Справа № 22-ц-1195 2007 p.
Категорія - стягнення
додаткових витрат на дитину
Головуючий 1 інстанції - Дегтярчук М. О.
Доповідач - Табачна Н. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 квітня 2007 року судова
колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду

Харківської області в складі:

Головуючого:                         Табачної Н. Г.

Суддів :                                    Коровіна
С. Г.

Кірсанової Л. І.

При секретарі:         Коваленко
Д. С

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання
дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2006
року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Вона посилалася
на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1987 року по 1993 рік.

Від шлюбу вони
мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання
шлюбу син залишився проживати з нею, а відповідач надавав на його утримання
матеріальну допомогу в добровільному порядку.

В теперішній час
син являється студентом 2
курсу денної форми навчання факультету "Менеджменту" Харківської
національної академії міського господарства.

Навчання є
платним. Загальна вартість освітньої послуги становить 10 000 грн., а в рік -2 500 грн.

Крім цього, 300
грн. становить плата за проживання в гуртожитку.

Нею було витрачено з серпня 2005 року по серпень 2006 року - 5 353 грн.

Позивачка
просила стягти з відповідача на її користь на утримання сина додаткові витрати
в розмірі 2676 грн.

Відповідач проти
позову заперечував. Він вказував на те, що після розірвання шлюбу з позивачкою
надавав матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку за обоюдною домовленістю.
Надавав і коли син був неповнолітнім, надає і зараз тому, що син навчається.
Розмір матеріальної допомоги ним визначено з урахуванням його матеріального
становища та з урахуванням того, що він має іншу сім"ю і неповнолітню
дитину в новій сім"ї.

Рішенням
Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2007 року позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки 2025 грн., в решті
вимог відмовлено.

2

Відповідач
рішення суду оскаржує, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити. Він вважає, що висновки суду не містяться
на законі. При вирішені спору судом не враховані всі обставини по справі і те,
що матеріальну допомогу він сину надає добровільно, не врахована сума наданої
добровільно допомоги при стягнені з нього суми додаткових витрат.

Перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає,
що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи
частково позовні вимоги та стягуючи на користь позивачки з відповідача суму додаткових
витрат на навчання їх повнолітнього сина -
студента, суд виходив з вимог статті 185
Сімейного Кодексу України.

З висновками
суду погодитися не можна тому, що вказана норма закону спірні правовідносини,
що виникли між сторонами, не регулює.

Згідно цієї
норми закону той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а
також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана,
зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викладені
особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом,
тощо).

Вказана норма
закону передбачена главою №
15 Сімейного Кодексу України і регулює правовідносини, що виникли між
батьками, які стосуються їх обов'язку утримання своєї неповнолітньої дитини.

Між тим,
матеріали справи свідчать про те, що син сторін досяг повноліття. Спір між
батьками виник стосовно утримання повнолітньої дитини та надання їй
матеріальної допомоги у зв"язку з її навчанням, оплатою витрат на навчання
та інших виплат.

Правовідносини
щодо утримання батьками своїх повнолітніх дітей, підстав виникнення
обов"язку їх утримання врегульовано нормами глави № 16 Сімейного
Кодексу України.

Тому спір повинно бути вирішено за цими нормами закону.

Тобто, при вирішені спору судом неправильно застосовано
норми матеріального права.

Відповідно до
вимог ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права.

Таким чином рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Враховуючи те,
що на підставі зазначеної норми закону спірні правовідносини вирішені бути не
можуть, а позовні вимоги заявлені саме в такому порядку, в їх задоволені слід
відмовити.

При цьому,
можливості заяви інших вимог, в порядку передбаченому законом, та вирішення
спору у відповідності правовідносин, що виникли між сторонами, позивачка не
позбавлена.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309,
313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської

області від 15
січня 2007 року
скасувати.

ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про

стягнення додаткових витрат на утримання дитини
відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно, але може бути
оскаржене в касаційному порядку

безпосередньо до Верховного Суду України протягом 2 місяців.

Головуючий :

Судді: