Справа №2-923/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2007 року Жовтневий
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Камишевої
Л.М., при секретарі - Ліннік
В.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання втратившим право
користування житловим приміщенням ,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3, про визнання відповідача
таким, що втратив право користування в будинку АДРЕСА_1.
Зазначила, що вона є власником 140/300
частин даного  будинку відповідно до договору дарування, який був
укладений та нотаріально посвідчений   ІНФОРМАЦІЯ_1 між нею
та її братом ОСОБА_2 - відповідачем
по справі. На його прохання вона дозволила
йому бути зареєстрованим за вказаною адресою. В цьому будинку вона проживає
разом чоловіком ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4. ОСОБА_2 з 1988 року не проживає
разом з ними, він має свою сім'ю та проживає в АДРЕСА_2. Вона змушена нести
витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг з урахуванням усіх
зареєстрованих у будинку громадян, а на її прохання знятися з реєстрації
відповідач відмовляється, при цьому мотивує
необхідністю сплатити йому значні кошти.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позов, а також обґрунтування, які викладені в позові.

Позивач ОСОБА_2 проти позову
заперечував та пояснив про те, що у 1985 році на гроші, які були
зароблені як ним так і ОСОБА_1 було куплено 140/300 частин будинку АДРЕСА_1 та
зареєстровано на його ім'я. ОСОБА_1 з чоловіком переїхали з Росії і вони усі разом проживали в будинку.
Оскільки цей будинок підлягав зносу, зареєструвавшись в будинку, усі
мали намір отримати квартири із державного житлового фонду. В 1988 році між ним та його сестрою ОСОБА_1 був
укладений договір дарування, відповідно до якого належну йому частину
він подарував ОСОБА_1. Він має сім'ю, з якою проживає в однокімнатній квартирі АДРЕСА_2. Квартира приватизована і її
власником є його дружина. З 1991
року в будинку не проживає .
Вважає, що він не втратив право користування
житловою площею в будинку. Він давав позивачці гроші на оплату
комунальних послуг, а також з 1985
року робив цегляну веранду до будинку, а також робив ремонт в будинку.

Третя особа - ОСОБА_3, пояснив про те, що його дружина з братом мали
намір придбати в м. Харкові будинок, який би згодом був би  знесений відповідно до державних актів та
отримати квартири. Він, його дружина ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_2
заробляли гроші та згодом купили частину
будинку, в яку усі вселилися та разом проживали. У 1991 році ОСОБА_2 зареєстрував шлюб і переїхав проживати до
своєї дружини в селище Хролі Харківської області. Пізніше, після того як
відповідач виїхав з будинку, вони зробили переобладнання в будинку, збільшивши
розмір кухні, добудували веранду та інше.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Судом
встановлено, що 140/300 частин житлового будинку з відповідною частиною
надвірних будівель , розташованих в АДРЕСА_1, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі
договору дарування, укладеного ІНФОРМАЦІЯ_1 та
посвідченого державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної
контори, реєстровий номер 3-1433
/а.с. 7-8/.

Відповідно до
довідки Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 95 м. Харкова за зазначеною адресою мешкають та зареєстровані ОСОБА_1,
її чоловік ОСОБА_3, дочка
ОСОБА_4, а також її брат ОСОБА_2 /а.с.10/.

Згідно акту, затвердженого ПЖЕП № 95 м. Харкова 24 жовтня 2006 року, ОСОБА_2 з 1988 року в будинку не проживає /а.с.11/.

Таким чином,
судом встановлено, що ОСОБА_2 більше п'ятнадцяти років в будинку АДРЕСА_1 не
проживає, про що не заперечували сторони по справі.

Відповідно до
ст. 11
ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані
сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають
доказуванню.

Стаття 13 Закону України „Про власність" встановлює, що одним
з об'єктів права приватної власності громадян є житлові будинки.

Відповідно до ч. 1
ст. 383 ЦК України
власник житлового будинку має право використовувати
помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і
не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом
з ним, мають право на користування цим житловим приміщенням відповідно
до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у
разі відсутності члена сім'ї без поважних причин
понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла
або законом.

Доказів того,
що власник заважав проживати відповідачу в будинку, суду не надано. Сама по собі
реєстрація не є підставою для збереження за громадянином права користуванням
житловим приміщенням.

Відповідно до ст.163 ЖК України у
разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у
межах строків, установлених ст. 71 ЖК України, а саме, при
тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.

Таким чином,
позовні вимоги ОСОБА_1 найшли своє підтвердження у судовому засіданні і
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст.
383,405 ЦК України,
ст.ст. 71, 163 ЖК
України, суд

Вирішив: Позов
задовольнити.

Визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язати відділ громадянства,
паспортної та міграційної служби Жовтневого РВ ДУМ ВС України в Харківській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд міста Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня його
проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції. Суддя