Справа АДРЕСА_1
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 січня 2007 року Смілянський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючої судді                                   Зайончковської І. А.

при секретарі                                       Діхтяренко І.Г.

з участю адвоката                                 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сміла справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільної сумісної власності подружжя на самочинно збудоване нерухоме майно, поділ
майна подружжя та визнання права власності на 1/2 його частину,

встановив:

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1 по ІНФОРМАЦІЯ_2, від якого мають повнолітніх дітей.

Позивачка, посилаючись на те, що під час спільного проживання ними був
придбаний будинок АДРЕСА_1, самочинно збудовані до нього прибудови, а також надвірні споруди, придбано автомобіль ВАЗ-2101 д/н НОМЕР_1, просила визнати самочинні
забудови в будинковолодінні спільним майном подружжя та провести його поділ, виділивши їй 1/2 частину будинку, встановити порядок
користування присадибною земельною ділянкою та стягнути на її користь з
відповідача грошову компенсацію за 1/2 частину вартості автомобіля, залишивши
його в користуванні останнього, а також просила стягнути
понесені нею витрати по справі.

Відповідач позов визнав частково, не погоджуючись зі стягненням з нього
судових витрат по справі, а також визнанням
автомобіля та сараю „Д" спільним майном подружжя, так як воно було придбано ним за власні кошти після припинення спільного
проживання сторін.

Заслухавши сторони, представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України
майно набуте під час шлюбу належить подружжю на праві спільної сумісної
власності та при його поділі кожен з них має рівне право на частку в спільному
майні. Судом встановлено, що сторони під час шлюбу за договором купівлі-продажу від 3 серпня 1988 року придбали спірне будинковолодіння, яке було оформлене на відповідача. Також ними в цей же
період були зроблені добудови до будинку „А1", „А2",
„А3", збудовано сараї ,,Г', „Е", „Ж" та у 2004 році сарай „Д". Оскільки ст. 376 ЦК України передбачає можливість визнання за користувачем
земельної ділянки права власності на нерухоме
майно, яке самочинно на ній збудоване, якщо це не порушує прав інших осіб, то вказані добудови та сараї необхідно визнати
спільним майном сторін, так як це не порушує
права інших осіб та не суперечить будівельним та іншим нормам, відповідно до,
погодженого з іншими службами, висновку архітектурно-планувального бюро м.
Сміли та заяви ОСОБА_4, що проживає в АДРЕСА_2 і є суміжним
землекористувачем.

Разом з тим, враховуючи пояснення відповідача та покази свідків, що є
дітьми сторін, суд вважає необхідним визнати сарай „Д" належним лише ОСОБА_2, так як він був збудований у 2004 році за особисті кошти відповідача та
особистою працею його і сина ОСОБА_5. Не оспорюючи показів
позивачки щодо участі у будівництві, а саме: поїздки за цеглою, часткової розшивки зовнішніх стін сараю та штукатурки
внутрішніх стін, суд вважає таку участь
незначною, яка суттєво не впливає на вартість будівлі і не надає
права на отримання частки в його вартості.

Крім того, судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання в
травні 1995 року, що встановлено рішенням
Смілянського міськрайсуду від 5 липня 2005 року,

виходячи з заяв самої позивачки, в
тому числі і про те, що відповідач залишив сім'ю. З цих же підстав, крім сараю, не може бути визнаний спільним майном і
автомобіль, так як його було придбано за договором
купівлі-продажу і зареєстровано 28 червня 1996 року в Смілянському МРЕВ ДАЇ на ім'я відповідача.

Крім того
встановлено, що автомобіль був придбаний фактично в розукомплектованому стані і ОСОБА_2 самостійно за власні кошти його
збирав із запчастин.

Посилання позивачки на надання нею коштів на придбання автомобіля суд
оцінює критично, оскільки з пояснень
відповідача та свідка ОСОБА_6 вбачається, що купівля відбулася за 250 доларів США, які ОСОБА_1 лише обміняла відповідачу на купоно-карбованці, в зв'язку з відсутністю у того
іноземної валюти.

Суд також не може прийняти до уваги покази свідка ОСОБА_7 про спільне проживання сторін до травня 2005 року, оскільки в матеріалах справи наявні дві довідки без дати та від 20 вересня 2006 року підписані нею, про не проживання відповідача у спірному будинку відповідно з 2005 року та з 15 січня 2000 року. Проте ні сторони, ні їх діти не заперечували проживання
ОСОБА_2 саме в спірному будинку, хоча сім'ї фактично не існувало, та надання ним коштів на утримання дітей та будинку,
в тому числі і на сплату комунальних платежів.

Таки чином, суд вважає, що поділу в рівних частках підлягає лише
будинковолодіння без врахування вартості сараю „Д".

Оскільки сторони не заперечували з приводу поділу будинку за вказаним в
експертизі єдиним варіантом, а також з приводу
встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою за варіантом
АДРЕСА_1, відповідно до вимог ст. ст. 88, 120 ЗК України, що передбачають
виділення в користування частини земельної ділянки, яка відповідає частці у
вартості будівлі чи споруди, то дані позовні вимоги необхідно задоволити саме
таким чином, з врахуванням того, що у фактичному користуванні сторін
знаходиться земельна ділянка більшою площею ніж виділена
за рішенням Смілянської міської ради, проте це не порушує нічиїх прав та ніякі
інші особи не оспорюють саме таке землекористування.

При поділі будинку в натурі необхідно зобов'язати позивачку, в зв'язку з
великим об"ємом робіт відповідача по
проведенню комунікацій та обладнанням виходу до своєї частини будинку, закласти дверні проєми між приміщеннями 1-1 та 1-2, 1-5 та
1-2, і обладнати між приміщеннями 1-5 та 1-6.

Оскільки загальна вартість надвірних споруд без сараю „Д" становить 21800 грн. і відповідно частка кожної сторони в
їх вартості становить 10900 грн., а позивачці виділяються надвірні споруди на загальну суму 17350 грн., вона повинна сплатити відповідачу за
більшу частку у вартості майна в сумі 6450
грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають
стягненню на користь позивачки судові витрати по справі
пропорційно до задоволених вимог. Так як ціна позову остаточно встановлена судом після проведення експертиз, з відповідача на
користь держави також необхідно стягнути судовий збір в сумі 406,48 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 60, 61, 69, 70 СК України,
ст. 376 ЦК
України, ст. ст. 88,
120, 152 ЗК України, суд, -

вирішив:

Визнати гараж „Г", сараї,,Ж", „Е", а також
самочинні добудови до будинку „А1", „А2", „А " спільним майном подружжя та
належними сторонам на праві спільної сумісної власності.

Визнати сарай „Д" особистим
майном відповідача ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1, вартістю 55384,62 грн., виділивши їй в користування квартиру № 1 зазначену червоним кольором у висновку судово-технічної
експертизи від 14 грудня 2006 року, а саме приміщення в будинку 1-7 площею 2,6 кв.м., 1-6 - 15,0 кв.м., 1-5 - 10,2 кв.м., коридор 1-1 - 3,7 кв.м., з надвірних
споруд гараж „F', погріб „П", 1/2 частину огорожі
вартістю 250 грн. на загальну суму 17350 грн.

Виділити в
користування ОСОБА_2 1/2 частину будинковолодіння
АДРЕСА_1 вартістю 56615,38 грн., що становить квартиру АДРЕСА_1, зазначену синім кольором у висновку судово-технічної
експертизи від 14

грудня 2006 року, а саме приміщення в будинку 1-2 площею 6,1 кв.м., 1-3 - 13,2 кв.м, 1-4 - 12,9
кв.м., з надвірних споруд сараї „Ж","Е", вбиральню „У", 1/2
частину огорожі вартістю 250 грн. на загальну суму 4450 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за більшу частку у вартості будинку в сумі 615 грн. 38 коп. та з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за більшу частку у вартості
надвірних споруд в сумі 6450 грн.

Зобов'язати ОСОБА_2 обладнати окремий вхід до виділеної частини будинку, а також
опалення, електро- та газопостачання; позивачку - закласти двері між приміщеннями 1-1 та 1-2, 1-5 та 1-2, і обладнати
між приміщеннями 1-5 та 1-6, відключивши
опалення та електропостачання від іншої частини будинку.

Виділити ОСОБА_1 в користування 1/2 частину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 377,8 м2 згідно висновку
судово-технічної експертизи від 14 грудня 2006 року в межах зафарбованих на схемі
червоним кольором.

Виділити ОСОБА_2 в користування 1/2 частину земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 площею 377,8 м2 згідно висновку судово-технічної експертизи від 14 грудня 2006 року в межах зафарбованих на схемі
синім кольором. Земельну ділянку площею 17,4 кв.м, зафарбовану на схемі зеленим кольором залишити
в спільному користуванні сторін.

В решті позовних вимог ОСОБА_1
відмовити як в безпідставних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 285 грн. 49 коп., за проведення судово-технічної експертизи в сумі 349 грн. 20 коп., за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 26 грн. 20 коп. та за надання юридичної допомоги в сумі 1047 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в сумі 406 грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10
денний строк з дня його проголошення
заяви про апеляційне оскарження та поданням - протягом 20 днів після подання такої заяви - апеляційної скарги. Апеляційна
скарга може бути подана і в 10 денний строк з дня проголошення
рішення без попереднього подання заяви про оскарження
рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Головуюча: