Справа №22-ц-1623/07                        Головуюча суду 1   інстанції Циганок В.Г.
23                                       Доповідач   апеляційного суду   Шолох З.Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

5 жовтня
2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого -
Паліюка В.П.,

суддів - Шолох
З.Л.,  Лівійського І.В.,

при секретарі
судового засідання - Негрун І.О.,  за
участю:

·
позивача ОСОБА_1. та його представника ОСОБА_2,

·
відповідачаОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4.,

·
представника відповідача - Одеської залізниці -
ОСОБА_5.,  розглянувши   у відкритому   судовому
засіданні   у м.  Миколаєві
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення  Корабельного
районного суду м.  Миколаєва від  5 березня 2007 року   у справі за

позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та Одеської залізниці про
відшкодування    матеріальної та
моральної шкоди,  спричиненої залиттям
квартири,

встановила:

В лютому
2001 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої залиттям квартири АДРЕСА_1,
яку він використовував як магазин з дозволу відповідних державних
органів.

Позивач
зазначав,  що в середині серпня 2000 року
належне йому приміщення магазину,  яке
знаходиться на першому поверсі було залите з квартири АДРЕСА_2,  яка розташована поверхом вище.

Позивач
вважав,  що залиття магазину сталося з
виниОСОБА_3,  який проживає в квартирі
АДРЕСА_2 та неякісно провів роботи по заміні водопровідної труби стояку з
холодною водою. Внаслідок цього йому спричинена   матеріальна
шкода та душевні страждання.

Посилаючись
на викладене,  позивач просив стягнути з
відповідача 3600 грн. матеріальної шкоди та
3 000 грн. моральної шкоди.

В
березні 2005 року позивач збільшив розмір моральної шкоди та просив стягнути на
її відшкодування 6000 грн.,  а січні 2007
року позивач просив додатково стягнути на його користь 1745, 56 грн. збитків у
зв'язку з інфляцією.

Ухвалою
Корабельного районного суду м.  Миколаєва
від 17 жовтня 2004 року в якості співвідповідачів по справі залучені -
ОСОБА_6,  ОСОБА_7,  ОСОБА_8 та Одеська залізниця.

Справа судами
розглядалася неодноразово.

Останнім
рішенням Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 5 березня 2007 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1.

В
апеляційній скарзі позивач,  посилаючись
на незаконність та необґрунтованість рішення суду,  просив його скасувати та постановити нове
рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення сторін,  перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

ВідмовляючиОСОБА_1
в задоволенні позову,  районний суд
виходив з того,  що шкода,  спричинена позивачу залиттям магазину,  сталася за відсутності вини відповідачів
ОСОБА_3,  ОСОБА_6,  ОСОБА_7
та ОСОБА_8

Висновок
суду в цій частині відповідає нормам матеріального та процесуального
права,  тому немає підстав вважати його
помилковим.

Водночас,  суд визнав,
що шкода заподіяна з вини Херсонського будівельно - монтажного
експлуатаційного управління Одеської залізниці,
на балансі та обслуговуванні якої знаходився будинок на час її
спричинення,  та самого позивача.
Однак,  відмовив у задоволенні позову до
Одеської залізниці,  оскільки
вважав,  що позивач не надав належних
доказів про розмір спричиненої шкоди.

Між тим,  з таким висновком районного
суду погодитися не можна,  оскільки він
не відповідає фактичним обставинам справи,
а тому в цій частині воно підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1  ст.
309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Судом
встановлено,  що відповідач
ОСОБА_3.,  разом з іншими відповідачами -
членами своєї сім'ї,  проживав на другому
поверсі в квартирі АДРЕСА_2 вказаного будинку. В липні 2000 року за свій
рахунок він провів в квартирі заміну трубопроводу загального користування до
поміжетажного перекриття першого поверху у зв'язку з аварійним станом та
фізичним зносом трубопроводу.

Вказаний
будинок знаходився на балансі та обслуговуванні (ДУ -11) Херсонського
будівельно - монтажного експлуатаційного управління Одеської залізниці.

