Справа
№2-520 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2007 року                                                                                        м.Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого - судді                 Нікандрової
CO.

при секретарі                             Пастернак
О.М.

за участю: позивача                  ОСОБА_1.

представника
позивача      ОСОБА_4.

відповідача                                 ОСОБА_2.

представника
третьої особи Ларіної Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м.Ва силівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третя особа
-Василівський районний відділ земельних ресурсів, Балківська сільська рада,
Дніпрорудненська державна нотаріальна контора, Товариство з обмеженою
відповідальністю „Терра", про визнання недійсним свідоцтва про право на
спадщину та визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернувся ОСОБА_1. з
позовом до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та
визнання права власності на земельну ділянку, позов мотивував тим, що
ОСОБА_3була надана у користування земельна ділянка площею 0,09 га, яка розташована
за адресоюАДРЕСА_1, фактичне площа земельної ділянки згідно довідки Балківської
сільської ради №507 від 18 грудня 2006 року складає 0,22 га. Також ОСОБА_3була
надана земельна ділянка загальною площею 0,077 га по АДРЕСА_2, фактична площа
земельної ділянки згідно довідки Балківської сільської ради №508 від 18 грудня
2006 року складає 0,08 га. Згідно рішення Балківської сільської ради від 15
лютого 1994 року ОСОБА_3на вищезазначені земельні ділянки виданий один
Державний акт на право приватної власності на землю загальною площею 0,30 га.
22.01.1999 р. ОСОБА_3 був складений заповіт, згідно якого земельну ділянку і
житловий будинокАДРЕСА_1 він заповів ОСОБА_2, а земельну ділянку АДРЕСА_2
ОСОБА_1.ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3. помер, після його смерті позивач фактично
прийняв спадщину, обробляє земельну ділянку, висадив на ній елітні сорти
винограду, неодноразово звертався до компетентних органів з приводу оформлення
спадщини, але йому було роз'яснено, що він не може отримати свідоцтво про право
на спадщину за заповітом, оскільки у державному акті на право приватної
власності на землю вказана одна земельна ділянка, загальною площею 0,30 га за
поштовою адресоюАДРЕСА_1 Згідно з декретом КМУ від 26.12.1992 року №15-92 право
приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей,
передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною радою, з
наступною видачею державного акту на право приватної власності на землю. Так як
надані ОСОБА_3у користування земельні ділянки знаходяться за різними поштовими
адресами та у різних місцях, мають різне цільове призначення, позивач вважає,
що на них повинні були видані окремі державні акти на право приватної власності
за землю. У вересні 2006 року позивач дізнався, що відповідач 5 квітня 2006
року отримав у Дніпрорудненській державній нотаріальній конторі Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1та Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на

2

земельну ділянку
площею 0,30 га, яка розташована на території Банківської сільської ради
АДРЕСА_1 У зв'язку з викладеним, позивач просить визнати Свідоцтво про право на
спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Дніпрорудненської
державної нотаріальної контори на ОСОБА_2 від 05.04.2006 року, реєстровий №378,
недійсним, та визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,08
га, розташовану по вул.Східна в с.Балки Василівського району, а за відповідачем
право власності на земельну ділянку, площею 0,22 га, розташовану поАДРЕСА_1

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1. та його представникОСОБА_4. позовну заяву
підтримали з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав в
повному обсязі, просить задовольнити.

Представник
третьої особи - Василівського районного відділу земельних ресурсів в судове
засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі,
проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник
третьої особи - Дніпрорудненської державної нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник
третьої особи - Банківської сільської ради в судове засідання не з'явився, але
надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник
третьої особи - ТОВ „Терра" Ларіна Л.І. вважає, що позов про визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права
власності необхідно задовольнити, у зв'язку з тим, що свідоцтво посвідчено
державною нотаріальною конторою на підставі Державного акту про право приватної
власності на землю, який виданий з істотними порушеннями вимог чинного
законодавства.

Вислухавши
учасників судового розгляду, спеціалістів, дослідивши матеріали справи,
оцінивши здобуті у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що
позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що на підставі наказу Семеноводчеського радгоспу
„Родіна" №280 від 4 вересня 1979 року ОСОБА_3надана у користування для
обслуговування житлового будинку і господарських будівель земельна ділянка
площею 0,09 га, яка розташована за адресоюАДРЕСА_1 Відповідно довідки
Балківської сільської ради №507 від 18 грудня 2006 року зазначена земельна
ділянка фактично має площу 0,22 га.

На підставі
рішення Балківської сільської ради №22 від 16 травня 1991 року ОСОБА_3надана
для ведення особистого підсобного господарства ще одна земельна ділянка
загальною площею 0,077 га поАДРЕСА_2 Згідно довідки Балківської сільської ради
№508 від 18 грудня 2006 року зазначена земельна ділянка фактично має загальну
площу 0,08 га.

Згідно рішення
виконкому Балківської сільської ради від 15 лютого 1994 року /протокол№2/
ОСОБА_3на вищезазначені земельні ділянки, які знаходяться за різними поштовими
адресами, різним цільовим призначенням, площею 0,22 га та 0,08 га виданий один
Державний акт на право приватної власності на землю серія ЗП 02-Б-00770 від
10.02.1995 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів за №770,
відповідно до якого ОСОБА_3передані у приватну власність земельна ділянка на
території АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та господарських
будівель, ведення особистого і підсобного господарства загальною площею 0,30
га.

22 січня 1999
року ОСОБА_3 складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом
Дніпрорудненського нотаріального округу за реєстровим №82, відповідно до якого
земельну ділянку і розташований на ній житловий будинокАДРЕСА_1 він заповів
ОСОБА_2, а земельну ділянку АДРЕСА_2 він заповівОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3помер.

3

5 квітня 2006
року відповідачуОСОБА_2. Дніпрорудненською державною нотаріальною конторою
видані Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок
АДРЕСА_1та Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку
площею 0,30 га, яка розташована на території Банківської сільської ради
АДРЕСА_1

Відповідно до
положень ст.12 ЗК України та ст.33 Закону України „Про місцеве
самоврядування" до повноважень сільських рад на території сіл належить
реєстрація суб'єктів права власності на землю, видача документів, що
посвідчують право власності на землю.

Згідно ст.81 ЗК
України право власності на землю громадян набувається на підставі прийняття
спадщини.

Відповідно до
ст.1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво
про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також
в інших випадках, встановлених законом.

У випадку
виникнення сумнівів або оспорювання наявності у особи суб'єктивного права на
землю захист прав громадян на земельну ділянку може здійснюватися відповідно до
ст.152 ЗК України шляхом визнання права на землю.

За змістом
Земельного кодексу України, Положення про порядок ведення державного земельного
кадастру, затвердженого постановою КМУ від 12.01.1993р. №15, Декрету КМУ від

1992
року №15-92 „Про приватизацію земельних ділянок",
Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України»,
затв. наказом Держкомзем України від

1993
року №10, Інструкції про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю,
право колективної власності на землю, право власності на землю і право
постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування
землею (в тому числі на умовах оренди) та договорі оренди землі, затв. наказом
Держкомзем України від 04.05.1999 року №43, передача громадянам України
безоплатно у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення
особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування житлового
будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва,
індивідуального дачного і гаражного будівництва провадиться виключно один раз
по кожному виду їх цільового використання з видачею Державного акту про право
приватної власності на землю. Таким чином, видача Державного акту на земельні
ділянки, які знаходяться за різними поштовими адресами, різним цільовим
призначенням є порушеннями норм чинного законодавства щодо видачі документів що
посвідчують право власності на земельну ділянку, що потягло за собою видачу
державною нотаріальною конторою Свідоцтва про право на спадщину за заповітом з
порушенням права власності на земельну ділянку спадкоємця за заповітом ОСОБА_1.

Враховуючи
викладене, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про визнання
недійсним Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3. від 05.04.2006
року, виданого на ім'я ОСОБА_2, та на підставі заповіту від 22 січня 1999 року
ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Дніпрорудненського нотаріального
округу за реєстровим №82, визнати право власності на земельну ділянкуАДРЕСА_1
за ОСОБА_2, а земельну ділянкуАДРЕСА_2 за ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 14,43,55,124,129 Конституції України,
Положенням про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 1993 року №15, Декретом
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року №15-92 "Про приватизацію
земельних ділянок", Порядком передачі земельних ділянок у приватну
власність громадянам України», затверджене наказом Державного комітету України
по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року №10, Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної
власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на
землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового

4

користування землею (в тому числі на умовах оренди) та
договорі оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43, ст.ст.12,81,152 ЗК України,
ст.ст.1225,1301 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи -Василівський
районний відділ земельних ресурсів, Банківська сільська рада Василівського
району Запорізької області, Дніпрорудненська державна нотаріальна контора,
Товариство з обмеженою відповідальністю „Терра", про визнання недійсним
свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на землю -
задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ім'я ОСОБА_2, посвідчене державним нотаріусом Дніпрорудненської
державної нотаріальної контори від 05 квітня 2006 року, реєстровий №378.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку
площею 0,22 га надану для обслуговування житлового будинку і господарських
будівель, що розташована наАДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку
площею 0,08 га надану для ведення особистого підсобного господарства, що
розташована на АДРЕСА_2

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду
Запорізької області через Василівський районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дати проголошення рішення
і поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження подано не було.