УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року травня
місяця „21" дня
колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого,
судді:    Ланкова М.В. Суддів:    Ісаєва Г.А.

Белинчук Т.Г. При секретарі:     Гребеннікової Н.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до   приватного   підприємця
ОСОБА_2про
стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Центрального районного суду міста Сімферополя
АР Крим від 19 грудня 2006 року, -

ВСТАНОВИЛА: . ОСОБА_1. звернувся до
суду з позовом до ППОСОБА_2. про стягнення моральної шкоди за не надані
туристичні послуги.

Свої вимоги
мотивує тим, що 24 грудня 2002 року, між його
нареченоюОСОБА_3і відповідачем було укладено договір на надання туристичних
послуг. Відповідно до договору транспортно-туристичне агентство прийняло на
себе зобов'язання організувати проживання в
пансіонаті „Гурзуф" смт. Гурзуф в двох номерах з 31 грудня 2002 року по 02 січня 2003 року для
святкування Нового року.

31 грудня 2002
року відповідач доставив його та інших туристів не в пансіонат „Гурзуф" смт. Гурзуф, а на територію
колишнього дитячого саду
МГЦ „Артек", що на той час орендувався фірмою „Інвар", яка не є
суб'єктом туристичної діяльності. Відповідач намагався поселити позивача в
будівлю, де йшли будівельні роботи, не було води та інших зручностей.

Цього ж дня він
разом з іншими туристами відмовилися від послуг, що надаються, у зв'язку з тим,
що вказані умови не відповідали загальноприйнятим поняттям про умови. Після
приїзду до м. Сімферополя, ОСОБА_2 відмовився
повернути гроші і зареєструвати відмову від туристичних послуг. Вважає, що
зривом святкування Нового року йому заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює в
5000 грн.

Рішенням
Центрального районного суду міста Сімферополя АР Крим від 19 грудня 2006 року, з
урахуванням ухвали від 02.03.2007
року, позовні вимоги ОСОБА_1.
задоволені частково. З ППОСОБА_2. стягнуто на користь ОСОБА_1. 1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення,
яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_1.
відмовити у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що
рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши
суддю-доповідача, осіб, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до
вимог статті 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Справа № 22-ц-3330/2007 р                              Головуючий суду
першої інстанції:

Долженко Ю. П.

Доповідач:
Белинчук Т.Г.

Постановляючи
рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з
обґрунтованості позовних вимог та їх доведеності.

З даними
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають вимогам закону і підтверджені зібраними по справі доказами.

З матеріалів
справи вбачається, що 24
грудня 2002 року,
між нареченою позивача -ОСОБА_3. і відповідачем
було укладено договір на надання туристичних послуг, відповідно до якого
транспортно-туристичне агентство прийняло на себе зобов'язання організувати
проживання в пансіонаті „Гурзуф"
смт. Гурзуф в двох
двомісних номерах на чотири особи зі всіма зручностями з 31 грудня 2002 року по 02 січня 2003 року для
святкування Нового року.( а.с.
17- 22).

31 грудня 2002
року відповідач доставив позивача та інших туристів не в пансіонат „Гурзуф" смт. Гурзуф, а на територію
колишнього дитячого саду
МГЦ „Артек", де проводилися ремонтні роботи, не було опалювання та води.
У. зв'язку з чим позивач відмовився від послуг. Таким чином відповідач порушив
умови договору про надання туристичних послуг.

При ухваленні
рішення про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано
керувався положеннями частини 2
статті 20 Закону
України „ Про
туризм", яка діяла на час надання туристичних послуг, та п. 4.4 договору про
надання туристичних послуг. У зв'язку з чим посилання апелянта на нині діюче
законодавство про туризм, є необгрунтованим.

Доводи
апеляційної скарги про те, що наречена позивача придбала путівку на дві особи - на себе
таОСОБА_4., а не на
позивача, суперечать матеріалам справи згідно яких наречена позивача уклала
договір про надання двох двомісних номерів на чотири особи, на себе та
позивачаОСОБА_1 та свого братаОСОБА_4. та іншу особу.

Посилання
апелянта на те, щоОСОБА_1 вже отримав компенсацію моральної шкоди за надання
туристичних послуг, є необгрунтованим оскільки по судовому рішенню від 23.01.2004 року на
користьОСОБА_1 з ОСОБА_3.
стягнута моральна шкода за позовом про захист честі та гідності, моральної
шкоди( а.с. 39-40).

Колегія суддів
вважає, що розмір моральної шкоди відповідає об'єму та характеру моральних
страждань позивача та зменшенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги    не спростовують висновки суду першої
інстанції і не є підставами для скасування чи зміни рішення суду.

Судом правильно
встановлені факти, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та докази якими
вони підтверджуються, правовідносини, та норми матеріального права, які
регулюють ці правовідносини і постановлено рішення по справі на підставі
доказів, наданих особами в порядку правил ЦПК України.

Суд першої
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права, що в силу ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної
скарги.

На     підставі     викладеного і керуючись статтями 303, 307, 308, 315, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних
справах, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_2відхилити.

Рішення Центрального районного суду міста
Сімферополя АР Крим від 19 грудня 2006

року  залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в

касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двох місяців.