Справа № 2-210/2007
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2007 року                                 Кагарлицький
районний суд Київської області

у складі :

головуючого                      судді    Костенко І.В.

при
секретарі
Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кагарлику в залі суду  справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду  з даним позовом
посилаючись на те, що 7.02.2003 року він позичив ОСОБА_2 грошові кошти  в сумі
103425 грн., про що відповідач написав розписку. Згідно розписки ОСОБА_2
зобов'язувався повернути вказану суму на протязі 18 місяців, починаючи з 1
серпня 2003 року. Так як борг не повернутий,
то позивач просить стягнути у відповідача на його користь 103425 грн. та
3% річних від простроченої суми боргу в сумі
7757 грн., так як порушене грошове зобов'язання.

В судовому
засіданні  позивач підтримав та доповнив
свої позовні вимоги і просив суд стягнути суму боргу -103425 грн., 3% річних
від простроченої суми боргу - 7757 грн. та 947 грн. 78 коп. витрат, понесених
на оплату проведеної експертизи.

Представник
відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 проти позову заперечив і суду пояснив, що  ОСОБА_2 насправді таких грошей, що зазначені
в розписці, не позичав. 7.02.2003р. відповідач дійсно приїжджав до позивача,
щоб попросити у нього грошову допомогу на протез, однак допомоги не отримав.
Проте в присутності 2-х осіб кавказької національності ним під погрозою
насильства була написана розписка про позичені кошти.

Таким
чином позивач певно пригадав відносини з відповідачем за договором про спільну
діяльність по концерну «Тукурінгра» , де останній не зміг через ДТП виконати
певні свої зобов'язання.

Заслувавши  пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих
підстав.

Так в судовому
засіданні  встановлено, що 7 лютого 2003
року  ОСОБА_2згідно письмової розписки
позичив у ОСОБА_1 103425 грн., що є еквівалентом 19400 доларам США, терміном на
18 місяців. Крім того зазначено, що борг ОСОБА_2 буде повертати частинами,
починаючи з 1 серпня 2003 року.

На даний час позивачу суму коштів відповідач
позивачу не повернув.

Абзацом 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного Кодексу України (2004р.) передбачено, що щодо
цивільних  відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним Кодексом України (2004р.), положення  цього кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після  набрання ним  чинності.

Оскільки цивільні відносини, що виникли між
сторонами в результаті  укладення договору  позики, продовжували існувати і після
1.01.2004р., то до  даних правовідносин
слід застосовувати Цивільний Кодекс України (2004р.)

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний  повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Оскільки
відповідач у термін до 7.08.2004р. позичені кошти повернуті не були (поскільки
в договорі зазначений термін позики -18 місяців), то з ОСОБА_2 на користь
позивача слід стягнути 103425 грн. боргу за договором позики.

Статтею 1051 ЦК
України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій
підставі, що грошові  кошти або речі
насправді не були одержані ним від позикодавця, або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір
позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися
на свідченнях свідків для  підтвердження
того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від
позикодавця, або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Це положення не
застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману,
насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем
або під впливом тяжкої обставини.

А тому
твердження представника відповідача про те, що відповідач не позичав зазначених
в розписці коштів і написав її власноручно під
впливом насильства, суд не  може
прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються висновком судово-почеркознавчої
експертизи № 8414 від 28.09.2007р., яка була проведена за клопотанням
представника відповідача про те, що «будь-які діагностичні ознаки, які б
свідчили про незвичайний стан виконавця та
виконання рукописного тексту у незвичних умовах у розписці від імені
ОСОБА_2 датованій 7.02.2003 р., відсутні».

Крім того,
як  пояснив представник відповідача з
приводу написання ним розписки  про
позику грошей під впливом насильства до органів внутрішніх справ чи прокуратури
з заявою не звертався, договір позики від 7.02.2003р. в порядку цивільного
судочинства не оспорював.

Таким чином
зазначених обставин представник відповідача не довів, чим не виконав вимоги ст.
10 ЦПК України, відповідно до якої  кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Крім того, ч.1
ст.1050 ЦК України передбачено, що позичальник, який своєчасно не повернув суму
позики, зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, де
в ч.2 даної статті  зазначено, що
боржник,  який прострочив виконання  грошового зобов'язання, на вимогу  кредитора зобов'язаний  сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

Так як ОСОБА_2
прострочив грошове зобов'язання, не повернувши борг за перебігом 18 місяців -
до 7.08.2004р., а договором позики, укладеним між сторонами не встановлений
конкретний процент річних, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 3
% річних від суми боргу - 103425 грн. відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за
вимогою ОСОБА_1 станом   на  7.02.2007р., що становить 7756 грн.88 коп.

Відповідно до
ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат слід
задоволити, оскільки позов задоволено частково та стягнути з відповідача на
користь позивача 977грн. 78 коп (947 грн. 78 коп. - оплата за проведену
експертизу та 30 грн. витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення).

Керуючись ст.
10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 1046 -1050  ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволено
частково.

Стягнути з
ОСОБА_2на користь ОСОБА_1борг за договором позики 103425 грн., 3% річних від
простроченої суми грошового зобов'язання
- 7756 грн.88 коп. та 977 грн.78 коп. судових витрат, а всього 112159
грн.      66 коп.

Рішення набуває
чинності відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Київської області  через Кагарлицький районний суд протягом 20
днів з дня подачі в 10-ти денний термін з часу проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно : суддя