Справа  № 2-647/ 2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого  2007
року             Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в складі : головуючого
судді   -      Слюсар Л.П.

при секретарі             -      Олексенко М.В.

розглянувши у попередньому   судовому засіданні в залі суду  м.

Дніпропетровська цивільну
справу за позовом   ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В січні  2007 року
позивач звернувся до суду з позовом  до
відповідачки про

розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11 червня 1999
року він зареєстрував

шлюб з відповідачкою . Від спільного життя мають
неповнолітню дочку  ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження , яка  проживає з відповідачкою.  Спору з

приводу місця проживання дитини між ними не має.  Після розірвання шлюбу дитина

буде проживати із відповідачкою.   Сімейно-шлюбні відносини припинені.    Сім'я

фактично розпалася, збереження не можливо.  Спору про розділ майна не

має.        Просив
шлюб розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні
вимоги. Вказав на те, що із

2003 року єдиною сім'єю не проживають. Кожен живе своїм
життям.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги
визнала.  Просила суд

розірвати шлюб. Вказала, що дійсно сім'я розпалася.  Із  2003
року   вони

проживають окремо, примирення не можливе. Майновий спір
відсутній.

Виходячи із
наведеного, суд  вважає, що рішення у
справі можливо постановити

при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4
ст.130 ЦПК України при визнані позову ухвалюється судове

рішення в порядку, встановленому ст.174 цього
Кодексу.  Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК

України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних

підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами
11 червня 1999 року в

відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому
Красногвардійської

районної ради м. Дніпропетровська ,  актова запис НОМЕР_1, був зареєстрований

шлюб. Від спільного життя є дочка     ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.  Судом встановлено, що сторони з  2003
року проживають

окремо, спільне господарство не ведеться,  примирення не можливе. Майновий

спір
відсутній.  Спір про місце
проживання дитини відсутній.

При  таких
обставинах суд приходить до висновку, що причини, якими мотивують

сторони свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне
життя  подружжя і

збереження сім'ї не можливе.

Тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та
розірвати шлюб, судові

витрати віднести за рахунок позивача.

Приймаючи до уваги вищевикладене та керуючись ст.ст. 104,
110 Сімейного Кодексу

України , ст.ст. 10, 11, 15, 174,  212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб між
ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  (
дошлюбне

прізвище ІНФОРМАЦІЯ_2), зареєстрований 11 червня 1999
року  в

відділі реєстрації актів громадянського стану Красно
гвардійської районної ради

м. Дніпропетровська , актовий запис НОМЕР_1, які мають
неповнолітню дитину   -

розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати в розмірі
25 грн. 50 коп.

віднести за рахунок позивача, відповідачку від сплати
звільнити.

Рішення може  бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області

через Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти
денний строк, з дня

проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього

протягом 20-ти днів апеляційної скарги,  або без подання заяви про апеляційне

оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги на протязі
10-ти днів з  дня

проголошення рішення.

Суддя:

Л.П. Слюсар