справа №2- 5940 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2007 р.     Голосіївський районний суд м.  Києва в складі:

головуючого                                                                                -
судді: Іваненко Ю.Г.,

при секретарі -                                                                             -   Гаврилюк І.В.

з участю позивачки                                                                     -
ОСОБА_1

відповідача                                                                                   -
ОСОБА_2.

розглянувши     у відкритому попередньому судовому
засіданні  в м.   Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до     ОСОБА_2

про   розірвання шлюбу.

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про
розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим,
що 28.11.2003 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано
шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Деснянського РУЮ м.  Києва,
актовий запис №1972.

У них народилася донька ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Спільне життя з відповідачем не склалося,  по причині несумісності характерів,  втрати між подружжям почуття любові,  довіри та взаємоповаги. Подружжя має різні погляди
на життя,  всі спроби позивачки
спілкування з чоловіком призводять до сварок.

На даний момент сторони проживають окремо,  спільного господарства не ведуть,  а шлюб носить формальний характер.
Вважає,  що подальше збереження
сім"ї неможливе.

В попередньому судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала,  просила суд їх
задовольнити.

Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні
вимоги позивача визнав.

Відповідно до п. 4
ст.  130 ЦПК України ухвалення у
попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від
позову,  визнання позову,  укладення мирової угоди проводиться в
порядку,  встановленому статтями 174 і
175 цього Кодексу.

Згідно п. 4  ст.  174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Вислухавши позивача,
відповідача,  вивчивши матеріали
справи суд приходить до висновку,  що
позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,  сторони зареєстрували шлюб 28.11.2003
року,  про що в відділі реєстрації актів
громадянського стану Деснянського РУЮ м.
Києва,  зроблено актовий запис
№1972.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження.

Позивач з відповідачем не проживають,  подружніх відносин не мають,  спільного господарства не ведуть. Спільне
життя не склалось,  стали виникати непорозуміння,  виявилась відсутність спільних
інтересів,  поглядів. В результаті чого
вони втратили почуття любові та поваги одне до одного.

Сторони заперечували проти
надання строку для примирення.

Відповідно до  ст. . 112 СК
України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя,  дійсні причини позову про розірвання
шлюбу,  бере до уваги наявність
малолітньої дитини,  дитини-інваліда та
інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,  якщо буде встановлено,  що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,  інтересам їхніх дітей,  що мають істотне значення.

В даному судовому засіданні встановлено,  що подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечить інтересам сторін по даній справі.

На підставі викладеного та керуючись  ст.
ст.  110,  112 Сімейного Кодексу України,   ст.
ст.   ст.   ст. 10,
57,  58,  195,
208,  209,  212,
213,  214,  215,
218 ЦПК України,  суд,  -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 доОСОБА_2 про розірвання шлюбу -
задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження,
зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану
Деснянського РУЮ м.  Києва,  зроблено актовий запис №1972- розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з
ОСОБА_1 державне мито на користь держави в розмірі 17 гривень.

ОСОБА_2.   звільнити від
сплати державного мита.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження,  але
апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294 ЦПК України,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,  якщо
його не скасовано,  набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.