Справа № 33ц - 374/07                       Головуючий у 1 інстанції
- 2                                       Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня
2007 року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
Апеляційного суду Волинської області в складі:

Лончука
В.Г.,  Шевчук Л.Я.,  Подолюка В.А.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м.Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства «Кременчанка» про поновлення на роботі,  стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,  стягнення
заборгованості по заробітній платі,
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
та відшкодування моральної шкоди,  за
касаційною скаргою ОСОБА_1 та відкритого акціонерного товариства «Кременчанка»
на рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 5 липня 2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ
«Кременчанка» та ОСОБА_1. звернулися до Верховного Суду України з касаційними
скаргами на рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 5 липня 2005
року,  яким рішення Кременецького
районного суду Тернопільської області від 28 квітня 2005 року в частині
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено,  а в частині стягнення заробітної плати з
врахуванням мінімального розміру зарплати та відшкодування моральної шкоди
скасовано з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові,  в решті рішення місцевого суду залишено без
змін.

В
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на неправильне застосування
норм матеріального та порушення норм процесуального права,  в зв'язку з чим ставить питання про
скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення без змін рішення
суду першої інстанції. ВАТ «Кременчанка» в своїй касаційній скарзі посилається
на порушення судом норм матеріального і процесуального права,  в зв'язку з ставить питання про скасування
рішення апеляційного суду.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судового рішення відсутні,
виходячи з наступного.

Судом апеляційної
інстанції встановлено,  що позивачка була
звільнена з роботи з порушенням норм трудового законодавства,  а тому вона підлягає поновленню на попередній
роботі із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі
570 гривень 65 коп.

Скасовуючи
рішення суду першої інстанції в частині стягнення заробітної плати з
врахуванням розміру мінімальної заробітної плати та відшкодування моральної
шкоди з ухваленням нового рішення в цій частині та змінюючи рішення в частині
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  апеляційний суд правильно виходив з
того,  що оплата праці позивача була
погодинною,  а не відрядною,  і,
крім того,  в судовому засіданні
не встановлено,  що відповідач заподіяв
позивачу моральну шкоду.

Доводи
касаційних скарг не можуть бути взяті до уваги,
виходячи з наступного.

Відповідно
до вимог ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини,  що не
були встановлені в рішенні суду,  чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Згідно
ч.2 ст.324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального і
процесуального права і відсутні,
передбачені ст.338 ЦПК України,
підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені
у касаційній скарзі доводи висновок апеляційного суду не спростовують.

Керуючись
ст.ст.332,  336 ЦПК України,  колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку Апеляційного суду Волинської області,

УХВАЛИЛА:

Касаційні
скарги ОСОБА_1 і відкритого акціонерного товариства «Кременчанка» відхилити.

Рішення
Апеляційного суду Тернопільської області від 5 липня 2005 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.