Справа № 2 - 58 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2007 року Чортківський районний суд Тернопільської області в
складі: головуючого суду судді ПАРФЕНЮКА  В І при секретарі ЮЖДІ Л.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідачки - Чортківської районної державної
нотаріальної контори про визнання свідоцтва про право на
спадщину недійсним та визнання права власності на 1/3 частину жилого
будинку,-

ВСТАНОВИВ

В січні 2007 року позивач
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,
третьої особи на стороні відповідачки - Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання свідоцтва
про право на спадщину недійсним і визнання права власності
на 1/3
частину жилого будинку.

В позовній заяві позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3. Після смерті батька відкрилась
спадщина на жилий будинок №АДРЕСА_1 Чортківського району Тернопільської області. Спадкоємцями першої черги на спадкове майно за законом стали
дружина спадкодавця ОСОБА_2, він та його
сестра ОСОБА_4.

21 липня 2006 року ним була подана заява в
Чортківську районну державну нотаріальну контору про прийняття
спадщини, після чого було заведено спадкову справу за № НОМЕР_1 і занесено її до реєстру спадкових справ. У вказаній
заяві він зазначив, що крім нього, спадкоємцями за законом є також відповідачка
- дружина спадкодавця, якій було повідомлено про заведення вказаної
спадкової справи ОСОБА_4 відмовилась від належної їй частки в спадковому
майні на його користь.

Пізніше від
нотаріуса він дізнався,  що 25  вересня 2006 року відповідачка

звернулась в Чортківську районну державну нотаріальну контору з відповідною
заявою

про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті
чоловіка, в якій

вказала неправдиві відомості про те, що інших спадкоємців, крім неї немає.
Після чого

Чортківською районною державною нотаріальною конторою їй було видано
свідоцтво про

. право на спадщину ,на все спадкове майно, яке складається з цілого будинку,
а йому

відмовлено   у
видачі такого свідоцтва, оскільки таке вже видано.

B позовній
заяві позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право на

спадщину, видане Чортківською
районною   державною   нотаріальною   конторою

відповідачці ОСОБА_2, визнати за
ним право власності на 1/3 частину жилого

будинку №  АДРЕСА_1 Чортківськогог району Тернопільської

області та
стягнути з відповідачки 5
000 гривень моральної шкоди, а також судові

"витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5. позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Крім цього, представник позивача просить стягнути з

відповідачки
витрати, пов'язані з наданням правової допомоги позивачу, в розмірі 320 гривень у відповідності з вимогами постанови Кабінету
Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних
справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнає частково. Не заперечує, що позивач має право на 1/3 частину в спадковому майні після смерті ОСОБА_3. Позов в частині відшкодування моральної шкоди не визнає,
посилаючись на відсутність в неї коштів на відшкодування такої шкоди.

Представник Чортківської районної державної нотаріальної контори ДОЛІНА
О.В. пояснила, що 21 липня 2006 року позивач подав в Чортківську районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті батька
ОСОБА_3, на підставі якої було заведено
спадкову справу за № НОМЕР_1 та занесено її до реєстру спадкових
справ. У поданій заяві позивач вказав, що спадкоємцем являється і
дружина.спадкодавця ОСОБА_2, якій було повідомлено про заведення вказаної спадкової
справи.

25 вересня 2006 року ОСОБА_2 звернулась в
Чортківську районну державну нотаріальну контору про видачу їй
свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, в якій вказала, що інших спадкоємців, крім неї немає, та
представила свідоцтво про смерть чоловіка
ОСОБА_3. Перевіркою в єдиному реєстрі спадкових справ відносно ОСОБА_3 було встановлено, що такої спадкової справи немає, оскільки перша була заведена на ОСОБА_3. В зв'язку з цим відповідачці було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на все спадкове майно.
Пізніше відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки таке свідоцтво раніше вже було видано відповідачці.

Вважає, що позовні вимоги позивача з цього приводу є обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Суд вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3. та ОСОБА_2. перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 травня 1971 року /свідоцтво про одруження НОМЕР_2/.

З свідоцтва про право власності від 29 грудня 2003 року вбачається, що ОСОБА_3 значиться власником житлового будинку з господарською будівлею та
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

ОСОБА_3. помер ІНФОРМАЦІЯ_1 /свідоцтво про смерть НОМЕР_3/.

