ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м   У к р а ї н и
року                         Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого, судді
заочно розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2, за участю
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3, Приватного нотаріуса
ОСОБА_4про визнання частково недійсними свідоцтва про право власності на житло,
договору дарування квартири, визнання права власності, за позовною заявою
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не
заявляють  самостійних вимог, ОСОБА_3,
Приватного нотаріуса ОСОБА_4, Першої Ялтинської
державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним договору
дарування квартири, договору купівлі-продажу квартири,
Позивач звернувся  до Ялтинського
міського суду Автономної Республіки Крим із зазначеним позовом в порядку
процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд :
-             визнати
недійсним Свідоцтво про право власності № 1684 від 26 липня 1998 року в частині
посвідчення права власності на коридор літера ІІ;
-             визнати
недійсним договір дарування квартириАДРЕСА_1, укладений 12 серпня 1998 року між
ОСОБА_7і ОСОБА_2, в частині предмета правочину коридору літера ІІ;
-             Визнати
за ОСОБА_1. право власності на 1/3 частину коридору літера ІІ будинку АДРЕСА_1
розгляду справи позивач пред'явив позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
просить суд:
-             визнати
недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 9 лютого 2004 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5, в частині відчуження мезоніну-сушарки;
-             визнати
недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 27 жовтня 2005
року між  ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в частині
відчуження мезоніну-сушарки.
вимоги обґрунтовуються тим, що спірні приміщення коридору літера ІІ і
мезоніну-сушарки будинку АДРЕСА_1є спільною сумісною власністю власників
квартир багатоквартирного будинку і не можуть бути предметом відчуження.
Укладення оспорюваних правочинів порушили його права як співвласника
неподільного майна будинку.
позивача за довіреністю ОСОБА_1. просила суд задовольнити позовні вимоги із
особи, які беруть участь у справі, були належним чином повідомлені про дату, час
та місце судового засідання, зокрема, відповідно до вимог Конвенції про правову
допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах, про причини неявки суд
За таких обставин, враховуючи, що представник позивача не заперечувала
проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів за відсутності
відповідачів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до
вимог ст. ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України.
пояснення представника позивача, заочно з'ясувавши обставини справи та
дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги  підлягають частковому задоволенню, виходячи з
змістом статті 382 ч. 1 ЦК України будинок АДРЕСА_1є багатоквартирним житловим
будинком, оскільки має більше трьох квартир.
підставі договору дарування від 1 вересня 1995 року ОСОБА_1. є власником
квартири НОМЕР_1у зазначеному будинку.
вбачається з матеріалів справи, до складу багатоквартирного будинку належить
приміщення мезоніну-сушарки.
до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням
ОСОБА_7та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статі 10
Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” та за
конституційним поданням 60 народних депутатів України  про офіційне тлумачення положень статей 1, 10
цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення є об'єктами права спільної
власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном.
Набуте громадянами право на квартири та належні до них допоміжні приміщення є
непорушним (стаття 41 Конституції України), забезпечується державою і
захищається судом (стаття 55 Конституції України).
вважається допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, оскільки
призначене для забезпечення побутового обслуговування усіх мешканців будинку
(стаття 1 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного
частини 2 статті 382 ЦК України встановлено, що
власникам квартир у багатоквартирному житловому будинку належать на
праві спільної сумісної власності приміщення загального користування. Також за
сенсом статті 19 Закону України „Про об'єднання співвласників багатоквартирного
будинку” відчуження загального та неподільного майна багатоквартирного будинку
заборонено, зважаючи на його значення для належної експлуатації будинку та
забезпечення побутових потреб його мешканців.
договору дарування квартири АДРЕСА_1, укладеним 9 лютого 2004 року між ОСОБА_2.
та ОСОБА_5., а також договору купівлі-продажу вказаної квартири від 27 жовтня
2005 року, укладеним  між ОСОБА_5. та
ОСОБА_6., предметом правочинів є зокрема мезонін-сушарка.
до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу
України, іншим актам цивільного законодавства.
безперечність того, що зміст оспорюваних правочинів в частині відчуження
мезоніну-сушарки, яка є неподільним майном і є спільною сумісною власністю усіх
власників квартир багатоквартирного будинку АДРЕСА_1, прямо суперечить
наведеним вимогам цивільного законодавства, договори дарування квартири від 9
лютого 2004 року та купівлі-продажу від 27 жовтня 2005 року мають вади змісту.
в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені
частиною 1 статті 203 ЦК України є підставою недійсності правочину (стаття 215
на те, що правочин не може містити умов, які суперечать заборонним приписам
закону, договір  дарування квартири
АДРЕСА_1, укладений 9 лютого 2004 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_5. і договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 27 жовтня 2005 року між  ОСОБА_5. і ОСОБА_6., належить визнати
недійсними в частині здійснення відчуження мезоніну-сушарки.
позовних вимог ОСОБА_1. про визнання недійсним Свідоцтва про право власності
від 26 липня 1998 року на квартиру АДРЕСА_1в частині посвідчення права
власності на коридор літера ІІ, визнання недійсним договору зазначеної квартири
від 12 серпня 1998 року між ОСОБА_7. і ОСОБА_2. в частині відчуження коридору
літера ІІ та визнання права власності на 1/3 частину коридору літера ІІ -
задоволенню не підлягають, оскільки ані свідоцтво про право власності, ані
договір дарування не містять умов щодо відчуження приміщення коридору, який не
належить виключно позивачу на праві приватної власності, оскільки є також
допоміжним приміщенням будинку.
Суд не
встановив, що право позивача на допоміжне приміщення коридору оспорюється або
не визнається, що унеможливлює застосовування такого способу захисту як
визнання права (стаття 392 ЦК України).
про розподіл судових витрат вирішується відповідно до статті 88 ЦПК України.
підставі викладеного і керуючись ст. ст. 15, 16, 382, 203, 215, 392 ЦК України, ст. 5, 10, 11, 15, 60, 61, 158, 179, 209,
Цивільного процесуального кодексу України, суд
задоволенні позовної заяви ОСОБА_1до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3, Приватного нотаріуса ОСОБА_4про визнання
частково недійсними Свідоцтва про право власності від 26 липня 1998 року на
квартиру АДРЕСА_1в частині посвідчення права власності на коридор літера ІІ,
визнання недійсним договору зазначеної квартири від 12 серпня 1998 року між
ОСОБА_7. і ОСОБА_2. в частині відчуження коридору літера ІІ та визнання права
власності на 1/3 частину коридору літера ІІ
заяву ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю третіх  осіб, які не заявляють самостійних вимог,
ОСОБА_3, Приватного нотаріуса ОСОБА_4, Першої Ялтинської державної нотаріальної
контори про визнання частково недійсним договору дарування квартири, договору
купівлі-продажу квартири - задовольнити.
недійсним в частині відчуження приміщення мезоніну-сушарки договір дарування
квартириНОМЕР_1у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1, укладений 9 лютого 2004
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1-117.
Визнати недійсним в частині відчуження
приміщення мезоніну-сушарки договір купівлі-продажу квартириНОМЕР_1у багатоквартирному
будинку АДРЕСА_1, укладений 27 жовтня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 2-2080.
з ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в дохід держави суму судового збору  в розмірі
по двісті сімдесят сім гривень двадцять дев'ять копійок з кожного, а
також з кожного суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи в розмірі по десять гривень.
письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, в
порядку, передбаченому ст. ст. 228, 232 ЦПК України.
позивачу, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено,
що відповідач  не з'явився в судове
засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які
від посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
апеляційному порядку за апеляційною скаргою відповідача заочне рішення  може бути переглянуто після розгляду заяви
про перегляд заочного рішення судом першої інстанції.
рішення суду може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний строк з наступного
дня після його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК
України.

Рішення
суду набирає законної сили у порядку та строки, що передбачені ст. ст. 223, 294
ЦПК України.

СУДДЯ -