Справа
№2-90107. 2007 р.
РІШЕННЯ

Іменем України,

(заочне рішення).

12.04.2007 року Калінінський районний суд міста Донецька Донецької області
у складі:

Головуючий                                            -
суддя Сватіков А.В.,

при секретарі                                           -
Фролкової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті
Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2, про
визнання права власності на житловий будинок,

Встановив:

Позивач звернувся до Калінінського районного суду м.
Донецька із позовною заявою до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2, про визнання права
власності на житловий будинок.

В позовній заяві він зазначив, що у житловому будинку
АДРЕСА_1Донецької області проживала його дружина ОСОБА_3. Цей будинок належав
їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 12.06.1986 року,
зареєстрованого в БТІ м. Донецька за №46970. Позивач проживав разом з нею з
1987 року. З 1991 року ОСОБА_3 перестала проживати в цьому будинку та виїхала
до іншого місця проживання. З 1987 року до теперішнього часу позивач разом із
сином продовжує проживати у цьому будинку, за власні кошти робить ремонт,
доглядає за земельною ділянкою. За цей час на будинок ніхто не претендував,
тому він на підставі ст. 344 ЦК
України вважає себе власником цього будинку і просить суд визнати за ним
право власності на будинок АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1свої позовні вимоги
підтримав в повному обсязі і надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені
в позовній заяві, додавши, що з відповідачкою він перебуває у шлюбі, від шлюбу
вони мають сина ОСОБА_2, який разом з ним проживає у спірному будинку. Його
жінка в 1991 році виїхала із будинку, і з того часу місце її знаходження ні
йому, ні їх сину не відоме. Вони пробували розшукати відповідачку, але це
результатів не принесло. З 1987 року він проживає в спірному будинку, він
вважає себе власником будинку, тому що ніхто за цей час на його не претендував,
він відкрито, добросовісно заволодів цим майном, і несе всі витрати по
утриманню цього майна, тому він у судовому порядку просив визнати за ним право
власності на цей будинок.

Відповідачка - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
про причини не явки суд не повідомила, про місце та час розгляду справи
повідомлялася належним чином за місцем реєстрації, і через оголошення в пресі
відповідно до вимог ст. 74 ч.9 ЦПК України, на адресу суду від неї не надходило
повідомлень про причини неявки. При таких обставинах суд, зі згоди позивача,
вважає за можливе розглянути цивільну справу у відсутність не з'явившейся
відповідачки, тобто ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заінтересована особа - ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі і надав пояснення, аналогічні
поясненням ОСОБА_1, додавши що йому не відомо місце знаходження його матері.

Вислухавши пояснення позивача, заінтересованої особи,
дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1, про визнання права власності на
житловий будинок, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні і
підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному  обсязі з наступних підстав.

2

Відповідно до
вимог ст. 13 Закону України «Про власність» об'єктами права особистої власності
можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування та
інше.

Як встановлено в
ході судового розгляду справи, домоволодіння АДРЕСА_1Донецької області належить
ОСОБА_3на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.1986 року, посвідченому
державним нотаріусом Восьмої Донецької держаної нотаріальної контори ОСОБА_4.,
і зареєстрованого в БТІ м. Донецька за №46970.

Відповідно до
копії технічного паспорту, на земельній ділянці, розташованій за адресою м.
АДРЕСА_1, знаходяться: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. -а, убиральня
літ. - Ж, огородження № 1-2.

Факт проживання
позивача та його сина у зазначеному будинку підтверджений в судовому засіданні
їх поясненнями, та фактом знаходження у позивача оригіналів правовстановчих
документів на зазначене домоволодіння.

Крім того,
позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1987 року, що
підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Згідно свідоцтва
про народження, батьками заінтересованої особи - ОСОБА_2 1989 року народження
є: позивач - ОСОБА_1та відповідачка -ОСОБА_3.

Таким чином,
судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1на законних підставах, добросовісно
заволодів домоволодінням АДРЕСА_1, після того як він в 1987 році вселився в це
домоволодіння як чоловік відповідачки, і продовжує відкрито, безперервно
володіти ним до теперішнього часу.

Згідно вимог ст.
344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном та продовжує відкрито та
безперервно володіти цим нерухомим майном протягом десяти років набуває права
власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до
вимог ст. 49 Закону України «Про власність» та вимог ст. 328 ЦК України
володіння майном визнається правомірним, якщо зворотне не буде встановлено
судом, тому суд дістається висновку про те, що ОСОБА_1добросовісно, відкрито та
безперервно володіє спірним домоволодінням на законних підставах більш ніж
десять років, вважаючи себе власником домоволодіння, і цей факт сторонами та
іншими зацікавленими особами не оспорюється.

Аналіз наведених
доказів дозволяє суду зробити висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_1, про визнання права власності на житловий будинок,
підлягають задоволенню.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 48, 49, Закону України «Про
власність», ст. ст. 328, 344 ЦК
України, ст. ст. 57,60,74,131,209,214,215,224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_1, про визнання права власності на
житловий будинок - задовольнити.

Визнати право
власності за ОСОБА_1на домоволодіння розташоване за адресою м. АДРЕСА_1, а саме
на житловий будинок літ. А-1, прибудову літ. - а, убиральню літ. - Ж,
огородження № 1-2.

Рішення суду
може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки,
яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано до
Калінінського районного суду міста Донецька протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до
Апеляційного суду Донецької області через Калінінський районний суд міста
Донецька протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне
оскарження.