Справа № 4324           Головуючий у 1 інстанції Івашура В.О.
3 0                            Доповідач Шабанова В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 травня  2007 року            Апеляційний
суд Донецької області

в складі:

Головуючого
Шабанової В.О. Суддів: Стратіло В.І.,
Резникової Л.В. при секретарі Кошмак Т.С.

Розглянувши  у
відкритому  судовому        засіданні  в
місті  Донецьку апеляційну скаргу
ОСОБА_2

на рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька   від 27 березня  2007 року в справі за позовом  ОСОБА_1до ОСОБА_2про усунення перешкод у
користуванні приміщенням та виселення з гуртожитку

та за   позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 про визнання права
користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 27 березня 2007 року задоволений позов ОСОБА_1до ОСОБА_2про
усунення перешкод у користуванні приміщенням та виселення з гуртожитку.

ОСОБА_2
зобов"язана не чинити перешкоди в користуванні приміщенням та виселена з
гуртожитку без надання іншої жилої площі.

В
задоволені позову ОСОБА_2до ОСОБА_1про визнання права користування жилим
приміщенням відмовлено.

На дане
рішення подана апеляційна скарга ОСОБА_2. в якій йдеться про його скасування
рішення та ухвалення нового рішення про задоволення її позовних вимог.

Апелянт
вважає що рішення суду постановлено з порушенням норм Конституції,  матеріального та процесуального
законодавства.

Підстави
виселення з гуртожитку передбачені
ст.  132 ЖК України.

ОСОБА_1.
,  ставлячи питання про виселення їх з
гуртожитку,  не послався на жодну з
підстав,  передбачених даною нормою
закону.

Зміна власника
приміщення не моє тянути виселення мешканців з нього.

Про час
та місце розгляду справи сторони повідомлені в порядку,  передбаченому
ст.  ст. 74-76 ЦПК України.

Заслухавши
доповідача,  представника ОСОБА_1.  за дорученням ОСОБА_3,  перевіривши матеріали справи,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  рішення суду підлягає
залишенню без змін,  виходячи з
наступного.

Відповідно
до змісту  ст.  127-129 ЖК України,  пунктів 1, 2.9, 10, 40, 41 Примірного
положення   про   гуртожитки,    затвердженого   постановою
Ради   Міністрів   УРСР
від

03.06.1986
p. №
208,  діючого на даний час,  право на вселення в гуртожитки,  які належать підприємству,  мають працівники даного підприємства..

Приміщенння
гуртожитків є тимчасовим житлом,
передбачені для забезпечення місцем проживання робітників,  які не мають жилої площі,  на період їх роботи на підприємстві.

Надання
жилої площі в гуртожитку провадиться на підставі відповідного рішення
адміністрації підприємства,  та
профспілкового органу .

Для вселення на
жилу площу видається ордер.

Розглядаючи
справу по суті,  суд першої інстанції
встановив,  що гуртожиток за адресою
АДРЕСА_1 належав Акціонерному товариству закритого типу „Першому Донецькому
авторемонтному заводу" на підставі свідоцтва про право власності на
нерухоме майно,  видане управлінням
комунального господарства Донецької міської ради від 19.09.2005 року.

ОСОБА_2
не перебувала в трудових відносинах з авторемзаводом і не працює на
підприємстві на даний час.

Вона
вселена в гуртожиток у 2002 році тимчасово до 25.12.2004 р.,
за клопотанням Директора ТОВ „Донбас-Руббеж"..

В
подальшому її прописка була продовжена ще на рік до 30.12.2005 р. за листом
клопотанням головного державного лікаря Донецької міської
санітарно-епідеміологічної станції.

Рішення
адміністрації підприємства( авторемзаводу),
та профспілкового органу про надання ОСОБА_2 жилої площі в
гуртожитку,  не існує

Ордер на
заселення кімнатиНОМЕР_1гуртожитку,  де
проживала ОСОБА_2. на її ім. "я не видавався.

27 січня
2006 року Акціонерне товариство закритого типу „Перший Донецький авторемонтний
завод" продало,  а ОСОБА_1придбав
вказаний вище гуртожиток.

Договір
купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу,  зареєстрований в
бюро технічної інвентаризації м.
Донецька 8 лютого 2006 року за № 12097068.

В червні
2006 року ОСОБА_1.  звернувся з позовом
до ОСОБА_2про усунення перешкод в користування приміщенням та виселення з
гуртожитку,  в тому числі і з тих підстав,  що відповідачка не є працівниками
авторемзаводу і вселена в гуртожиток не у встановленому законом порядку.

У серпні
2006 року ОСОБА_2 звернулись з позовом до ОСОБА_1.  про визнання за нею права користування жилою
площею в кімнатіНОМЕР_1гуртожитку,  посилаючись
на те,  що в гуртожитку вона була
прописана,  про що свідчать штампи в
паспорті.. Хоча строк тимчасової реєстрації сплинув,  вважає,
що має право користування гуртожитком,
оскільки проживає в ньому з 2002 року.

Вказані
вище встановлені судом обставини підтверджуються поясненнями сторін по
справі,  а також документами,  зокрема: Договором купівлі-продажу гуртожитку
від 27.01.2006 року,  витягом з
Державного реєстру правочинів,  витягом
про реєстрацію права власності,  витягом
з реєстру прав власності на нерухоме майно,
листами-клопотаннями про вселення та надання прописки (а.с.  9-12, 76-77).

Встановивши
вказані вище обставини,  суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що ОСОБА_2 підлягає виселенню з кімнатиНОМЕР_1гуртожитку ( в якій вона
проживала на час розгляду справи),
оскільки ,  не працюючи на
авторемзаводі,  була вселена в гуртожиток
цього підприємства без законних підстав і не має право на користування жилою
площею гуртожитку.

Спільного
рішення адміністрації авторемзаводу,  та
профспілкового органу про надання ОСОБА_2 жилої площі в гуртожитку,  не існує

Ордер на заселення
кімнатиНОМЕР_1гуртожитку на ім. "я ОСОБА_4. не надавався,

Даний
правовий висновок суду відповідає обставинам справи та вказаним вище нормам
матеріального законодавства.

Доводи
апеляційної скарги про те,  що підстави
для виселення з гуртожитку передбачені
ст.  132 ЖК України,  і жодна з них ntf даній
справі не мала місця,  не можна прийняти
до уваги.

Вказана
норма закону передбачає можливість виселення з гуртожитку робітників
підприємства,  які були вселені в нього у
встановленому законом порядку,  (зокрема
вселені в гуртожиток робітники підприємства підлягають виселенню: у разі звільнення
з підприємства за власним бажанням; закінченням строкового договору,  тощо).

ОСОБА_2
вселена в гуртожиток авторемзаводу не у встановленому законом порядку,  оскільки не являлись працівником заводу.

Вказана
вище норма закону не може поширюватись на правовідносини,  які виникли між власником гуртожитку та
ОСОБА_2.

Рішення
суду відповідає вказаним вище нормам матеріального права,   ст.
ст.  10, 11,  213-215 ЦПК України і підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги,
немає.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
313-315 ЦПК України,  апеляційний
суд , -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 27 березня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.