Справа № 22ц/7                                     Головуючий
19                                             Невмержицький
Рішення

Іменем   України

5 липня
2007 року                                                   м.  Житомир

Апеляційний
суд                                                    Житомирської
області

в складі:                         головуючого                    Омельчука М. І.

суддів :                                                                     Кашапової
Л.М.

Павицької
Т.М.

при
секретарі                                                          Константіновій
І.А.

з участю сторін

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до АППБ « Аваль» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною
скаргою    ОСОБА_1     на рішення    Радомишльського районного суду від 14
березня 2006 року,

встановив:

У грудні
2005 року ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до суду,  в якому просила стягнути з відповідача 1374,
00 грн. матеріальної та 40000 грн. моральної шкоди

Вона посилалась
на те,  що 2.06.2003 року уклала з
відповідачем договір про відкриття та обслуговування банківського карткового
рахунку.

Перераховану
заробітну плату отримувала у відділенні банку «Аваль». У більшості випадків
гроші отримувала у касира Маркевцевої B.C.

В період
з листопада 2003 по грудень 2004 року у продовж чотирьох фінансових операцій
відповідач без відома зняв з її рахунку 1374, 00 грн.,  позбавивши можливість користуватись власними
коштами,  чим заподіяв матеріальну,  моральну шкоду. Просила задовольнити позов.

Рішенням
Радомишльського районного суду від 14 березня 2006 року у задоволенні позову
ОСОБА_1  відмовлено за безпідставністю
вимог.

В
апеляційній скарзі вона просить скасувати рішення суду,  справу направити на новий розгляд,  посилаючись на те,  що рішення ухвалено з порушенням вимог
матеріального права,  а викладені в ньому
висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Розглянувши
справу в межах визначених  ст.  303 ЦПК України,  апеляційний суд вважає,  що скарга підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступних підстав.

Судом
встановлено,  що 2 червня 2003 року між
сторонами укладено договір про надання відповідачем позивачу фінансових
послуг,  пов'язаних з

відкриттям та
обслуговуванням банківського карткового рахунку.

У
відповідністю з вказаним договором та
ст.  1066 ЦК України,  банк зобов'язаний був приймати та своєчасно
зараховувати на картковий рахунок відкритий клієнтові (володільцеві рахунка)
грошові кошти,  що йому надходили,  виконувати його розпорядження про перерахуванню
і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій.

На
порушення умов договору та вимог закону,
банк порушив взяті зобов'язання,
ЗО вересня та 7 грудня 2004 року без відома позивачки вилучив з її
рахунку кошти на загальну суму 650 грн.,
розпорядився ними,  чим заподіяв
ОСОБА_1  матеріальну,  моральну шкоду.

Це
підтверджується поясненнями позивачки,
висновком судово-почеркознавчої експертизи з якого вбачається,  що підписи від імені ОСОБА_1  в графі «підпис клієнта» в чеках № 3239 від
30.09.2004 та № 0214 від 7.12.2004 року виконані не нею,  тобто за вказаними документами ОСОБА_1  гроші з свого карткового рахунку не
отримувала.

Суд
першої інстанцій вказаним обставинам належної оцінки не дав і дійшов
помилкового висновку про безпідставність вимог,
позивачки,  не вірно застосував
матеріальний закон,  пославшись у рішенні
на норми закону,  які регулюють не
договірні зобов'язання,  тоді,  як спір між сторонами випливає із
зобов'язального права.

Помилку
районного суд,  апеляційний суд виправляє
шляхом скасування рішення місцевого суду та ухвалює нове про часткове
задоволення позову ОСОБА_1

В
порядку  ст.  611 ЦК
України,  Закону України « Про захист
прав споживачів» стягує з відповідача на її користь

650 грн.
матеріальної шкоди заподіяної безпідставним зняттям з її рахунку зазначених
коштів та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

При
визначенні розміру моральної шкоди апеляційний суд враховує характер,  обсяг душевних страждань,  втрат не майнового характеру,  яких зазнала позивачка,  зокрема того,
що на протязі тривалого часу вона не могла належним чином користуватись
власними коштами,  незначна зарплата,  педагогічного працівника,  що перераховувалась на її рахунок в
банк,  являлась єдиним джерелом доходів
для неї ,  її сім'ї,  яку з вини відповідача вона не могла
своєчасно отримувати. Його неправомірні дії завдали шкоди здоров'ю
позивачки,  призвели,  як вбачається з медичних документів до
загострення серцевого захворювання та операційного втручання. Сума в розмірі
5000 гривень немайнової шкоди,  яка
підлягає стягненню з банку,  на думку
апеляційного суду є зваженою,
справедливою,  такаю,  яку спроможний відшкодувати відповідач.

Суд
також відповідно до  ст.  79 ЦПК України стягує в відповідача на
користь позивачки судові витрати,  які
пов'язані з проведенням експертизи в решті стягнень витрат відмовляє,  оскільки вони не обгрунтовані.

Керуючись  ст.
ст.  303, 304, 307, 309, 316, 324,
325, 209, 218 ЦПК України,  апеляційний
суд,

вирішив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Радомишльського районного   суду від 14
березня 2006 року

скасувати.

Ухвалити нове
рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Стягнути
з акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль» на користь ОСОБА_1 650 грн. на
відшкодування матеріальної,  5000 грн.
моральної шкоди та витрати пов'язані з проведенням експертизи в сумі 369
грн.,  в решті позовних вимог відмовити
за необґрунтованістю.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на.
протязі двох місяців з дня набрання ним законної сили.