Справа 22 ц-4032                                                Суддя інстанції  ЧекінаВ.С.
Категорія 39                                                          Доповідач
УХВАЛА

Іменем
України

24 травня    2007 року Апеляційний суд Донецької області
у складі

Головуючого Бугрим Л.М

Суддів
Зінов'євої А.Г. Рецебуринського Ю.Й.

При секретарі   Мартіросової А.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу комунального
підприємства „ Комунальник" на рішення Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 23 лютого 2007 року постановленого по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства „ Комунальник" про зміну
формулювання підстав звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди!

Заслухавши доповідь судді Бугрим
Л.М., вислухавши пояснення представника КП „ Комунальника" Барілова С.А.,
позивача ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

У грудні
2006 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду до КП „ Комунальник"
про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач
посилався на те, що він знаходився у трудових відносинах з відповідачем,
працював директором дочірнього підприємства КП"Комунальник „ - „
Еколс". 13 листопада 2006 року він отримав надісланий поштою наказ про
його звільнення з 2 червня 2006 року за прогули без поважних причин. Вважав цей
наказ необгрунтованим, оскільки рішенням міської ради від 14 червня 2006 року
була припинена діяльність ДП „ Еколс" та була призначена комісія з питань
його ліквідації. 1 серпня 2006 року він отримав повідомлення про те, що
діяльність ДП „ Еколс" припинена і у зв"язку з чим він буде
звільненим з роботи підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Від пропозиції зайняти
іншу посаду відмовився, оскільки не має відповідної освіти. .3 2 жовтня 2006
року він перестав виходити на роботу ,після чого він неодноразово звертався до
КП „ Комунальник" з проханням звільнити його з посади.5 жовтня 2006 року
він отримав повідомлення про те, що строк його роботи продовжено, оскільки
посада буде скорочена лише 1 грудня 2006 року. Оскільки його було попереджено
про звільнення з 1 жовтня 2006 року, то після цього він не вийшов до роботи,
вважав, що його трудовий договір припинено і що відповідач повинен звільнити з
роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України, а фактично його звільнено за прогули у
відповідності з п.4 ст. 40 КЗпП України , що є незаконним тому просив змінити
причину формулювання звільнення на п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності
штату.. Окрім того, відповідач при звільненні не виплатив йому заробітну плату
з лютого по жовтень 2006 року, компенсацію за затримку виплати заробітної
плати, компенсацію за невикористану відпустку , вихідну допомогу, яку просив
стягнути на його

користь. Просив також  стягнути
моральну шкоду у сумі 1000 грн. за порушення
його

трудових прав.

Рішенням суду позовні вимоги були задоволені частково. Було визнано наказ
комунального підприємства „ Комунальник" № 271 -к від 31 жовтня 2006 року
в частині формулювання причин звільнення за прогули без поважних причин за п.4 ст.. 40 КЗпП України
незаконним. Відповідач зобов"язаний змінити формулювання причини
звільнення на п.1 ст. 40 КЗпП України у зв"язку із скороченням чисельності
штату внаслідок реорганізації підприємства „ Еколс". З відповідача на
користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі з 1 лютого по 30
вересня вересня 2006 року у розмірі 4751 грн. 70 коп., компенсацію втрати
частини заробітку у зв"язку з її несвоєчасною виплатою у сумі 355 грн 60
коп., вихідну допомогу у сумі 1092 грн, компенсацію за невикористану відпустку
у сумі 981 грн. 94 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за
період з 3 жовтня 2006 року по 23 люте 2007 року у сумі 5180 грн. 58 коп,
витрати на надання юридичної допомоги у сумі 1000 грн., у відшкодування
моральної шкоди - 500 грн.

