Справа №22ц-1336/2007 рік.
Головуючий у першій інстанції - Кярапута А.В.
Доповідач - Заболотний В.М.
УХВАЛА

Іменем      України

31 серпня 2007 року                                                                                         місто
Чернігів

Апеляційний   суд
Чернігівської області в складі: головуючого - судді Коренькової З.Д.
суддів   - Заболотного В.М., Миронцова
В.М. при секретарі - МехедТ.О.

з участю
- представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова
від 11 липня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
усунення від права наслідування, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду від 11.07.2007 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено. Суд першої інстанції
прийшов до висновку, що по справі не було встановлено з боку відповідачів
навмисного ухилення від надання допомоги спадкодавцеві.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду
скасувати, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на неправильне
з'ясування судом першої інстанції обставин справи. Зокрема, суд не взяв до
уваги, що сини були байдужі до матері, а телефонували їй періодично лише для
того, щоб впевнитись, чи жива матір, щоб не пропустити строк для прийняття
спадщини. Відмітки в закордонних паспортах про в'їзд в Україну не підтверджують
факту, що вони приїздили саме до ОСОБА_6,
оскільки у них є багато родичів по батьковій лінії, які також проживають на
території України. Вигадкою відповідачів є те, що вони нібито телефонували
позивачці, а вона відмовляла їх від приїзду до матері. Вона не переслідувала
ніяких цілей, а навпаки, проявляла турботу за тіткою, як за рідною людиною.
Також, посилається на те, що відповідно до ст.ст.172, 202 СК України, діти зобов'язані
утримувати своїх батьків. Всупереч цим положенням, відповідачі своїх обов'язків
не виконували.

2

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення учасників судового розгляду,

перевіривши
доводи скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
піддягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК
України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

По справі встановлено, що ОСОБА_6 до грудня 2005 року проживала одна, не
вимагаючи ні від кого допомоги. Відповідачі дійсно приїжджали до своєї матері,
незважаючи на те, що проживають в м.Калінінграді Російської Федерації. Свої
неодноразові приїзди вони підтвердили проїзними квитками та копіями власних
закордонних паспортів з відмітками про перетин державного кордону України
(а.с.56-60, 89-92).

Крім того, після поміщення в січні 2006 року ОСОБА_6 до Чернігівського
геріатричного пансіонату до неї двічі приїжджав один із синів, що
підтверджується повідомленням адміністрації пансіонату №135 від 17.08.2006 року
(а.с.88).

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд вірно виходив з
того, що позивачка не довела наявності умисного ухилення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від
надання допомоги їх матері, оскільки зазначеного факту встановлено не було.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та
обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307-308, 313-315, 317 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити, а рішення Деснянського районного
суду М.Чернігова від 11 липня 2007 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошенні і може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців.