Справа № 22-1638   / 2007 р.                    Головуючий у 1 інстанції :Крамаренко А.І.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

25   квітня 2007
року                                                           м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.

Суддів:         Краснокутської
О.М.

Сапун О.А.
При секретарі: Ткаченко М.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від "01" лютого 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, третіх осіб приватного нотаріусу
Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4про виселення із кімнати АДРЕСА_1з наданням іншого
жилого приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2006 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третіх осіб приватного нотаріусу Бердянського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4про виселення із кімнати АДРЕСА_1з наданням іншого жилого приміщення.

У позовній заяві зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 29
червня 2004 року, укладеного між Федерацією
професійних спілок України та ОСОБА_1. , вона є власником 68/75 часток гуртожитку АДРЕСА_1.

Кімнату №89 , що входить у 68/75
часток вказаного гуртожитку, займає ОСОБА_2. Станом на 22 січня 2007 року ОСОБА_2. має заборгованість перед нею ,
власником

гуртожитку, за комунальні послуги в
сумі 1222 грн. 19 коп. Крім того , згідно Форми №А

на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_2. вони
були прописані в кімнату

№35 гуртожитку, яка складалась з
однієї жилої кімнати. При цьому ОСОБА_2. ніколи

не була у трудових відносинах з колишнім власником                              гуртожитку

ПМК"УКРКУРОРТРЕМБУД" та КП
"ББД ФПСУ".

Посилаючись на
те, відповідачка не надала документи на підставі яких вона, вселилась у кімнату №89 гуртожитку, має
заборгованість і створює власнику перешкоди у

2

здійсненні права
власності , ОСОБА_1. просила   виселити
відповідача з кімнати АДРЕСА_1без надання
іншої жилої площі.

В процесі
розгляду справи уточнила свої вимоги та просила виселити відповідача з кімнати
АДРЕСА_1надав їй для проживання житлову
кімнату № 66, в якій проживає ОСОБА_4.

Рішенням  Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області івід 01 лютого 2007 року у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження порушено за
скаргою ОСОБА_1.

У скарзі
ОСОБА_1. просить скасувати рішення, посилаючись на те, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та
процесуального права, постановити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2. та ОСОБА_4проти апеляційної скарги заперечують , виклавши
доводи у письмових запереченнях.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1не підлягає
задоволенню.

Вирішуючи спір , суд встановив фактичні обставини справи, дав оцінку
доказам за правилами ст..212 ЦПК України і
прийшов до висновку про відсутність правових підстав для виселення
ОСОБА_2.

Висновки суду достатньо вмотивовані і підтверджені наявними у матеріалах
справі доказах.

Посилання в апеляційній скарзі на те , що відмова у позові про виселення
порушує право власності безпідставне. Та обставина що , особа є власником
майна, а отже , має охоронюване законом право володіти
, користуватися і розпоряджатися належним майном, сама по собі не може бути підставою для виселення інших осіб, які там правомірно
проживають.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1. придбала у Федерації профспілок України за договором купівлі-продажу 68/75 часток гуртожитку по
АДРЕСА_1. Із витягу реєстру прав власності на
нерухоме майно вбачається , що правовий статус гуртожитку не змінено ( а.с.43). Об'єкт обтяжений житловими правами мешканців
гуртожитку . Жиле приміщення у гуртожитку ОСОБА_5, з
яким відповідачка перебувала у шлюбі, було надано попереднім власником - КП "Бердянська будівельна дільниця"
Федерації профспілок України. ОСОБА_2 , житлові права якої щодо спірного жилого
приміщення виникли як у члена сім'ї ОСОБА_6, має постійну
реєстрацію за адресою спірного жилого приміщення і воно є постійним місцем її проживання . Житлові права відповідачки
попереднім власником не оспорювалися. Тому доводи ОСОБА_1у
апеляційній скарзі про відсутність у ОСОБА_2. підстав для користування   жилим
приміщенням є неприйнятними

Суд дав правильну правову оцінку зазначеним обставинам і обґрунтовано
виходив з того , що не є підставою для виселення ОСОБА_7 наявність
заборгованості за користування жилим
приміщенням та факт переходу права власності на гуртожиток до іншої особи , оскільки її право користування жилим
приміщенням врегульовано житловим законодавством
, за яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у користуванні ним інакше як із підстав
і в порядку , передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК).

Доводи апеляційної скарги про те, що кімната 66 у гуртожитку, яка
запропонована відповідачці, відповідає п.43
Примірного положення про гуртожиток не заслуговують на увагу, оскільки не встановлені підстави для виселення із жилого
приміщенням., яким уособлено користується ОСОБА_2. До того
кімнатою 66 уособлено користується ОСОБА_4і вселення інших осіб порушувало б п. 42 Положення про гуртожиток, на яке
посилається позивачка.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права , яке призвело або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст 307,308,314, 315,
317   ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

3

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від
"01" лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення , проте може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців..