Справа № 2-779/2007р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19.12.2007 року    Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого -  судді Онуфрієва В.М.

при секретарі - Одуд А.В., Павловській
І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за
позовом    ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок  дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 із позовом, про стягнення матеріальної та моральної шкоди
заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме просив стягнути
13459 грн.25 коп. збитків затрачених для проведення відновлювальних робіт по
ремонту автомобіля, 7000 завданої моральної шкоди, 220 грн. по сплаті
державного мита. 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
розгляду цивільної справи, 1000 грн. витрат за послуги адвоката, 300 грн.
витрат за проведення товарознавчої авто-технічної експертизи.

В обгрунтування заявлених вимог вказав, що 06 липня 2007 року  близько 12 год. в  м.Кіровограді,  на вул.Ушакова, ОСОБА_3, керуючи автомобілем
ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, на підставі свідоцтва
про реєстрацію НОМЕР_2, при проїзді до магазину “Ягідка”, порушив Правила дорожнього
руху України, пересік суцільну лінію розмітки, виїхав  на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення
з зустрічним автомобілем Mitsubisi Galant, державний номер НОМЕР_3, /НОМЕР_4/,
який належить йому  а праві власності  на підставі довіреності ВЕР №628486  посвідченої нотаріусом Львівської області
ОСОБА_4 26.06.2007 року та пошкодив його. На місце пригоди були викликані
працівники Державтоінспекції, проте до часу їх приїзду під”їхали керівники з
установи де служить ОСОБА_3 начальник управління державного департаменту
України з питань виконання покарань у Кіровоградській області  підполковник внутрішньої служби Шилюк
Т.К.  та старший уповноважений
внутрішньої безпеки підполковник внутрішньої служби Пипенко В.В., і в їх
присутності, водій ОСОБА_3 визнав свою вину, запропонував добровільно відшкодувати
заподіяні збитки, щодо ремонту ушкодженого автомобіля, що підтвердив письмовою
розпискою.

В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат ОСОБА_5,
позовні вимоги підтримали та надали пояснення по суті.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково,  вказав, що у зв”язку із тим, що він продав
належний йому автомобіль,  по
генеральному дорученню, ОСОБА_6, а той в свою чергу  надав право на керування автомобілем, по
дорученню, ОСОБА_3 Вважає, що відповідати за позовом повинен ОСОБА_3 так як є
його вина в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та показав, що в
дорожньо-транспортній пригоді він не винен, винен водій автомобіля  Mitsubisi Galant, державний номер НОМЕР_3,
/НОМЕР_4/. Його представник,  по усному
клопотанню, ОСОБА_7 позов не визнав та надав пояснення.

Притягнутий судом в якості відповідача ОСОБА_6 позов не визнав та
вказав, що   ОСОБА_3 в скоєнні ДТП не
винен.

Залучений судом  в якості третьої особи  на стороні позивача,  ОСОБА_8,
позов підтримав та  показав, що 06
липня 2007 року  близько 12 год.  в
м.Кіровограді  на вул.Ушакова,
ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_2, при проїзді до магазину “Ягідка”, порушив Правила дорожнього руху
України, пересік суцільну лінію розмітки, виїхав  на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення
з зустрічним автомобілем Mitsubisi Galant, державний номер НОМЕР_3, /НОМЕР_4/,
який належить праві власності  ОСОБА_1, і
яким за дорученням  на управління керував
він.  На місце пригоди були викликані
працівники Державтоінспекції, проте до часу їх приїзду під”їхали керівники з
установи де служить ОСОБА_3 начальник управління державного департаменту
України з питань виконання покарань у Кіровоградській області  підполковник внутрішньої служби Шилюк
Т.К.  та старший уповноважений
внутрішньої безпеки підполковник внутрішньої служби Пипенко В.В.  і в їх присутності та присутності свідків водій
ОСОБА_3 визнав свою вину, запропонував добровільно відшкодувати заподіяні збитки,
щодо ремонту ушкодженого автомобіля, що підтвердив письмовою розпискою. При
цьому ніякого психологічного та фізичного впливу до нього ніхто не
застосовував.

Допитаний в якості свідка, ОСОБА_9, в судовому засіданні показав, що він
06 липня 2007 року  разом із ОСОБА_8
рухалися на належному ОСОБА_1 на праві вланості автомоіблі Mitsubisi Galant по
вул. Ушакова в м.Кіровограді, зі сторони 1-ї міської лікарні.  За кермом був ОСОБА_8, він сидів на
передньому сидінні в якості пасажира.
Рухалися вони зі швидкістю 50-60 км.на год. На під”їзді до магазину
“Ягідка” в зустрічному напрямку рухався мікроавтобус “Маршрутне таксі”.  І в цей момент   на їх
стрічку руху виїхав автомобіль ВАЗ-2106, який пересік суцільну
забороняючу лінію, здійснював маневр повороту
наліво. ОСОБА_8 вжив всі  можливі
заходи для  зупинення автомобіля, але
відбулося зіткнення. Вважає що винним в ДТП є водій автомобіля ВАЗ-2106 який
порушиув Правила дорожнього руху. На місце пригоди були викликані працівники
Державтоінспекції, проте до часу їх приїзду під”їхали керівники з установи де
служить ОСОБА_3 начальник управління державного департаменту України з питань
виконання покарань у Кіровоградській області
підполковник внутрішньої служби Шилюк Т.К.  та старший уповноважений внутрішньої безпеки
підполковник внутрішньої служби Пипенко В.В.
і в їх присутності та присутності свідків водій ОСОБА_3 визнав свою
вину, запропонував добровільно відшкодувати заподіяні збитки, щодо ремонту
ушкодженого автомобіля, що підтвердив письмовою розпискою.

Свідок  ОСОБА_10 показав, що що
6.07.2007 року він  знаходився на
вул.Ушакова,  в нього зламався автомобіль.
Безпосередньо момент ДТП не бачив. Але
зразу після підійшов до місця пригоди. Був присутній при тому, як  водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_3 визнав вину
у ДТП і до приїзду працівників ДАІ погодився відшкодувати збитки власнику
автомобіля Mitsubisi Galant, про що написав власноручно письмову розписку. При
цьому ніякого ні фізичного ні психологічного впливу до нього ніким  не застосовувалось.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 6.07.2007 року він після ДТП приїхав на
вул.Ушакова.  Безпосередньо  ДТП не бачив.
Підійшов до місця пригоди та  був
присутній при тому, як  як  водій автомобіля ВАЗ-2106 визнав вину у ДТП і
до приїзду працівників ДАІ погодився відшкодувати збитки власнику автомобіля
Mitsubisi Galant, про що написав власноручно, у його присутності на присутності
інших свідків, письмову розписку. При цьому ніякого ні фізичного ні
психологічного впливу до нього ніким не застосовувалось.

Свідок ОСОБА_12, брат відповідача ОСОБА_3, в судовому засіданні показав,
що він разом із братом ОСОБА_3, 6.07.2007 року, рухався, в якості пасажира, в
автомобілі ВАЗ -2106, яким керував, за дорученням, його брат.  Рухаючись по вул.Ушакова брат вирішив
повернути до магазину “Ягідка” на зупинку. Пересік суцільну лінію. В цей час
автомобіль Mitsubisi Galant, який рухався в зустрічному напрямку вдарив їх
автомобіль. Після чого брат написав розписку про те, що він відшкодує збитки.
Але на нього хтось при цьому кричав. Тобто здійснював психологічний вплив.

Допитаний в якості спеціаліста Гвоздик В.В., експерт  по дорожньо-транспортним пригодам
Кіровоградського НДКЕЦ, при Кіровоградському МВ УМВС України в Кіровоградській
області, в судовому засіданні надав, експертний висновок, вказав що в
дорожньо-транспортній пригоді,  яка
сталася 6.07.2007 року, винним є водій автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_3, який
порушив п.п.10.1., 1.1. Правил дорожнього руху України, не переконавшись у
безпеці руху і наявності зустрічного транспорту, пересік суцільну забороняючу
лінію. В результаті чого і виникло ДТП.

Судом встановлено, що 06 липня 2007 року,  близько 12 год.,  в
м.Кіровограді,  на вул.Ушакова,
ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 2106, державний номер НОМЕР_1, який належить
ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2. Та який ОСОБА_2 продав
по генеральному дорученню ОСОБА_6, на управління якого останній  надав
доручення на управління ОСОБА_3, при проїзді до магазину “Ягідка”,
порушив п.1.1, п.10.1 Правил дорожнього руху України, пересік суцільну  забороняючу лінію розмітки, не  переконавшись в безпеці руху, та відсутності
зустрічного транспорту, виїхав  на зустрічну
смугу руху і допустив зіткнення з зустрічним автомобілем Mitsubisi Galant,
державний номер НОМЕР_3, який належить
ОСОБА_1  на праві власності,  на підставі довіреності ВЕР №628486  посвідченої нотаріусом Львівської області
ОСОБА_4 26.06.2007 року та пошкодив його, тимчасового реєстраційного талону
НОМЕР_5, виданого  МРЄВ м.Кіровограда
14.12.2007 року.  І  яким по дорученню  від 1.06.2007 року керував ОСОБА_8 На місце
пригоди були викликані працівники Державтоінспекції, проте до часу їх приїзду
під”їхали керівники з установи де служить ОСОБА_3 начальник управління
державного департаменту України з питань виконання покарань у Кіровоградській
області  підполковник внутрішньої служби
Шилюк Т.К. та старший уповноважений внутрішньої безпеки підполковник
внутрішньої служби Пипенко В.В.  і в їх
присутності, та присутності свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_9, ОСОБА_12, водій
автомобіля ВАЗ-2106 ОСОБА_3, визнав свою вину в скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди, запропонував добровільно відшкодувати заподіяні збитки, щодо ремонту
ушкодженого автомобіля, що підтвердив письмовою розпискою. Однак в подальшому  відмовився від відшкодування збитків. Що
сторонами в судовому засіданні не заперечувалось. Вина в скоєнні ДТП
підтверджується показами свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_9 та висновком
спеціаліста - експерта Гвоздик В.В., та письмовою розпискою ОСОБА_3  Позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни 3-ї групи.
Після ДТП  проводив обстеження та
лікування у зв”язку із загостренням хбороби ніг.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються  ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, відповідачів, їх
представників, свідків, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що
позов підлягає в частині стягнення матеріальної шкоди  задоволенню повністю. В частині стягнення
моральної шкоди частковому задоволенню. Висновок суду грунтується на тому,
що  в судовому засіданні знайшов своє
підтвердження факт скоєння дорожньо-транспорної пригоди  по вині відповідача ОСОБА_3 що
підтверджується показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_9, висновком
спеціаліста-експерта Гвоздик В.В.,
письмовою розпискою самого ОСОБА_3 в якій він, в присутності свідків
винним у ДТП себе визнав повністю.

На підставі встановленого суд критично відноситься до тверджень
відповідача ОСОБА_3 щодо того, що він не є винним у ДТП, оскільки в судовому
засіданні в підтвердження їх не надано відповідачем належних та обгрунтованих
доказів. Суд  критично відноситься до
показів свідка  ОСОБА_12, який є рідним
братом відповідача, стосовно того, що на ОСОБА_3 здійснювався психологічний
вплив при написанні розписки. При цьому суд зважає на те, що свідок ОСОБА_12 є
близьким родичем відповідача,  і є
заінтересованою особою у вирішенні справи на його користь. Суд  вважає, що в судовому засіданні знайшло своє
підтвердження нанесення в результаті ДТП та пошкодження автомобіля, крім
матеріальної, позивачу моральної шкоди. Оскільки позивач як встановлено судом є
інвалідом війни 3-ї групи. Страждає хворобою ніг. Практично погано
рухається.  У зв”язку із пошкодженням
належного йому автомобіля, та того, що тривалий час не міг ним користуватися,  по причині ремонту, в нього загострилися
хвороби. В результаті пошкодження автомобіля він отримав психологічний стрес та
моральну травму. Однак суд  доходить
висновку, що сума моральної шкоди, якою він оцінює завдану моральну шкоди є
завищеною.

В той же час суд приходить до висновку, що відповідати по заявленому
позову  повинен саме ОСОБА_3, а не
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 так як він на законних підставах /довіреності на
керування/ керував автомобілем та в результаті його винних дій сталося ДТП.

В зв”язку із частковим
задоволенням позову суд покладає судові витрати сплачені позивачем  на його користь з відповідача ОСОБА_3

Заявлені вимоги, щодо стягнення з нього
витрат на проведення авто-технічного звіту та юридичну допомогу підлягають задоволенню
та стягненню з нього на користь
позивача.

Керуючись  ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України ч.1 п.5
Постанови Пленуму Верховвного судду України від 27 березня 1992 року “Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди”,  п.9 Постанови Пленуму Верховного
Суду України “Про судову практику в справах про відшкодування моральної
немайнової шкоди“,
ст.ст. 60, 88, 209, 214, 215, 218 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позов  ОСОБА_1- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3  на користь
ОСОБА_1 13459 грн. 25 коп. завданої
матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди, 1000 витрат за послуги
адвоката, 300 грн. витрат за проведення товарознавчої авто-технічної
експертизи, 220 грн. витрат по сплаті
судового збору, 30грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду справи.

В іншій частині  заявленого позову  -відмовити.

Рішення  може бути оскаржено в апеляційному
порядку  через суд першої інстанції,
шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
його проголошення заяви про апеляційне оскарження  і поданням після цього  протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.294 ЦПК України.

Суддя