЗАТ "Прикарпаття" про визнання умов праці шкідливими, визнання
права на пільгову пенсію, стягнення невиплаченої
пенсії та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Коломийського міськрайонного суду від 24 травня 2007 р.,-

встановила:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 травня 2007 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1. до ЗАТ
"Прикарпаття" про визнання умов праці шкідливими, визнання права на пільгову пенсію, стягнення невиплаченої
пенсії та відшкодування моральної шкоди.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1. вказує на необґрунтованість висновку суду про
те, що визнання шкідливими умов праці волочильника
дроту на ЗАТ "Прикарпаття" не відноситься
до компетенції суду. Не було враховано судом і того, що на цьому ж підприємстві працювали і інші особи на таких же посадах ї
за рішеннями судів умови праці на посаді волочильника дроту
визнані шкідливими. Неправильним, на думку позивачки, є і висновок суду про те, що на ЗАТ "Прикарпаття" відсутнє метизне
виробництво. ЗАТ "Прикарпаття" включено до
Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій кабельної промисловості і в переліку видів його діяльності зазначено
виробництво інших металевих виробів, виробництво
ізольованого дроту та кабелю. Умови праці на посаді волочильника
дроту були шкідливими.

Безпідставними є і висновки суду про те, що вона працювала на кліщових
станках і що шкідливою згідно Списку № 2... є
праця волочильника дроту по калібруванню тонкого мідного дроту в
гарячому, а не в холодному стані.

Крім того, ОСОБА_1. зазначає, що вона заявляла вимоги не про стягнення невиплаченої пенсії, а про відшкодування шкоди, сума якої
дорівнює сумі невиплаченої пенсії.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні ОСОБА_1. апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених
у ній.

Справа № 22-ц-900/2007 р.                             Головуючий у І інстанції Васильковський В.М.

Категорія 44                                                   Доповідач Ясеновенко Л.В.

2

Представник відповідача апеляційну
скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що 10.11.82 р. ОСОБА_1. прийнята на роботу учнем волочильника дроту в кабельний цех, дільниця ПЩ
(провід щітковий) Коломийського виробничого об"єднання
металовиробів "Прикарпаття", а 19 серпня 1988 року наказом № 199-к переведена на посаду волочильника проводів та
кабелів. 29 січня 2001 року ОСОБА_1. була
звільнена з роботи на підставі ст. 36 ч.1 КЗпП за згодою сторін.

Судом
встановлено, що посада волочильника дроту ВАТ "Прикарпаття" не може
бути віднесена до Списку №2 виробництв, робіт,
професій, посад та показників, зайнятість на яких дає право
на пільгове пенсійне забезпечення.

Наведена обставина підтверджується висновком Державної експертизи умов
праці на ЗАТ "Прикарпаття" та
поясненнями головного державного інспектора з умов праці в Івано-Франківській
області.

Згідно довідки №597 Івано-Франківського обласного управління статистики про
включення до Єдиного Державного реєстру
підприємств та організацій України ЗАТ "Прикарпаття"
м. Коломиї займається виробництвом різноманітних металевих виробів, ізольованого
дроту та кабелю.

З матеріалів справи вбачається, що підприємство, на якому працювала
позивачка, не займалось метизним виробництвом, а
отже немає підстав вважати, що вона працювала в шкідливих умовах
праці.

При таких
обставинах справи суд прийшов до правильного висновку про безпідставність
позовних вимог.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і доводи апеляційної скарги
не спростовують його законності і обгрунтованості.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК,
колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного
суду від 24 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.