В серпні
2000 року на проміжку труби,  яка
залишилася не заміненою (нижче зварювального шва) в результаті наявної хімічної
корозії утворився локальний свищ,  з
якого відбувалося затоплення квартири АДРЕСА_2 та магазину на першому
поверсі,  який знаходився в оренді у
позивача. В зв'язку з чим позивачу спричинена матеріальна шкода.

Встановлені
судом фактичні обставини справи сторонами не оспорюються.

Суд
дійшов вірного висновку про відсутність протиправної поведінки в діях
відповідачів - жильців квартири АДРЕСА_2 при проведені ремонтних робіт,  оскільки вони проведені відповідно до діючих
будівельних норм та правил. А затоплення магазину,  яке відбулося через певний проміжок
часу,  не пов'язано з проведенням цих
робіт. Тому,  правомірно звільнив їх від
цивільно - правової відповідальності.

Разом з
тим,  відповідно до Правил користування
приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями,  затверджених постановою Кабінету Міністрів
України від 8 жовтня 1992 року № 572 (чинна на час виникнення спірних
правовідносин) обов'язок щодо належного обслуговування та ремонту таких
водопровідних стояків загального користування лежав на утримувачі будинку,  яким на час спричинення шкоди

було
(ДУ-11) Херсонське будівельно - монтажне
експлуатаційне управління Одеської залізниці.

Згідно  ст.
440 ЦК України
1963 року майнова шкода,  завдана майну
фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою,  яка її завдала.

Як
вбачається із матеріалів справи,
причиною пориву водопровідного стояка є його хімічна корозія та фізичний
знос.  Зазначене підтверджується
висновком комісійної судової будівельно - технічної експертизи .- від 25 жовтня
2006 року (а.с.  '247-250),  поясненнями свідків,  допитаних судом першої інстанції,  а також встановленим фактом звернення ОСОБА_6
до ДУ -11 з приводу аварійності водопровідного стояка.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що шкода заподіяна позивачу з вини (ДУ-11)
Херсонського будівельно - монтажного експлуатаційного управління Одеської
залізниці,  яке є структурним підрозділом
Одеської залізниці. Тому і підлягає відшкодуванню з Одеської залізниці.

Статтею 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини,  які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі,
виникає спір.

Так,  із акту ДУ -11 від 27 вересня 2000 року
(а.с.  3) вбачається,  що в результаті залиття квартири № 2
(магазину) пошкоджені: частково шпалери,
частково покриття підвісної стелі,
кріплення дзеркал,  частково
покриття підлоги (із ДВП).

Аналізуючи
локальний кошторис на суму 3020 грн. (а.с.
11-12),  який надав позивач на
обґрунтування розміру матеріальної шкоди,
колегія судців не може взяти до уваги розмір накладних та додаткових
витрат за даним кошторисом,  які не є
наслідком залиття та не є такими,  що
необхідні для відновлення майна. Врахуванню підлягають лише прямі витрати на
відновлення (вартість робіт та матеріалів) за даним кошторисом,  які становлять 993 грн.

Також,  необгрунтовані доводи позивача про те,  що несвоєчасним відшкодуванням шкоди йому
спричинено додатково 1745,  56 грн.
збитку в зв'язку з інфляцією,  оскільки з
його ж пояснень вбачається,  що з дня
затоплення він через дві неділі він провів
відновлювальні роботи.

Таким
чином,  колегія суддів вважає,  що позовні вимоги щодо відшкодування
матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 993 грн.

На
підставі  ст.  440-1 ЦК
України підлягають частковому задоволенню,
в розмірі 300 грн.,  позовні
вимоги про відшкодування моральної шкоди. При цьому колегія враховує обставини
справи,  ступінь вини відповідача та
характер і обсяг заподіяних позивачу моральних страждань.

Керуючись  ст.
ст.  303,  309,
316 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Корабельного районного суду м.  Миколаєва
від 5 березня 2007 року скасувати в частині відмови у позові до Одеської
залізниці та постановити в цій частині нове судове рішення.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до Одеської залізниці про відшкодування матеріальної і моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути
з Одеської залізниці на користь ОСОБА_1 993 грн. матеріальної та 300 грн.
моральної шкоди,  а також 171грн. судових
витрат.

В іншій частині
рішення районного суду залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох   місяців.