Згідно з вимогами ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо/ самостійного заробітку /доходу/ і у разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, житловий будинок з господарською будівлею та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю
подружжя і після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина лише на
1/2 частину у вказаному майні.

З свідоцтва про народження НОМЕР_4 видно, що позивач ОСОБА_1 народився 15 жовтня 1949 року. Його батьками в свідоцтві про
народженя вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

3 свідоцтва про народження НОМЕР_5 видно, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2. її батьками в свідоцтві про
народження вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Свідоцтвом про шлюб від 18 липня 2006 року підтверджується, що 20 червня 1977 року ОСОБА_4. одружилась з ОСОБА_7.
і після укладення шлюбу їй було присвоєно прізвище ОСОБА_4.

З заяви ОСОБА_4. від 20 квітня 2006 року вбачається, що вона відмовляється від належної їй частки в спадковому майні після смерті батька
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь свого брата ОСОБА_1.

21 липня 2006 року позивач ОСОБА_1. звернувся в
Чортківську районну державну нотаріальну контору про
прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також 25 вересня 2006 року в Чортківську районну державну нотаріальну контору
звернулась відповідачка ОСОБА_2 з заявою про спадкування майна після смерті її чоловіка ОСОБА_3. В цей же день відповідачці було видано
свідоцтво про право на спадщину за законом на будинковолодіння, що знаходиться
в АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу
право

спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя

спадкодавця та
народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та

батьки.

Отже,   позивач,
відповідачка   та   дочка
померлого   ОСОБА_4   є

спадкоємцями перішії черги після
смерті ОСОБА_3 і відповідно до вимог ч. 1 ст.

1267 Цивільного кодексу України їх
частки у спадковому майні є рівними.

Оскільки ОСОБА_4 відмовилась від своєї частки в
спадковому майні в

користь брата ОСОБА_1, то останній
має право на спадкування 1/3 частини будинковолодіння
(1/2:3=1/6; 1/6+1/6=2/6 або 1/3).

У відповідності до вимог ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з вимогами п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №  4 /з наступними
змінами/ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» відповідно до загальних підстав
цивільно-правової   відповідальності   обов'язковому   з'ясуванню
при   вирішенні   спору
про відшкодування  моральної /немайнової/  шкоди
підлягають:   наявність такої
шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним
діянням та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати  ,чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат не майнового характеру, за яких
обставин чи якими діями /бездіяльністю/, вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоди  та з чого
він при  цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так як в судовому засіданні не
доведено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, тобто наявність моральної
шкоди,  то суд не
знаходить підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної
/немайнової/ шкоди в розмірі 5
000 гривень.

У відповідності до вимог н. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 2006 року видно, що вартість спадкового майна становить 31 792 гривні 70 копійок. Вартість 1/3 частини цього

майна буде становити 10 597 гривень 57 копійок, а тому виходячи з цього в
користь позивача з відповідачки слід
стягнути 105 гривень 98 копійок сплаченого судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи в суді, які позивач сплатив при поданні позовної заяви до
суду.

Витрати пов'язані з наданням правової допомоги позивачу документально не підтверджені,
а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1261, 1267, 1167, 1274 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 60,
70 Сімейного кодексу України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 31 березня  1995 року № 4 /з наступними змінами/ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/
шкоди», постановою Кабінету Міністрів -України від 27 квітня 2006 року № 590
«Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних
та адміністративних справ, і порядок їх компенсації
за рахунок держави», ст. ст. 11, 84, 88, 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане 25 вересня 2006 року Чортківською районною державною нотаріальною
конторою ОСОБА_2 на спадкове майно після смерті
ОСОБА_3, що складається з
житлового будинку з господарською будівлею та спорудами, яке знаходиться по АДРЕСА_1 Чортківського району Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарською будівлею та спорудами, що знаходяться
поАДРЕСА_1 Чортківського району Тернопільської
області.

-Стягнути з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 105 гривень 98 копійок сплаченого ним судового
збору та 30 гривень витрат на інфррмаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді. В  задоволенні
решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання заяви про апеляційне оскарження та апеляційної скарги апеляційному суду
Тернопільської області через Чортківський районний суд.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом
десяти днів після його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.