Справа №2847                                                             Головуючий
у 1 інстанції Кучма В.В.
21                                                                  Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2007
року       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого
судді Круглікової К.С. суддів Лук'янової СВ.,
Олєйникової Л.С

при секретарі
Чернишенко К.Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в місті Сніжне на рішення Сніжнянського
міського суду Донецької області від 11 січня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних    захворювань в місті Сніжне про стягнення
страхових виплат.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивачки і її
представника, представника відповідача, перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд

встановив:

У грудні 2006 року позивачка звернулася в суд із
зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1помер її
чоловік ОСОБА_1, з яким вона перебувала у шлюбі і проживала однією сім'єю. її
чоловік з 1976 року по 1995 рік працював на підприємствах вугільної
промисловості, де 24 вересня 1988 року отримав трудове каліцтво, у зв'язку з
яким МСЕК встановила втрату ним професійної працездатності у розмірі 25%, і
придбав професійне захворювання хронічний обструктивний бронхіт. 31 жовтня 2002
року МСЕК встановила йому втрату професійної працездатності у розмірі 55% за
сукупністю: 25% через трудове каліцтво, отримане у 1988 році, і 30% через
професійне захворювання хронічний обструктивний бронхіт. 20 грудня 2005 року
профпатологічна МСЕК встановила причинний зв'язок між професійним захворюванням
її чоловіка і його смертю; причина смерті її чоловіка рак головного бронха
правої легені з метастазами на фоні хронічного обструктивного бронхіту.
Постановою від 6 лютого 2006 року №179 відповідач призначив їй одноразову
допомогу у розмірі п'ятирічного заробітку її чоловіка в сумі 13555 грн. 80 коп.
Визначаючи цю суму відповідач виходив із 225 грн. 93 коп., які виплачував її
чоловіку у відшкодування шкоди, спричиненої втратою 30% професійної
працездатності через професійне захворювання. Але при визначенні зазначеної
суми відповідач не врахував пенсію за віком, середньомісячний розмір якої
складав 643 грн. 95 коп., яку отримував її чоловік до дня смерті, а також не
врахував 188 грн. 27 коп., які відповідач виплачував її чоловіку  за 25% втрати професійної працездатності
через трудове каліцтво, отримане у

2

1988 році. Тому вона просила стягнути недоплачену
одноразову допомогу в сумі 49933 грн. 20 коп. (а.с.1-3).

Рішенням Сніжнянського міського суду Донецької області від 11 січня 2007
року зазначений позов задоволено і з відповідача на користь позивачки стягнуто
одноразову п'ятирічну допомогу на сім'ю у розмірі 49993 грн. 20 коп.; на
користь держави з відповідача стягнуто судовий збір в сумі 499 грн. 93 коп. і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Цим рішенням встановлено, що з 1978 року позивачка перебувала у юридичному
шлюбі з ОСОБА_1, який з 1976 року по 1995 рік працював на підприємствах
вугільної промисловості, де під час виконання трудових обов'язків 24 вересня
1988 року ОСОБА_1 отримав трудове каліцтво і придбав професійне захворювання
хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології, у зв'язку з яким 31 жовтня
2002 року МСЕК встановила втрату ним 25% професійної працездатності. Через
отримане трудове каліцтво МСЕК встановила чоловіку позивачки втрату 30%
професійної працездатності, а за сукупністю з професійним захворюванням - 55%;
він також був визнаний інвалідом З групи. З 2001 року відповідач проводив
виплату чоловіку позивачки страхових сум. ІНФОРМАЦІЯ_1чоловік позивачки помер.
Постановою відповідача від 6 лютого 2006 року позивачці нарахована одноразова
допомога сім'ї у розмірі п'ятирічного заробітку у зв'язку зі смертю її чоловіка
у сумі 13555 грн. 80 коп. В основу розрахунку покладено середньомісячний
заробіток її чоловіка в сумі 225 грн. 93 коп. Суд прийшов до висновку, що суму
одноразової допомоги відповідач повинен був визначити із суми щомісячної
страхової виплати у розмірі 414 грн. 20 коп. і пенсії за віком, яку отримував
чоловік позивачки на день смерті, в сумі 643 грн. 95 коп.; загальна
розрахункова сума складає 1058 грн. 15 коп. Тому суд стягнув з відповідача на
користь позивачки різницю між виплаченою відповідачем позивачці сумою і сумою,
яку відповідач зобов'язаний був виплатити позивачці: 1058,15 грн. х 60 місяців
= 63489 грн. - 13555,80 грн. = 49933 грн. 20 коп. (а.с.41-42).

В апеляційній сказі відповідач ставить питання про скасування рішення
Сніжнянського міського суду Донецької області від 11 січня 2007 року і ухвалення
нового рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом норм
матеріального права. Чоловік позивачки отримував страхові виплати, не працював
і отримував пенсію за віком, а не пенсію за інвалідністю. Тому суд безпідставно
стягнув на користь позивачки страхові виплати з урахуванням пенсії за віком,
яку отримував чоловік позивачки до дня смерті. Згідно висновку МСЕК смерть
чоловіка позивачки пов'язана лише з його професійним захворюванням, тому сума
одноразової допомоги позивачці визначена лише із суми, яку отримував її чоловік
у відшкодування шкоди, спричиненої професійним захворюванням. Суд безпідставно
вважає позивачку непрацездатною (а.с.46-48).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача повністю
підтримав доводи апеляційної скарги; позивачка і її представник не визнали
апеляційну скаргу і просили залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення
суду - скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у
задоволенні зазначеного позову через наступне.

Згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення
або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; норми
матеріального права вважаються порушеними
або   неправильно   застосованими,   якщо
застосовано   закон,   який
не

3

поширюється   на
ці   правовідносини,   або
не   застосовано   закон,
який   підлягав застосуванню.

Суд першої інстанції правильно встановив, що з 29 червня 1978 року
позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 (а.с.14), який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.4); на час смерті чоловік позивачки не працював і отримував
пенсію за віком та страхові суми у відшкодування шкоди, спричиненої його
здоров"ю професійним захворюванням і трудовим каліцтвом; постановою від 6
лютого 2°006 року №179 відповідач призначив одноразову страхову виплату у
зв'язку зі смертю потерпілого сім'ї останнього у розмірі 13555 грн. 80 коп.,
виходячи із суми щомісячних страхових виплат, які одержував чоловік позивачки у
відшкодування шкоди, спричиненої професійним захворюванням, на день смерті в
сумі 225 грн. 93 коп. (а.с.10-11); 20 грудня 2005 року Донецька обласна
профпатологічна МСЕК встановила причинний зв'язок смерті ОСОБА_1 із професійним
захворюванням, яким хворів ОСОБА_1 (хронічний обструктивний бронхіт) (а.с.9).

Але неправильним є висновок суду про врахування пенсії за віком, яку
отримував чоловік позивачки на час смерті, і страхової суми у відшкодування
шкоди, спричиненої трудовим каліцтвом, при визначенні суми одноразової допомоги
позивачці, оскільки він не відповідає вимогам діючого законодавства.

Правовідносини, що виникли між позивачкою і відповідачем врегульовані
Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності". Згідно ч.9 ст.34 цього Закону у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування
шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його
смерті. У статті 21 цього ж Закону визначені види соціальних послуг і виплат,
які здійснює відповідач, однією з яких є пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Виплата пенсії
за віком не є обов'язком відповідача. Аналізуючи норми зазначеного Закону,
можна зробити єдиний висновок про те, що у ч.9 ст.34 Закону мова іде про пенсію
по інвалідності, яку отримував потерпілий на день його смерті, а не про пенсію
за віком. Таким чином, оскільки чоловік позивачки до дня смерті не отримував
пенсію по інвалідності, то пенсія за віком, яку він отримував до дня смерті, не
підлягає врахуванню при визначенні сум страхових виплат на користь позивачки.
Не підлягає заліку і страхова сума, яку чоловік позивачки отримував у
відшкодування шкоди, спричиненої трудовим каліцтвом, отриманим 24 вересня 1988
року, оскільки згідно зазначеному Закону відповідач відшкодовує шкоду, виходячи
із розміру страхових сум, що отримував потерпілий (який на день смерті не
працював) у зв'язку з ушкодженням здоров"я, яке призвело до смерті
потерпілого.

Враховуючи викладене у сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції -
скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317 ЦПК України,
апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Сніжне задовольнити.

Рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від
11 січня 2007 року скасувати.

4

Відмовити
ОСОБА_1у задоволенні позову до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в
місті Сніжне про стягнення страхових виплат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подання скарги безпосередньо
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.