УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2007 року колегія судців судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого,
судді   Берзіньш B.C.,

суддів   М'ясоєдової Т.М., Бондарева В.К., при
секретарі   Гончарук В.М., з участю:
представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії дочірнього підприємства готель «Яліта - S», ЗАТ з II
«Яліта» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, про визнання недійсним протоколу засідання Наглядової ради
від 28 серпня 2006 року та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду АР Крим від
28 березня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ліквідаційної
комісії дочірнього підприємства готель «Яліта-S»,
ЗАТ з II «Яліта» і уточнивши позовні вимоги просив поновити його
на роботі на посаді директора дочірнього підприємства готелю «Яліта-S»,
стягнути з дочірнього підприємства «Яліта-S»
заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 03 липня 2006 року на
час прийняття рішення по справі, а саме 1550 гривень; стягнути заборгованість
по заробітній платі у сумі 12000 гривен, компенсацію за невиплату заробітної
плати у сумі 5911,14 гривень, а також визнати п. 2 протоколу засідання
Наглядової ради ЗАТ з II «Яліта» від 28 серпня 2006 року недійсним і скасувати та
стягнути моральну шкоду з дочірнього підприємства готелю «Яліта- S» у сумі 5000
гривень і з ЗАТ з II «Яліта» - 5000 гривень. Позовні вимоги мотивовані, тим,
що 12 лютого 1993 року він був прийнятий на роботу у порядку службового
переводу на посаду директора по комерції у дочірнє підприємство готелю «Яліта- S» на підставі
контракту. Цей готель був перейменований у дочірнє підприємство з іноземними
інвестиціями готель «Яліта- S».
06 липня 1998 року він був призначений директором готелю «Яліта- S». 30 листопада
2006 року йому стало відомо, що він звільнений на підставі п. 4 ст. 40 КЗПП
України за прогул з 03 липня 2006 року. Крім того, протоколом засідання
Наглядової ради ЗАТ з II «Яліта» від 28 серпня 2006 року він усунений від
виконання обов'язків директора готелю «Яліта- S». Вважає це
звільнення незаконним, проведеним з порушенням порядку. Фактично ні якого
прогулу не було, він весь час продовжував працювати, виконував свої обов'язки у
повному обсязі, ніякого розрахунку з ним проведено не було. Згідно наказу,
звільнення було проведено заступником генерального директора ЗАТ, на даний час
- голови ліквідаційної комісії - ОСОБА_3, тоді як призначення на посаду було
зроблено генеральним директором особисто. Усунення від посади було проведено 28
серпня 2006 року протоколом збору Наглядової ради ЗАТ з II
«Яліта», а звільнення було здійснено 13 листопада 2006 року головою
ліквідаційної комісії дочірнього підприємства готель «Яліта- S». У
протоколі цього збору не вказаний строк усунення його від виконання обов'язків.
Також йому не виплачувалася заробітна плата, тому просить її стягнути з
дочірнього підприємства готель «Яліта- S» у сумі 5911,14
гривень. Також просить стягнути середню заробітну плату за час вимушеного
прогулу у сумі 1550 гривень. В результаті таких неправомірних дій з боку

Справа
№22ц-4063/07

відповідачів
йому була спричинена моральна шкода, яка виразилася у моральних стражданнях,
втраті сну і покою, що відбилося на стосунках з родичами. Моральну шкоду він
оцінює у 10 000 гривень і просить суд стягнути з кожного відповідача по 5000
грн. на його користь.

Рішенням Ялтинського міського суду від 28 березня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволенні частково. Стягнуто з ліквідаційної комісії дочірнього
підприємства готель «Яліта- S» на користь ОСОБА_2заборгованість по заробітній платі в
сумі 5911,14 грн. в решті позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду представник
ОСОБА_2- ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про
скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог з
ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, вважає,
що дисциплінарне стягнення до нього та усунення від виконання обов'язків були
застосовані з порушенням встановленого законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги представника
позивача, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно зі статтею 303 Цивільного процесуального кодексу України при
розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у
випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом
робочого дня) без поважних причин. Статтею 147 цього кодексу передбачено, що за
порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосований тільки один
з. заходів стягнення: догана або звільнення.

На підставі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується
власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування
його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести
місяців з дня вчинення проступку.

Положеннями ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником
або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи 06.04.1998 року ОСОБА_2був призначений на
посаду директора Готелю «Яліта-S» (а.с. 10).

Готель «Яліта-S» є дочірнім підприємством ЗАТ з іноземними інвестиціями
«Яліта», що підтверджується статутом ДП готель «Яліта- S» (а.с.
47-54). У пункті 14.6 статуту ЗАТ з II «Яліта»
зазначено, що до компетенції Наглядової ради ЗАТ з II «Яліта-
S» належить право прийняття рішення про ліквідацію
дочірнього підприємства (а.с. 66).

У зв'язку з відсутністю у ДП готель «Яліта- S» господарської
діяльності 29 березня 2006 року Наглядовою радою ЗАТ з II «Яліта»
було прийняте рішення про ліквідацію Дочірнього підприємства (далі ДП), що
підтверджується протоколом від 29.03.2006 року (а.с. 73-74).

У відповідності з цим протоколом була створена
ліквідаційна комісія, головою якої 5ув призначений ОСОБА_2, як директор ДП, і
йому було доручено забезпечити виконання тередбачених законодавством заходів
про ліквідацію ДП готель «Яліта- S».

При цьому в матеріалах справи відсутні докази про те, що
ОСОБА_2 здійснював

5удь-які заходи
щодо  лыквыдыцыъ ДП «Яліта- S»

Із актів і службової записки, складених працівниками ДП готель «Яліта- S « на
а.с. 81-83 вбачається, що позивач без будь-яких причин 3 липня 2006 року був
відсутній на робочому місті.

В аудиторському акті від 17 листопада 2006 року про результати поновлення
бухгалтерського і податкового обліку на ДП «Яліта- S» за період з
01.01.2003 року по 30.06.2006 року зазначено, що на підприємстві бухгалтерський
та податковий облік не здійснювався (а.с. 37-39). Згідно п. 6.1 Статуту ДП
готель «Яліта- S»
обов'язок по організації бухгалтерії підприємства покладений на директора.

Протоколом засідання Наглядової ради ЗАТ з II «Яліта»
ОСОБА_2 у зв'язку з невиконанням рішення Наглядової ради по ліквідації готелю
усунений від виконання обов'язків директора ДП готель «Яліта-S» (а.с. 12-13).

З урахуванням наведеного протоколом Наглядової ради ЗАТ з II
«Яліта» від 16.10.2006 року був призначений новий голова ліквідаційної
комісії - ОСОБА_3 та члени комісії, а ОСОБА_2відсторонений від виконання
обов'язків голови ліквідаційної комісії ДП готель «Яліта- S» (а.с. 45). В
цьому ж протоколі голові ліквідаційної комісії ОСОБА_3 дане розпорядження взяти
пояснювальні записки з робітників ДП готель «Яліта-S» з
приводу невиходу на роботу без поважних причин, але позивач відмовився давати
пояснення і надавати документи про поважність причин відсутності на роботі 3
липня 2006 року, про що був складений акт (а.с. 97). 13 листопада 2006 року на
засіданні ліквідаційної комісії ДП готель «Яліта- S» було
прийнято рішення про звільнення ОСОБА_2з посади директора готелю і видано наказ
№7 про звільнення ОСОБА_2з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул 3 липня
2006 року (а.с. 98, 99).

Ліквідаційна комісія, як орган, до якого перейшли усі повноваження з
керування справами ДП готель «Яліта-S» у
відповідності з вимогами ст. 105 Цивільного кодексу України правомірно прийняв
рішення про звільнення позивача з займаної посади.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що
ліквідаційна комісія, як орган до якого перейшли усі повноваження з керування
справами ДП готель «Яліта- S», правомірно прийняла рішення про звільнення позивача з
роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України, і обгрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2про поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

У спірний період часу, коли виникла заборгованість по заробітній платі
ОСОБА_2працював на посаді директора підприємства і на нього, як на керівника
підприємства був покладений обов'язок по виконанню законодавства про працю, в
тому числі і по виплаті працівникам заробітної плати за виконану ними роботу у
встановленому розмірі і у строки, передбачені ст. 115 КЗпП України.

Підстав для виплати йому моральної шкоди у розмірі і на
підставах,викладених у його позовній заяві немає, оскільки він, як особа, винна
в порушенні законодавства про працю, несе відповідальність згідно з чинним
законодавством відповідно до ст. 265 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції,
оскільки вони обгрунтовані, засновані на законі і матеріалах справи.

Із довідки, виданої ліквідаційною комісією ДП готель «Яліта- S» слідує, що перед
ОСОБА_2мається заборгованість з заробітної плати в сумі 5911 грн. 44 коп. (а.с.
86).

З урахуванням наведеного суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_2в частині стягнення заборгованості з заробітної плати і
стягнув з ліквідаційної комісії ДП готель «Яліта-S» на
користь ОСОБА_2 5911 грн. 14 коп.

Такі висновки
місцевого суду обгрунтовані, засновані на законі і матеріалах справи.

Додаткових доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої
інстанції апелянтом і його представником суду апеляційної інстанції не надано.

Посилання апелянта на те, що згідно наказу від 1 лютого
2006 року ОСОБА_2 переведений на 0,25 тарифної ставки і його робочий час
складав 2 години не приймаються колегією суддів, до уваги, оскільки вказаний
наказ підписаний самим ОСОБА_2і з керівництвом ЗАТ з II «Яліта»
погоджений не був.

Доводи апелянта,
викладені в апеляційній скарзі, по суті не спростовують висновків суду першої
інстанції і не можуть бути прийняті до уваги, тому що зроблені судом висновки

відповідають
фактичним обставинам, матеріалам справи та вимогам закону в зв'язку з чим
оскаржуване рішення не може бути скасоване чи змінено по суті.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи суд повно,
об'єктивно та всебічно з дотриманням вимог процесуального права дослідив
обставини справи, дав належну оцінку наданим сторонами доказам, тому правових
підстав для скасування рішення з ухваленням нового рішення по справі не встановлено.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 303, 308, 313, 315, 317
Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну, скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 28 березня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена у

касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання

нею законної
сили.