Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-1306/07                              Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року                                                                                  м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі

Головуючого:
Приймака В.М.

судців:                        Подліянової
Г.С.

Осоцького
І.І.

при секретарі: Батарейній О.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Вільнянського районного
суду Запорізької області від 07
лютого 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання недійсним та скасування
доручення від 27 листопада
2003 року,
договору дарування житлового будинку, реєстрації права власності на нерухоме
майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2004
року ОСОБА_2. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1., треті особи - ОСОБА_3.,
Державна нотаріальна контора Вільнянського району, про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку.

В позові зазначала, що вона перебувала у шлюбі з
ОСОБА_4., який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Від шлюбу мають двох дітей -
ОСОБА_3. та ОСОБА_6., на яких свого

часу вона склала заповіт на належне їй майно.

30.03.2004
року на підставі доручення №
1619, посвідченого Вільнянською державною нотаріальною конторою, виданого
ОСОБА_2. своєму синові -
ОСОБА_3., була складена угода про дарування позивачем своєму онукові - ОСОБА_1. 1825
житлового будинку АДРЕСА_1з усіма
надвірними будівлями та спорудами, в якому проживала ОСОБА_7. та була його
власником.

Після оформлення договору дарування ОСОБА_8. стала
проживати в окремому будинку на території садиби ОСОБА_3. по вулАДРЕСА_2, де до
цього проживав зі своєю сім'єю ОСОБА_1., а останній, ставши власником
подарованого будинку, став у ньому проживати.

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1. про
визнання договору дарування вказаного будинку недійсним, згодом доповнивши свої
позовні вимоги та остаточно просила визнати недійсним та скасувати доручення
від 27.11.2003 року,
виданого ОСОБА_3. на право дарування від її імені належний їй житловий будинок,
а також визнати недійсним та скасувати реєстрацію права власності на вказаний
житловий будинок.

2

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є інвалідом 1 групи, протягом
тривалого часу хворіє тяжкими захворюваннями і на теперішній час паралізована,
не може самостійно рухатись та обслуговувати себе, у зв'язку з чим потребує
стороннього догляду. Скориставшись її станом ОСОБА_3. примусив її подарувати
онуку - ОСОБА_1.
належний їй житловий будинок, запевнивши її в тому, що вказана угода є
договором довічного утримання і не позбавляє її права власності на будинок.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області
від 07 лютого 2007 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1. подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої
інстанції, на думку колегії, дійшов правильного висновку відносно того, що
позивач вчинила правочин помилково щодо обставин, які мають істотне значення. В
даному випадку це є позбавлення права власності на її будинок. Відповідно до ч.
1 ст. 229 ЦК України якщо
особа, яка здійснила правочин помилилась відносно обставин, які мають суттєве
значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману відносно
обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції законно та
обґрунтовано застосував вищезазначену норму матеріального права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2. страждає тяжкими
захворюваннями, паралізована та є інвалідом першої групи. Згідно запису в
амбулаторній картці позивача від 24.11.2003 року (а.с. 119), стан здоров*я
ОСОБА_2. середньої тяжкості, уповільнене мислення, має місце дезорієнтація в
часі. Вказаний стан здоров*я ОСОБА_2. посвідчений на період підписання нею
доручення.

У судовому засіданні 22.05.2006 року ОСОБА_2. дала пояснення стосовно своїх позовних
вимог, де зазначала, що підписувала якийсь документ, не читаючи його, нікому
нічого вона не обіцяла та не дарувала, її обманули і забрали будинок.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, суд першої
інстанції, ураховуючи похилий вік позивача, її фізичний стан, юридичну необізнаність,
а також збіг тяжких житлових обставин -
позбавлення можливості самостійного обслуговування самої себе, дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_2. вчинила правочин помилково щодо обставин, які
мають істотні значення, а це є позбавлення права власності на будинок № АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права спростовуються матеріалами
справи.

Постановляючи судове рішення, суд першої інстанції повно
та всебічно з'ясував обставини справи, встановив дійсні правовідносини сторін,
правильно застосував норми матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

Оскільки
рішення суду відповідає вимогам закону, встановленим обставинам та наданим
доказам, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.     .

Керуючись
ст.ст. 308, 313, 314,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

3

Рішення
Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 лютого 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте вона може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.