20 лютого 2007 р.                                                                                                        м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді Садовського К.С.
при секретарі -               Калініченко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м, Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 третя
особа державна виконавча служба у Київському районі м.Харкова про визнання
право власності на майно та зняття з арешту,
03 листопада 2006 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до
суду із позовною заявою, в якій просять визнати за ОСОБА_1 право власності на
комп'ютер „Neos", магнітофон „Sony", принтер „Lexmark", монітор „Samtron", колонки „Sven", телевізор „GoldStar", гарнітур кухонний; за ОСОБА_2 визнати право власності на 1/2 частину телевізора „LG", відеомагнітофона „JVC, меблевого гарнітура „Горка",
декоративного водоспаду.
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що арештоване
майно - комп'ютер „Neos", магнітофон „Sony", принтер „Lexmark", монітор „Samtron", колонки „Sven", телевізор „GoldStar", гарнітур кухонний не належить
боржнику ОСОБА_3, а позивач ОСОБА_2 вказує, що
телевізор „LG", відеомагнітофон „JVC", меблевий гарнітур „Горка" та
декоративний водоспад є їх з ОСОБА_3 спільним майном, оскільки воно було придбано в період їх шлюбу, тому вона
має право на 1/2 частину цього майна.
В ході розгляду справи позивач ОСОБА_2 та
представник позивача ОСОБА_5 свої вимоги підтримали та просили зняти арешт з належного їм
Представник ДВС у Київському районі м.Харкова
Каменська М.І. в судове з'явилась, просила вирішити спір на
розсуд суду.
Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про
причину своєї неявки суд не повідомили, хоча про
час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що
свідчить їх підписи в зворотному поштовому повідомленні.
Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦІЖ України.
Суд, вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_5 та представника 3-ї особи, дослідивши письмові докази,
вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з судовим наказом Київського районного суду
25 жовтня 2006 року за заявою ОСОБА_4 державним виконавцем ДВС у
Київському районі м.Харкова Каменською М.І. відкрито
виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного
судового наказу.
25 жовтня 2006 року за заявою ОСОБА_4 державним виконавцем ДВС у
Київському районі м.Харкова Каменською М.І. винесена
постанова про накладення арешту на майно, що належить боржнику ОСОБА_3, що мешкає АДРЕСА_1 в межах суми боргу.

30 жовтня 2006 року державним виконавцем ДВС у Київському районі
м.Харкова Каменською М.І. проведений опис та арешт майна
АДРЕСА_1, про що складено відповідний акт.

Згідно вищезазначеного акту опису й
арешту майна від 30.10.2006 року було описано наступне майно: 1) телевізор „LG"; 2) відеомагнітофон JVC"; 3) меблевий гарнітур коричневого кольору з 4-х секцій „Горка";
4) декоративний водоспад; 5) комп'ютер „Neos"; 6) магнітофон „Sony"; 7) принтер „Lexmark"; 8) монітор „Samtron"; 9) колонки „Sven"; 10) телевізор „GoldStar"; 11) кухонний гарнітур: кутовий
диван, стіл.

Відповідно до ч.І ст.59 Закону України „Про
виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року, з послідуючими змінами та
доповненнями, особа, яка вважає, що майно, на яке

накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В ході розгляду цивільної справи ні позивачем
ОСОБА_1, а ні його представником не надано
письмових доказів того, що комп'ютер „Neos", магнітофон „Sony", принтер „Lexmark", монітор „Saratron", колонки „Sven", телевізор „GoldStar" та кухонний гарнітур є його власністю. Надані суду гарантійні талони /а. с 7/ не містять відомостей на яку
продукцію вони видані; копія паспорту на продукцію фірми „Sony" та гарантійний талон „GoldStar" /ас. 8/ також не містять на яку саме продукцію вони видані та дату їх видачі; кредитний
договір НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_1 та АППБ „Аваль" на отримання
споживчого кредиту не містить відомостей на які саме цілі або для придбання якої речі
був виданий.

Відповідно до ч.І ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 Об серпня 2004 року одружився з позивачем ОСОБА_7, що вбачається з
наданого суду свідоцтва про одруження.

Як встановлено судом телевізор „LG", відеомапгітофон „JVC", меблевий гарнітур „Горка" та декоративний водоспад були придбани
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в період їх шлюбу, тому Уг
частина цього майна належить на праві власності позивачу ОСОБА_2

Згідно з роз'ясненнями в постанові пленуму
Верховного Суду УРСР „Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27.08.1976 р. (п.7), з постдуючими змінами та доповненнями, в тих випадках, коли предметом позову є частка в спільній
сумісній власності на неподільну річ суд, з урахуванням конкретних обставин,
може залишити річ в описові, зобов'язавши відповідну державну податкову шспекщю або організацію виплатити позивачу
відповідну частину її вартості.

Таким чином, оскільки описане майно - телевізор „LG", відеомагнітофон „JVC", меблевий гарнітур „Горка" та
декоративний водоспад є неподільними речами і на Уг їх частину може бути звернуто
стягнення, суд залишає їх в опису та не знімає арешту.

Керуючись ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, ст. 48 Закону України „Про власність"
№ 697-ХІІ від 07.02.1991 року, з постдуючими змінами та
доповненнями, ст.59 Закону України „Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року, з послідуючими змінами та
доповненнями, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 1/2
частину телевізора „LG", відеомагнітофона „JVC, меблевого гарнітура „Горка" та декоративного водоспаду.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про
зняття арешту з телевізора „LG", відеомагнітофона „JVC", меблевого гарнітура „Горка" та
декоративного водоспаду - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права
власності на комп'ютер „Neos", магнітофон „Sony", принтер „Lexmark", монітор „Samtron", колонки „Sven", телевізор „GoldStar", гарнітур кухонний та зняття з них
арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржено
позивачем до Апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом
10
днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення, з
подачею її копії до апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання
його копії.