УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

« 19 » липня 2007 р.                                                                                    м. Чернівці

Колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

головуючого: Половінкіної Н.Ю.

суддів: Перепелюк Л.М., Рокочої М.І.

при секретарі: Орлецькій Я.І.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника
позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ спільного майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького
районного суду м.Чернівці від 27 березня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1. у січні
2006 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3. про поділ спільного майна
подружжя.

Вказував, що під
час шлюбу побудовано жилий будинок та господарські споруди, які знаходяться по
АДРЕСА_1 вартістю 162244 грн.

Просив поділити
жилий будинок та господарські споруди, які знаходяться по АДРЕСА_1, та визнати
право власності ОСОБА_3. на квартиру №2, що складається з кімнати площею 16,3 кв.м вартістю 2081 грн., кімнати площею 11,5 кв.м
вартістю 14686 грн., коридора площею 9,6 кв.м вартістю 12259 грн., літню кухню літ.В
вартістю 17847 грн., сарай літ.Г вартістю
7139 грн., 1/2 вбиральні літ.Е вартістю 730 грн., 1/2 огорожі №1-3 вартістю
2190 грн. 50 коп., 1/2 колодязя літ.І вартістю 3085 грн. 50 коп., що становить
49/100 частин вартістю 78750 грн., його - на квартиру №1, що складається з кухні площею 10,5 кв.м. вартістю
13409 грн., кімнати площею 20,7 кв.м вартістю 26434 грн., кімнати площею
13,6 кв.м вартістю 17368 грн., гараж літ.Б вартістю 12979 грн., сарай літ.Д
вартістю 7301 грн., 1/2 вбиральні літ.Е вартістю
730 грн., 1/2 огорожі №1-3 вартістю 2190 грн. 50 коп., 1/2 колодязя літ.І вартістю
3082 грн. 50 коп., що становить 51/100 частин вартістю 83494 грн. їз стягненням
на користь ОСОБА_3. компенсації в сумі 2372 грн.

Справа №22ц-449 2007 р.                             Головуючий
у 1 інстанції Бреславський О.Г.

Категорія 34                                                   Доповідач Половінкіна Н.Ю.

2

Рішенням
Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2007 року у позові
ОСОБА_1. відмовлено за спливом позовної давності.

ОСОБА_1. в
апеляційній скарзі просить скасувати рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 27 березня 2007 року та ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

Вважає, що висновки
суду про сплив позовноі давності не відповідають обставинам справи, оскільки
його право власності на спірне майно не порушувалося, судом неправильно
застосовано норми матеріального права та процесуального права.

Колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові ОСОБА_1.  про поділ
_ спільного майна подружжя, послався на п.4 ст.267 ЦК України, за
змістом якої сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Одночасно суд
першої інстанції визнав встановленим, що ОСОБА_1. дізнався про порушення права
власності на жилий будинок АДРЕСА_1 у травні 2001 року, установлений строк
звернення до суду за захистом права власності пропустив без поважних причин.

Такі висновки суду стверджуються матеріалами справи.

На підставі ст.6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну
давність застосовуються до позовів, строк пред"явлення яких, встановлений
законодаством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з положеннями статей 256 та 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права
або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідачем ОСОБА_3. заявлено про
застосування позовної давності.

На обгрунтування своїх висновків суд першої інстанції послався на приєднані
до матеріалів справи рішення Герцаївського
районного суду Чернівецької області від 4 травня
2001 року за позовом ОСОБА_5. до ОСОБА_1. про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням та протокол судового засідання.

При цьому суд першої інстанції дав оцінки поясненням ОСОБА_1. за протоколом
судового засідання /а.с.66/, за якими позбавлений можливості проживати у жилому будинку АДРЕСА_1,
оскільки ОСОБА_5. не надає дозволу.

Сам позивач визнав ці обставини під час апеляційного розгляду справи, зазначивши,
що з травня 2001 року не проживає у будинку АДРЕСА_1 у зв"язку з тим, що ОСОБА_3. не впускає до жилого будинку.

3

За таких обставин саме з травня 2001 року у відповідності до вимог ст.261 ЦК України
починається перебіг позовної давності.

Позов же ОСОБА_1. було подано до суду у січні 2006 року, тобто після встановленого
законом строку позовної давності.

Статтею 261 ЦК України
предбачено, що перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Оскільки позивач не заявляв клопотання про поновлення позовної давності суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1. пропустив
установлений законом строк звернення до суду без поважних причин і обгрунтовано
постановив рішення про відмову у задоволенні позову за спливом позовної
давності.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27 березня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили.