Справа № 22-ц- 411/2007р.                                                      Головуючий 1-ї інст.: Лігус С.М.
Категорія: відшкодування моральної
завданої ушкодженням здоров 'я                                               Доповідач: Яцина В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 р.                                                                                м. Харків.

Судова
колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
у складі:

·
головуючого-судді Борової С. А.,

·
суддів: Швецової Л.А. і Яцини В.Б., при
секретарі Шевченко ОБ.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1

на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 23 листопада 2006 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова про відшкодування моральної шкоди
внаслідок ушкодження здоров'я, -

ВСТАНОВИЛА:

1 лютого 2006
року ОСОБА_1. звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила
стягнути з відповідача на її користь 9960
грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров'я. При цьому
вона послалася на те, що в результаті отриманого на виробництві професійного
захворювання: силікоз першої стадії, емфізема легенів 2-го ступеня, легенева
недостатність, та стійкої втрати внаслідок цього 15 відсотків професійної
працездатності, що було встановлено згідно з актом про розслідування
професійного захворювання за формою НОМЕР_1 та висновком Харківської обласної
МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_1, - порушений її нормальний спосіб життя, у неї утруднене
дихання, вона не може виконувати навіть звичайну побутову роботу, змінився весь
її уклад життя, порушилися життєві зв'язки, вона зазнає фізичних та моральних
страждань. Розмір моральної шкоди ОСОБА_1. розрахувала пропорційно до
вищевказаного ступеня стійкої втрати професійної працездатності, відносно
можливого максимального розміру моральної шкоди, який визначений п. З ст. 34
Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності». У якості правового обґрунтування позивачка послалася на
ст.ст. 1,5,6,13,14,21,34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності»,
рішення Конституційного суду України від 27 січня 2004 року.

У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала повністю.

2

Представник
відповідача позовні вимоги не визнав, оскільки відсутній передбачений діючим законодавством необхідний
медичний висновок МСЕК про наявність
зазначеної моральної шкоди. Наведені позивачкою обставини на обґрунтування позивних вимог про відшкодування моральної шкоди
стосуються її загального захворювання,
яким вона страждає вже більше 10 років, а не професійного захворювання, що підтверджується незначною стійкою втратою
професійної працездатності за наслідками
професійного захворювання і другою групою інвалідності за загальним захворюванням.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2006 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення районного суду і постановити
нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

На обгрунтування скарги вона зазначила, що рішення районного суду
постановлене з порушенням норм матеріального і
процесуального права. Вона вважає, що посилання районного суду в обґрунтування відмови у задоволенні позову на відсутність
висновку МСЕК про наявність факту моральної шкоди і на наявність в неї інших
захворювань загального характеру, на п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний
бюджет України на 2006 рік», - є
безпідставними.

В своїх запереченнях представник відповідача вважає рішення районного суду
законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу - такою, що підлягає відхиленню.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що її
необхідно задовольнити.

Відповідно до п.п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_1. працювала на ВАТ «Харківський тракторний завод» з ІНФОРМАЦІЯ_2, та з ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_4. Після звільнення у зв'язку з виходом не
пенсію, в 1992 році знову працевлаштувалася на цьому підприємстві формувальницею машинної формовки в чавунолитейному цеху,
де працювала до червня 1994 року.

В липні 2005 року ОСОБА_1 було встановлено професійне захворювання, силікоз першої стадії, емфізема легенів 2-го ступеня,
легенева недостатність, а висновком МСЕК від
ІНФОРМАЦІЯ_1. внаслідок цього професійного захворювання їй встановлено стійку втрату 15 відсотків професійної працездатності, на
підставі чого відповідач виплатив позивачці відповідні страхові
виплати, окрім відшкодування моральної шкоди.

Зазначені обставини встановлені районним судом із додержанням норм процесуального права, відповідають наявним у матеріалах
справи доказам, але наступні висновки районного суду не відповідають встановленим
обставинам справи і суперечать нормам матеріального права.

Так, відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що
оскільки відсутні  медичні
висновки,  які б свідчили про
наявність причиненої ОСОБА_1

3

моральної
шкоди у зв'язку з професійним захворюванням, вона страждає також на ряд інших захворювань загального характеру, які вплинули на
порушення нормального стану життя, то її позов не доведений.
Крім того, районний суд послався на те, що п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет
України на 2006р.» призупинена дія деяких норм зазначеного Закону України, які передбачають відшкодування моральної
шкоди, завданої наслідками трудового каліцтва.

Апеляційним розглядом встановлено, що після повторного огляду ІНФОРМАЦІЯ_5 за висновком Харківської МСЕК ОСОБА_1. встановлено 25 відсотків втрати професійної
працездатності у зв'язку з вищевказаним професійним захворюванням, вона потребує додаткової допомоги у вигляді медикаментозного
забезпечення по професійному захворюванню, їй також встановлено другу групу
інвалідності за загальним захворюванням (а.с. 54). ОСОБА_1. у зв'язку з виявленим у неї професійним захворюванням зверталася до відповідача із заявою про
сплату 9960 грн. моральної шкоди за втрачене здоров'я, але їй було відмовлено з
вищевказаних мотивів (а.с. 5).

Зазначаючи в рішенні про відсутність медичних висновків про наявність
моральної шкоди у ОСОБА_1 районний суд
послався на лист голови Харківської обласної МСЕК про відсутність у медико-експертній справі ОСОБА_1. документів, які
підтверджують цей факт (а.с. 49).

Відповідно до
ст.ст. 1, 13, 21, 28, ч. З т. 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», рішення Конституційного суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 завданнями страхування від нещасного випадку є,
окрім інших виплат, відшкодування моральної шкоди застрахованим. Встановлене у позивачки професійне захворювання в
період, коли потерпіла не перебувала у трудових
відносинах з підприємством, на якому вона захворіла, належить до страхового випадку, у разі настання якого відповідач
зобов'язаний за заявою потерпілої з викладом характеру
заподіяної моральної шкоди та за поданням відповідного висновку медичних
органів здійснити їй відшкодування у вигляді одноразової страхової виплати, незалежно від інших видів страхових виплат, за
наявності факту заподіяння цієї шкоди. Сума страхової виплати за моральну шкоду
визначається у судовому порядку.

Згідно п. 5 вказаного рішення Конституційного
суду України втрата потерпшим професійної працездатності завжди
пов'язана з неможливістю виконувати роботу за своєю професією (фахом), про що зазначається у висновку медичного органу, який
видається потерпілому відповідно до вимог частини третьої статті 34 зазначеного Закону України.

Згідно вказаного висновку Харківської обласної МСЕК, внаслідок виявленого у
ОСОБА_1. в липні 2005 року професійного захворювання у неї встановлена стійка втрата професійної працездатності з вересня 2005 року - 15 відсотків. Цей документ відповідає
нормам ст.ст. 58 і 59 ЦПК України, в силу чого є належним і допустимим доказом, який підтверджує наявність моральної шкоди, яка
була заподіяна ОСОБА_1 умовами виробництва, внаслідок втрати
нею професійної працездатності.

Виходячи з наведеного, внаслідок ушкодження здоров'я, отриманого обмеженням
працездатності, ОСОБА_1 завдано моральних
страждань, порушений її нормальний спосіб життя,
вона обмежена у своїх можливостях при виконанні роботи, в чому згідно до роз'яснень, які містяться у п. З Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) полягає моральна шкода.

4

Судова колегія не погоджується із запереченнями відповідача щодо
необхідності спеціального висновку МСЕК про наявність моральної шкоди, оскільки
такий висновок згідно наведеній нормі Закону
України необхідний при позасудовому призначенні виплати страхового відшкодування моральної шкоди потерпілому і суперечить вищевказаному рішенню Конституційного Суду України від
27.01.2004р.

Таким чином,
вказаний висновок МСЕК є для суду належним медичним висновком, який підтверджує спричинення моральної шкоди позивачці, що
згідно норми ч. З ст. 34 вказаного Закону України зобов'язує відповідача до
відповідного грошового відшкодування
цієї шкоди, тому лист голови обласної МСЕК про відсутність документів, які
підтверджують цей факт (а.с. 49), не відповідає дійсності.

Виходячи з наведених обставин і правового обгрунтування є помилковим
висновок районного суду про недоведеність
позовних вимог, оскільки ОСОБА_1. страждає також на ряд інших захворювань загального характеру, які вплинули на порушення
нормального

стану її життя. ЦІ обставини t мають значення для встановлення суми відшкодування моральної
шкоди.

Посилання районного суду на п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на
2006р.», яким призупинена дія деяких норм зазначеного Закону України, що
передбачають відшкодування моральної шкоди, завданої наслідками трудового
каліцтва, -є помилковим, оскільки на час
виникнення спірних правовідносин ця норма ще не діяла, тому ця норма закону
згідно ст. 58 Конституції України зворотної сили
не має.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди судова колегія з
урахуванням роз'яснень, які містяться у п. 9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного суду України, зважає на характер та обсяг страждань, який
зазнала позивачка у зв'язку з порушенням її професійної
працездатності, тяжкість наступивших внаслідок цього вимушених змін у її життєвих стосунках, що ця втрата з огляду на інші
причини, які вплинули на порушення нормального
стану життя, пенсійний вік та наявність інших захворювань загального характеру, - заслуговує на меншу компенсацію,
ніж яку вона просить суд стягнути з відповідача.

На цій підставі судова колегія, виходячи із засад розумності, виваженості
та справедливості, визначає суму відшкодування
моральної шкоди позивачці у розмірі 1000 грн.

Виходячи з цього, позовні вимоги
ОСОБА_1. підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2006 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Орджонікідзевському районі м. Харкова на користь ОСОБА_1
1000 (тисячу) грн. відшкодування моральної шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я. У задоволенні іншої частини позовних вимог
ОСОБА_1. - відмовити.

5

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути

оскаржено у касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до
Верховного

суду України.