Справа № 2-1746
Рішення

ІмЕНЕм України

16
листопада 2007 р. Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді          Ганича І.М.

при
секретарі                   Шира І.Б.

з
участю адвокатів          ОСОБА_3. та
ОСОБА_4.

експерта-психіатра         ОСОБА_5

та
експерта-психолога    ОСОБА_6.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору дарування частини квартири недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.02.2007 р. звернувся з позовом в суд про визнання недійсним
договору дарування ним в користь відповідача 7/25 частини квартири АДРЕСА_1,
посвідченого 6.08.2004 р. приватним нотаріусом Ткачук Г.І. Свої позовні вимоги
він мотивує тим, що вказану частку квартири, яка становить житлову кімнату
площею  17,6 м2, отримав
згідно договору між співвласниками спірної квартири про визначення часток такої
від 6.11.1998 р. та що, після укладення цього договору, його брат ОСОБА_2 став
вимагати від нього відчуження спірної частки квартири, застосовуючи до
нього   психологічний тиск і погрожуючи
виселенням, що він сприймав реально і перебував в стані страху. Відтак,
відповідач пообіцяв купити для нього будинок в сільській місцевості і 6.08.2004
р. він підписав договір дарування 7/25 спірної квартири на користь ОСОБА_2,
після чого той продовжив психологічний тиск, виганяв його з квартири та врешті
вивіз його у с.Чайковичі Самбірського району Львівської області і поселив в
хату, зазначивши, що придбав таку для нього, проте, як він дізнався в грудні
2006 р., насправді цей будинок належить іншій особі, в результаті чого
відповідач шляхом обману та психологічного тиску заволодів його власністю, а
він залишився без житла.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, покликаючись на мотиви такого
та доповнив, що є хворою людиною і з 1973 р. по теперішнй час перебуває на
обліку у Львівському психоневрологічному диспансері, що використав відповідач,
зокрема, чинив на нього психологічний тиск та шляхом обману змусив підписати
його вказаний договір дарування від 6.08.2004 р., чим позбавив його житла,
просить позов задоволити.

Відповідач позову не визнав і зазначив, що позивач вів досить вільний
спосіб життя, зокрема, в спірній кімнаті влаштовував п'янки і гулянки із
сумнівними особами, від яких в подальшому став переховуватися, так як був винен
тим гроші і , щоби не пропала спірна кімната, брат добровільно подарував йому
свою частку житла по
АДРЕСА_1, після чого він допоміг позивачу знайти житло в с.Чайковичі
Самбірського району, де за свої кошти перекрив дах і де брат жив певний час.
Заперечив, що заволодів власністю брата шляхом обману та психологічного тиску
на такого, просить в позові відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Ткачук Г.І. в судове засідання не
з'явилася, а подала заяву, що дійсно вона 6.08.2004 р. посвідчила договір
дарування 7/25 частин квартири АДРЕСА_1 між сторонами, які розуміли значення
своїх дій і діяли добровільно. Вважає, що порушень чинного законодавства, при
посвідченні цієї угоди, не допустила і просить справу слухати у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, свідків і виступ адвокатів, вивчивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, позивач і відповідач є рідними братами та проживали в
приватизованій квартирі АДРЕСА_1 /а.с. 9, 37-39/, де кожному із них належала
певна частка такої відповідно до укладеного договору від 6.11.1998 р. про
визначення часток на квартиру між співвласниками /а.с. 6, 40/, зокрема, ОСОБА_1
належала житлова кімната площею 17,6 м2, що становить 7/25 ідеальної
частки вказаної квартири.

Встановлено, що 6.08.2004 р. нотаріус Ткачук Г.І. посвідчила договір
дарування 7/25 частин квартири поАДРЕСА_1, за яким позивач подарував належну
йому кімнату у вказаній квартирі - відповідачу /а.с. 7/, після чого ОСОБА_1.
проживав в с.Чайковичі Самбірського району Львівської області в будинку, який
належить ОСОБА_7 /а.с. 11/, а тепер він не має певного місця проживання.

Між тим, відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а недодержання в
момент вчинення правочину стороною /сторонами/ цієї вимоги є підставою
недійсності правочину /ч.1 ст.215 ЦК України/.

Із показів позивача, який з березня 1973 р. перебуває на обліку і лікуванні
у Львівському психоневрологічному диспансері з приводу хронічного
психоневрологічного захворювання /а.с. 8, 75/ та є інвалідом 3-ої групи /а.с.
15/, і свідківОСОБА_8.,        ОСОБА_9.,
ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12. і ОСОБА_13 вбачається, що відповідач, з метою
заволодіння спірним жилим приміщенням, досить тривалий час залякував ОСОБА_1.
та виживав брата із спірного жилого приміщення, зокрема, висловлював погрози,
міг вдарити, відключав опалення і не давав доступу до крана з водою, тобто
постійно чинив на позивача психологічний тиск, що спонукало того, в сукупності
із запевненням ОСОБА_2, з приводу того що він купив ОСОБА_1 в селі хату і що в
подальшому виявилося обманом, подарувати відповідачу свою частку квартири, а
самому залишитися без житла взагалі.

Згідно висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від
18.06.2007 р. /а.с. 76-78/, що хоча ОСОБА_1. і має повну цивільну дієздатність,
але в його поведінці проявляються такі індивідуально-психологічні особливості
як недостатність критики, послаблений вольовий контроль, бездумність та
поверхневість суджень, легковажність, схильність до імпульсивних дій,
навіювань. Люди з такими індивідуально-психологічними особливостями можуть
легко підпадати під вплив інших осіб. При наявності об'єктивних даних відносно
факту психологічного тиску на ОСОБА_1. зі сторони відповідача до моменту
підписання договору про дарування частини квартири, що повністю стверджується
вищенаведеним, то ОСОБА_1. на той момент знаходився у стані емоційного
напруження, що вплинуло на його рішення і що експерт-психолог ОСОБА_6. в цілому
підтвердила в судовому засіданні, в тому числі зважаючи на пояснення
відповідача і свідків з його боку.

Суд не бере до уваги показів відповідача і свідка ОСОБА_14. в тій частині,
що позивач за власною ініціативою і добровільно подарував свою частку
квартири           ОСОБА_2, оскільки це
не знайшло свого об'єктивного підтвердження в судовому засіданні, так як
повністю спростовується вищезазначеними доказами.

Щодо показів свідків ОСОБА_15., ОСОБА_16 і ОСОБА_17. про спосіб життя
ОСОБА_1., то такі, за твердженням експерта-психолога ОСОБА_6., власне і
вказують на індивідуально-психологічні особливості поведінки позивача, які в
сукупності із фактором психологічного тиску на нього, про що зазначено вище, і
вплинули на прийняття позивачем рішення про відчуження свого житла.

Із наведеного видно, що вищезазначені дії відповідача стосовно позивача,
зокрема, психічного впливу на останнього і навмисне введення того в оману щодо
придбання для нього будинку в с.Чайковичі Самбірського району Львівської
області були у зв'язку і безпосередньо вплинули на волевиявлення ОСОБА_1.
укласти вказаний договір дарування на вкрай невигідних для нього умовах, так як
цей правочин фактично позбавив позивача житла.

Суд вважає, що посвідчений 6.08.2004 р. приватним нотаріусом Ткачук Г.І.
договір дарування частини квартири між сторонами, не відповідає  вільному волевиявлення та внутрішній волі
ОСОБА_1., а тому такий слід визнати недійсним з моменту його посвідчення, чому
не може залишатися в силі і видане ОСОБА_2, на підставі цього договору,
реєстраційне посвідчення на спірну кімнату /а.с. 24/.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України і ст.ст.
203, 215, 225, 236 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Визнати укладений
ОСОБА_1 договір дарування на 7/25 частин квартири АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2 і
посвідчений 6.08.2004 р. приватним нотаріусом Ткачук Галиною Іванівною в
реєстрі за № 1807 та видане на підставі вказаного договору ОСОБА_2 реєстраційне
посвідчення від 08.09.2004 р. - недійсними.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:

Оригінал рішення.