Справа №2-91 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 січня 2007 року                                                                 Совєтський
районний суд

Автономної
Республіки Крим

у складі:          головуючого                                     - судді Кордика
С.В.

при секретарі                                    - Голова А.С.

за
участю

представників позивача                  - Крижановської Т.М., Бенедішиної М.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Совєтський цивільну справу за позовом
Відділу культури Совєтської районної державної адміністрації Автономної
Республіки Крим до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, спричиненої внаслідок зайво
виплаченої заробітної плати за виконання роботи за сумісництвом у сумі 1082
гривень 09 копійок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення шкоди,
спричиненої внаслідок зайво виплаченої заробітної плати за виконання роботи за
сумісництвом у сумі 1082
гривень 09 копійок.
Позовні вимоги мотивовані тим, щоОСОБА_1 працює ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді
ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11 червня 2002 року. Наказом НОМЕР_1відповідачці було дозволено
з 01 березня 2004 року сумісництво з посадою ІНФОРМАЦІЯ_3 у бібліотеці з
доплатою 0,5 ставки. У ході ревізії фінансово-господарської діяльності відділу
культури Совєтської райдержадміністрації, яка була проведена
Контрольно-ревізійним управлінням в АР Крим, встановлено, що виплати за
сумісництвом ІНФОРМАЦІЯ_2 бібліотекою зроблені незаконно. При цьому позивач
вважає, що внаслідок здійснення позивачки виплат за сумісництво йому спричинена
майнова шкода, яка дорівнює 1082 гривень 09 копійок і яку він просить стягнути
на його користь.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлений позов,
посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того пояснили, що
відповідачка працювала за сумісництвом на
підставі наказу директора центральної бібліотечної системи Стешенко Г.І., на
яку за видачу цього наказу було накладене стягнення у розмірі
середньомісячної заробітної плати.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала
і пояснила, що виконувала роботу за сумісництвом на підставі наказу,
виданого директором Центральної бібліотечної системи, сумніватися у законності
якого у неї не було ніяких підстав. Роботу за сумісництвом вона виконувала
належним чином і вважає, що обґрунтовано отримала оплату за виконану роботу.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали
справи, встановив:

ОСОБА_1 з 05
квітня 2000 року
працювала на посаді ІНФОРМАЦІЯ_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 01 березня 2004 року працює на
посаді ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначеної бібліотеки, що підтверджується відповідними
наказами (а.с. 7, 10). На
підставі наказу НОМЕР_1 по Совєтської центральної бібліотечної системі АР Крим,
виданого директором Стешенко Г.І. (а.с. 9),
ОСОБА_1 було дозволено за сумісництвом виконувати роботу ІНФОРМАЦІЯ_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01 березня 2004 року на 0,5 ставки з оплатою
згідно штатного розкладу. Усього за 2004
рік за виконання роботи за сумісництвом відповідачка отримала 1082 гривень 09 копійок, що
підтверджується розрахунком, наданим позивачем, та не заперечується
відповідачкою.

Позивач зазначає, що виплати за сумісництвом відповідачки
були здійснені незаконно, що було встановлено у ході проведення ревізій
Контрольно-ревізійним управлінням в АР Крим. При цьому з наданого
представниками позивача листа Контрольно-ревізійного управління в АР

Крим
вбачається, що виплати керівнику бібліотеки за сумісництво були здійснені на
порушення п.З, п.п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про
впорядкування умов оплати праці працівників установ, закладів і організацій
окремих галузей бюджетної сфери" від 07.02.2001
р. №134 та п.7
ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в
Україні". В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що внаслідок
здійснення позивачки виплат за сумісництвом йому була спричинена майнова шкода,
при цьому у якості правової підстави своїх вимог посилається на ст.ст. 130, 136
КЗпП України. Судом уважно вивчені зазначені доводи позивача, при цьому суд
вважає їх безпідставними, оскільки норми КЗпП України, зокрема ст.ст.127, 130,
134, 136, 138 зазначеного кодексу, передбачають можливість стягнення
матеріальної шкоди з працівника лише у випадках, коли така шкода заподіяна
винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Вина ж відповідачки у
спричинені позивачу матеріальної шкоди, про стягнення якої він заявляє вимоги,
не знаходить свого підтвердження, оскільки судом встановлено, щоОСОБА_1
виконувала роботу за сумісництвом на підставі відповідного наказу, виданого
керівником установи, в підпорядкуванні якого знаходилася ІНФОРМАЦІЯ_1, і на
якого за видачу цього наказу було накладене стягнення у розмірі
середньомісячної заробітної плати. При цьому доплата їй здійснювалася за
фактично виконану роботу і не була наслідком лічильних помилок, що не
заперечується представниками позивача.

При таких обставинах суд доходе висновку, що вимоги позивача не засновані
на законі, у зв'язку з чим у позові необхідно відмовити.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати
відшкодуванню не підлягають, оскільки рішення прийняте не на його
користь.

На підставі викладеного, ст.ст. 127,
130, 134, 136, 138, 232 КЗпП України, керуючись ст.ст. 5, 10, 57, 88,208, 209, 212-215, 218,
223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Відділу культури Совєтської районної
державної адміністрації Автономної Республіки Крим до ОСОБА_1 про стягнення
шкоди, спричиненої внаслідок зайво виплаченої заробітної плати за виконання
роботи за сумісництвом у сумі 1082
гривень 09 копійки - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим шляхом подачі апеляційної скарги через Совєтський
районний суд Автономної Республіки Крим протягом двадцяти днів після подачі
заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з
дня проголошення рішення суду. При цьому апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим через Совєтський районний суд АР Крим, при цьому копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Рішення набуває чинності після закінчення десятиденного
строку, передбаченого для подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, та
двадцятиденного строку для подання апеляційної скарги, який вираховується з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.