У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 11 травня      2007
року касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення  Ялтинського міського суду від 18 жовтня 2006
року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 лютого 2007
року  в справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3до  ОСОБА_4 - про
визнання права власності на частину споруд, земельної ділянки та  визнання частково недійсним заповіту,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом зі
своєю матір'ю - ОСОБА_3, та  батьком,
який у 1983 році помер,  у своєї бабусі
ОСОБА_5.

Батько під час свого проживання у бабусі збудував літню
кухню та душову на земельній ділянці ОСОБА_5., коли вони були  ще неповнолітні.

Після смерті батька бабуся  подарувала частину будинку своїй дочці -  ОСОБА_4, та
змінила заповіт на її користь,
про що вони дізналися у 2002 році, після смерті бабусі.

У літній кухні позивачі проживали та користувалися душем
на день звернення до суду.

Вважаючи, що своїм заповітом від 26 квітня  1983 року бабуся порушила їх право на
спадщину, просили  визнати зазначений
заповіт частково недійсним, а  також
визнати про власності на частину господарських споруд та земельної ділянки.

Рішенням Ялтинського міського суду від 18 жовтня 2006
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної республіки Крим
від 28 лютого 2007 року, в задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаються на невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і
порушення норм процесуального права  та
ставлять питання про скасування судових рішень і передачу справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним,  виходили з того, що  право на спадкове майно переходить після
смерті спадкодавця, заповідач має право на власний розсуд розпорядитися  власним майном на випадок смерті, у тому
числі позбавити спадкоємців права на успадкування, при цьому кожен новий
заповіт скасовує  попередній і не
відновлює заповіту, що складений перед ним; право власності не може виникнути
на речі, що є приналежні до головної, достатніх доказів на підтвердження своїх
вимог позивачі не надали.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України  суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3до
ОСОБА_4 - про визнання права власності на частину
споруд, земельної ділянки та  визнання частково недійсним заповіту за
касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3на
рішення  Ялтинського міського суду від 18 жовтня 2006
року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 28 лютого 2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема