У х в а л а

іменем
україни

14 лютого 2007 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Пшонки М.П.,

суддів:              Костенка А.В.,                       Патрюка М.В.,

Пінчука М.Г.,                          Прокопчука Ю.В.,   -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (далі -
ТОВ) “Туристична агенція “Парадіз” про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, за касаційною скаргою ТОВ “Туристична агенція “Парадіз” на рішення
Приморського районного суду м. Маріуполя від 7 квітня 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області від 21 жовтня 2004 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2003 року ОСОБА_1звернулася до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що для здійснення приватної поїздки до м.
Коломбо (Шрі-Ланка) вона придбала у відповідача, який є агентом по продажу авіаперевезень
ТОВ “Авіакомпанія “Таврія”, авіаквитки для перельоту 3 лютого 2003 року за
маршрутом Одеса - Дубаї - Коломбо і 27 березня 2003 року в зворотному напрямі в
сумі 4153 грн. 70 коп. та банківські послуги в сумі 41 грн. 54 коп. При цьому
авіаперевізником виступала авіакомпанія “Таврія”. 25 березня 2003 року,
знаходячись у Шрі-Ланці, вона по телефону звернулася до відповідача з проханням
переоформити дату зворотного вильоту з 27 березня на 28 квітня 2003 року і її
прохання було задоволено, але за це додатково необхідно було сплатити ще 640
грн. 15 коп. і цю доплату за неї та ОСОБА_2 у загальній сумі 1280 грн. 30 коп.
здійснив відповідачу її родич ОСОБА_3 у загальній сумі 1280 грн. 30 коп. Після
доплати вона в офісі авіакомпанії “Емірейтс Ейрлайнз” у м. Коломбо замість
раніше отриманих квитків отримала авіаквитки на зворотний виліт 28 квітня 2003
року і вилетіла з Шрі-Ланки. Але у м. Дубаї її рейс з невідомих причин було
закрито на невизначений строк. У зв'язку з чим позивачка вимушена відшукувати
інші можливості повернення в Україну, придбати за суму еквівалентну 55,5
доларів США візу ОАЕ, тому що строк її перебування на території цієї держави як
транзитного пасажиру сплинув, нести витрати по оплаті проживання в готелі в
сумі еквівалентній 164, 08 доларів США та придбанню нового квитка на інший рейс
за маршрутом Дубаї-Київ 30 квітня 2003 року в сумі еквівалентній 361, 87
доларів США. Оскільки своїх грошей їй не вистачило, вона вимушена була їх
позичити у ОСОБА_2 581,45 доларів США, які повернула останньому вже в Україні
як і 640 грн. 15 коп., які повернула ОСОБА_3. У подальшому ОСОБА_1 звернулася
до відповідача з приводу відшкодування цих збитків, але останній в
добровільному порядку відмовився це зробити Посилаючись на зазначені обставини,
позивачка просила відшкодувати завдану їй моральну шкоду в сумі 5000 грн. та
матеріальну шкоду в сумі 3100 грн. 23 коп., що еквівалентно витраченим нею
додатково 581, 45 доларам США.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 7 квітня 2004 року,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21 жовтня
2004 року, позов задоволено частково: з ТОВ “Туристична агенція “Парадіз” на
користь позивачки стягнуто вартість невикористаного авіаквитка за маршрутом
Дубаї - Одеса в сумі 959 грн. 30 коп., додаткові витрати на придбання
авіаквитка за маршрутом Дубаї-Київ в сумі 943 грн. 11 коп., вартість придбання
візи в сумі 293 грн. 12 коп., а всього 2195 грн. 53 коп. і на відшкодування
моральної шкоди 3000 грн., а також 59 грн. 50 коп. державного мита.

У
касаційній скарзі ТОВ “Туристична агенція “Парадіз” ставить питання про
скасування постановлених у справі судових рішень та направлення справи на новий
розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір, судові інстанції дійшли висновку про неналежне виконання
відповідачем своїх службових обов'язків та часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 про стягнення вартості невикористаного авіаквитка за маршрутом Дубаї -
Одеса в сумі 959 грн. 30 коп., додаткових витрат на придбання авіаквитка за
маршрутом Дубаї-Київ в сумі 943 грн. 11 коп., вартості придбання візи в сумі
293 грн. 12 коп., а всього 2195 грн. 53 коп. і на відшкодування моральної шкоди
3000 грн.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони зроблені без з'ясування дійсних обставин
справи, прав і обов'язків сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оспорює послугу, за якою вона не
змогла своєчасно вилетіти з м. Дубаї в м. Одесу (Україна). При цьому вона
посилається на те, що відповідач (ТОВ “Туристична агенція “Парадіз”) не
виплатило їй затрати, пов'язані з покупкою авіаційного квитка, візи і
проживання в м. Дубаї (ОАЕ).

З протоколу судді Приморського районного суду м. Маріуполя від 22 грудня
2003 року вбачається, що до участі у справі залучені тільки сторони.

Проте у порушення вимог статей 105, 108 ЦПК України (1963 року)  повітряного перевізника не було залучено до
участі в справі, що згідно з п.4 ч.1 ст. 338 ЦПК України є безумовною підставою
для скасування рішення суду.

Визначаючи, що ТОВ “Туристична агенція “Парадіз” у результаті неналежного
виконання своїх службових обов'язків спричинило позивачці матеріальну та
моральну шкоду, суд не з'ясував: чи дійсно товариство є відповідальним за
неякісне обслуговування пасажирів; хто в даному випадку порушив Правила
повітряних перевезень пасажирів; якою є дійсна вартість матеріальної шкоди.

При цьому суду необхідно врахувати і положення агентської угоди про продажу
авіаперевезень (далі - Угода), укладеного між ТОВ “Авіакомпанія “Таврія” і
відповідачем, за якою авіакомпанія поручає, а Агент (відповідач) зобов'язується
представляти її по продажу перевезень від свого імені за оплату.

Не можна погодитися із рішенням суду в частині стягнення з відповідача
моральної шкоди в сумі 3000 грн., оскільки у порушення вимог ст. 40 ЦПК України
суд не перевірив і не дав належної оцінки поясненням відповідачів про те, що
новий договір на міжнародне повітряне перевезення було укладено не в агентстві
відповідача, а у закордонному агентстві в аеропорту “Коломбо”; що ОСОБА_1 у
добровільному порядку розірвала договір перевезення у зворотному напрямку; що
згідно вимог ст. 20 Варшавської конвенції та Правил міжнародних повітряних перевезень
пасажирів, багажу та вантажів, відповідач не несе відповідальності за шкоду,
яка заподіяна з причин неможливості прийняття заходів, щоб її уникнути, чи в
результаті непідконтрольної йому ситуації.

Оскільки при постановленні судового рішення були допущені порушення
матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення
спору, зазначені судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню
на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин Керуючись статтями 338,
344, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Туристична
агенція “Парадіз” задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 7 квітня 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 жовтня 2004 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.П. Пшонка

Судді:

А.В. Костенко   М.В. Патрюк   М.Г. Пінчук   Ю.В. Прокопчук