Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28 листопада 2007 року
Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л. І,

при
секретарі- Вдовиченко І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором
позики,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів у сумі 76
608 грн. за договором позики і понесені судові витрати, а саме: держмито в сумі
768 грн. і витрати на інформаційно- технічне забезпечення в сумі 30 грн.

В судовому
засіданні позивач і його представник ОСОБА_3 вимоги підтримали і просили їх
задовольнити.

Відповідач в
судове засідання жодного разу не з'явилася, причину останньої неявки до суду не повідомила,
про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином.

За згодою
позивача суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши
позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

14 березня 2004
року між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 був укладений у письмовій
формі договор позики у грошовій сумі
еквівалентній 14
400 доларів США, що на той момент складало 76 608 грн. Згідно умов договору відповідач зобов'язався
повернути суму позики до 01.06.2004 року, про що було складено розписку. Однак,
в оговорені строки відповідач суму боргу не повернув.

Як встановлено
судом, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами повернути йому
борг у сумі 76 608 грн., але відповідач ухиляється від сплати суми боргу, що
змусило позивача звернутися до суду з позовом.

Відповідно до ст.
1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2
ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов
може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості
речей.

Враховуючи, що відповідач позику
до теперішнього часу не повернув у строк та в порядку, що встановлені
договором, то суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Крім того,
з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а  саме:
держмито в сумі 768 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного
забезпечення в сумі 30 грн. згідно ст.88 ЦПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 212- 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 76 608 грн. суму боргу за договором позики від 14.03.2004
року і понесені судові витрати- держмито в сумі 768 грн., витрати на
інформаційно- технічне забезпечення в сумі 30 грн., а усього 77 406 грн.

Рішення набуває законної сили
через 10 днів після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва
в порядку визначеної ст.294 ЦПК України.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою
протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Судья:                                        Л. И.
Агеева