Справа №33ц-3086 кс 07
Головуючий у першій інстанції Хоменко О.Л.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

14 грудня 2007 року                                                м.  Донецьк

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Донецької області в складі: Рибалко Л.І.,
Новосядлої В.М. ,  Осипчук О.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за касаційною скаргою
Державного казначейства України на рішення Голосіївського районного суду м.  Києва від 20 жовтня 2005 року і на ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 19 січня
2006 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління юстиції в м.
Києві,  Київського міського
управління юстиції,  Міністерства юстиції
України,  Державного казначейства
України,  Відділення Державного
казначейства у Печерському районі в м.
Києві про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2003
року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В
обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те,  що відповідно до договору застави від 14
листопада 2001 року він виступив майновим поручителем ОСОБА_2 за кредитним
договором перед ВАТ «Державний ощадний банк України» від 24 травня 2005 року.

Згідно
із договором застави вартість заставленого автомобілю визначена сторонами 120
462 гривень 41 копійку.

Відповідно
до Акту товарознавчої експертизи за №667 від 25 жовтня 2001 року ринкова
вартість автомобілю становить 120 962 гривні 41 копійку.

Через
невиконання умов кредитного договору ОСОБА_2 і наявність заборгованості перед
банком у розмірі 128 488 гривень 26 копійок приватним нотаріусом Вашагашвілі
був вчинений виконавчий напис,  яким було
запропоновано звернути стягнення на належний позивачу автомобіль.

6
березня 2002 року було відкрите виконавче провадження державним виконавцем
Печерського ВДВС в м.  Києві.

24
травня 2002 року на автомобіль позивача був накладний арешт і установлено
заборону на його відчуження.

26
грудня 2002 року автомобіль позивача був переданий на реалізацію товариству з
обмеженою відповідальністю «Вілбок і Ко».

17
лютого 2003 року ТОВ «Рисан» звернулось до ТОВ «Вілбок і Ко» про готовність
придбати автомобіль за 100 000 гривень.

19
березня 2002 року,  24 липня 2002 року,  11 листопада 2002 року та 19 лютого 2002 року
позивач звертався до ВДВС із заявою про зупинення виконавчого провадження у
зв'язку із оскарженням виконавчого напису нотаріуса,  однак в порушення статті 34 Закону України
«Про виконавче провадження»,  виконавче
провадження зупинено не було.

Згідно
із Актом оцінки транспортного засобу від 27 грудня 2002 року автомобіль
позивача був оцінений у 50 202 гривні.

Автомобіль був
реалізований не на прилюдних торгах товариством з обмеженою

відповідальністю
«Кілбок і Ко» за 36 147
гривень 70 копійок.

В
виконавчому провадженні Печерського ВДВС в м.
Києві відсутні будь які документи щодо продажу автомобілю позивача.

Виходячи
з наведеного,  позивач вважає,  що діями державних виконавців ВДВС
Печерського районного управління юстиції при проведенні реалізації належного
йому автомобіля TOYOTA Land Cruiser Prado,
державний номерний знак
НОМЕР_1 за виконавчим
написом нотаріусів №663-к від 6 лютого 2002 року і за №221 від 16 лютого 2002
року були порушені його права і завдано матеріальну шкоду у розмірі 84 814
гривень 71 копійку і моральну шкоду у розмірі 25 000 гривень.

Рішенням
Голосіївського районного суду м.  Києва
від 20 жовтня 2005 року,  залишеним без
зміни ухвалою Апеляційного суду м.  Києва
від 19 січня 2006 року,  позов був
задоволений частково: з Державного казначейства України на користь
позивача,  у відшкодування матеріальної
шкоди,  стягнуто 84 814 гривень 71
копійку,  а у відшкодування моральної
шкоди 5 000 гривень.

Ухвала
Апеляційного суду м.  Києва від 19 січня 2006
року постановлена в порядку Кодексу Адміністративного судочинства України і
сторонам роз'яснено право оскарження ухвали апеляційного суду до Вищого
адміністративного суду.

В
касаційній скарзі Державне казначейство України просить скасувати судові рішення
і ухвалити нове рішення,  посилаючись на
порушення судовими інстанціями норм процесуального права і неправильне
застосування норм матеріального права.

Відповідно
до вимог частин 7 і 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України,
після набрання чинності цим Кодексом,
заяви і скарги в справах,  що
виникають з адміністративно-правових відносин,
розглядаються в порядку,
встановленому цим Кодексом.
Касаційні скарги на рішення загальних судів у справах,  визначених пунктом 7 цього розділу,  що подані до набрання чинності цим Кодексом і
не розглянуті Верховним Судом України,
передаються до вирішення Вищого адміністративного суду України.

Враховуючи
наведене,  керуючись,  частинами 7 і 10 Прикінцевих та перехідних
положень Кодексу адміністративного судочинства України,  колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Донецької області,

УХВАЛИЛА:

Справу
за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Печерського районного
управління юстиції в м.  Києві,  Київського міського управління юстиції,  Міністерства' юстиції України,  Державного казначейства України,  Відділення Державного казначейства у
Печерському районі в м.  Києві про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
передати для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвала
оскарженню не підлягає.