На вказане рішення суду КП. „ Комунальник „ подана апеляційна скарга у якій
ставиться питання про скасування судового рішення та відмову у позові . В
обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновки
суду не відповідають обставинам справи, позивач самовільно покинув робоче місце
та не виходив на роботу, відносно нього не було видано наказу про звільнення,
тим більш йому продовжено було строк для завершення ліквідації підприємства.
Окрім того, позивач знаходився у трудових відносинах з ДП „ Еколс , діяльність
якого фактично не була припинена і реєстрація вказаного підприємства не
скасована , тому він і повинен бути також співвідповідачем по справі. Саме ДП „
Еколс „ і повинно сплачувати позивачу заробітну плату, а не КП „ Комунальник „
з яким позивач не знаходився у трудових відносинах.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково,
рішення суду скасування з направленням справи на новий розгляд виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того,
що відповідач невірно вказав формулювання причин звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП
України допустив його незаконне звільнення ,а тому зобов"язав останнього
змінити формулювання причин звільнення позивача та стягнув з КП. „
Комунальник" заборгованістю по заробітній платі, компенсацію втрати
частини заробітку у зв"язку з несвоєчасною сплатою, вихідну допомогу при
звільнення середній заробіток за час затримки розрахунку, моральну шкоду.

Проте , з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони
суперечать вимогам закону та обставинам справи.

Зокрема з матеріалів справи вбачається ,що позивач був прийнятий на роботу
на посаду директора дочірнього підприємства „ Еколс" на якому й виконував
свої обов'язки У відповідності з п.1.3 статуту цього підприємства - ДП „ Еколс
„ є юридичною особою

Згідно з рішенням Шахтарської міської ради від 14 червня 2006 року було
прийнято рішення про припинення юридичної особи ДП „ Еколс", однак
фактично до цього часу реєстрація ДП „ Еколс" не скасована , на що й
посилається КП „ Комунальник" в апеляційній скарзі, тому співвідповідачем
по справі повинно бути також ДП „ Еколс" в особі ліквідаційної комісії.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов"язуючи КП „ Комунальник" змінити
формулювання причин його звільнення з п. 4 ст. 40 КЗпП України на п.1 ст. 40
КЗпП України суд першої інстанції виходив з того , що  після спливу строку

попередження ОСОБА_1 про звільнення він вже не міг продовжувати трудовий
договір ,оскільки продовження трудового договору можливо лише за його згодою.

Проте, такий висновок суду не ґрунтується *на законі, оскільки у даному
випадку підставою припинення трудових відносин з ОСОБА_1 була не його
ініціатива , а ініціатива адміністрації і після спливу цього строку
адміністрацією не було видано відповідного наказу про звільнення, більш того
вона вважала необхідним продовжити термін роботи позивача через те, що фактично
не була завершена робота, яка пов"язана з ліквідацією підприємства і
частково ці функції повинен виконати позивач..

Зокрема представник КП „ Комунальник" посилався на те , що позивач
ухилився від виконання певних дій для завершення ліквідації підприємства.
Зокрема, позивач не передав печатку ,штамп, фінансові документи відомості
підприємства та інше правонаступнику.

Окрім того, суд першої інстанції не перевірив доводи відповідача про те, що
будучи директором підприємства позивач за своєю ініціативою не отримував
належну йому заробітну плату, у той час як на його вимогу у відповідності до
складеного ним акту виконаних робіт відповідачем перераховувались суми у тому
числі і на заробітну плату для позивача. Оскільки позивач знаходився у трудових
відносинах з ДП „ Еколс" ,то саме за рахунок цього підприємства і слід
стягнути невиплачені позивачу суми . Також суд не звернув уваги на те, що
довідки про розмір заробітної плати, про розмір заборгованості заробітної
плати, вихідної допомоги, компенсації та інші підписані позивачем вже після
його звільнення з роботи, у той час як він є зацікавленою особою .Окрім, того
замість бухгалтера підприємства ці довідки також підписані ОСОБА_1 ,хоча він на
посаді бухгалтера не працював.

Згідно з вимогами ст. 311 ч.1 п. 4 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про
права та обов"язки осіб, які не брали участь у справі.

Таким чином, оскільки судом до участі у справі не було притягнуто у якості
співвідповідача ДП „ Еколс" , судове рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд, в той же суд в іншому складі суддів

Керуючись ст.
ст. 307 ч.1 п.5, 311 ч.1 п. 4, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства „ Комунальник" задовольнити
частково .

Рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого
2007 року постановленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального
підприємства „ Комунальник" про зміну формулювання причин звільнення,
стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини
заробітку у зв"язку з її несвоєчасною виплатою, компенсації за
невикористану відпустку , середнього заробітку за час затримки розрахунку,
вихідної допомоги при звільненні, моральної шкоди - скасувати.

Справу повернути
на новий розгляд у той же суд , в іншому складі суддів.

Ухвала
суду набирає чинності після її проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею чинності.