Справа № 2-1688
2007 року                                               Ялтинський
міський суд Автономної Республіки Крим
у складі: головуючого - судді
Білюнас В.Ю., при секретарі -  Меметові Е.М., Стенька М.П., з участю адвоката - ОСОБА_6, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до ОСОБА_3, третім
особам: Комунальному підприємству «Ялтажитлоексплуатація», Комунальному
підприємству ремонтно-експлутаційній організації (РЕО) № 2 м. Ялти про
відшкодування матеріальної  та моральної
Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять стягнути з
відповідача матеріальний збиток в сумі 2122 гривень, моральну шкоду в сумі 5000
гривень, завданою затокою їх квартириАДРЕСА_1, яка належить їм на праві
сумісної власності, відповідачкою ОСОБА_3., а також судові витрати по справі.
Вимоги мотивує тим, що неодноразово у лютому 2007 року, з вини
відповідачки, що проживає в квартирі, розташованій поверхом вище, через
несправність у сантехнічному устаткуванні, що виникло від проведеного нею самовільного
перепланування квартири,  була залита
водою їх квартира, внаслідок чого їм була спричинена матеріальна шкода на
вищезгадану суму. Вимоги про відшкодування моральної шкоди мотивують тим, що
після затоплення ОСОБА_3 квартири, була пошкоджена  квартира, діями відповідачки спричинені
неймовірні умови проживання, в результаті затоки важко позначилося на стані
їх  здоров'я, здоровья малолітньої
дитини, створило непередбачені проблеми, вимагало від них додаткових зусиль для
організації життя і додаткових витрат.
Представник відповідача у судовому засіданні позов  не визнав, пояснивши, що відповідач не винен
в затопленні квартири позивачів, не надані докази і відсутній  прямий зв′язок з діями відповідача і
виникшими наслідками затоки. Вважає, оскільки затока була у квартирі позивачів
на 2-му поверсі, а відповідачка мешкає на 4-му поверсі, затока мала місце з
квартири на 3-му поверсі. Вимоги про відшкодування моральної  шкоди не визнав, вважаючи, що зі  сторони відповідача  ніяких неправомірних дій відносно позивачів
не було. Свої заперечення проти позову відповідачка письмово мотивувалаь тим,
що вона не згодна з причиною затоки і стверджує, що причин затоки не
встановлено, а акт від 22 лютого 2007 року працівниками
ремонтно-експлуатаційної організації був складений без огляду її квартири, а
тому є недостовірним.
Представник третьої особи КП РЄО №2 м. Ялти у судовому засіданні позовні вимоги
позивачів  підтримав.
Представник третьої особи
Комунального підприємства
«Ялтажитлоексплуатація» до судового засідання не з'явилися, про день та
час слухання справи були повідомлені належним чином.
Суд, вислухавши думку сторін, представника позивачки, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що  власниками квартири  АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва о праві
власності від 23 липня 1996 року є співпозивачі (а.с. 12). Власницею
квартириНОМЕР_1вищезгаданого будинку, розташованої поверхом вище (4-й поверх),
є ОСОБА_3., на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2006 року
Відповідно ст. 8 Європейської
Конвенції про захист прав та основних свобод людини, кожна людина має право на
повагу до її особистого і сімейного життя, а також до житла.
Згідно тлумаченню норм даної Конвенції
Європейським судом з прав людини, стаття 8 передбачає такі основні права особи,
як право на повагу до приватного життя, сімейного життя, на недоторканність
Згідно ст. 30 Конституції України,
кожному гарантується недоторканність житла.
Змістом права власності, згідно
ст. 317 ЦК України, є приналежність власнику права володіння,
користування і розпорядження своїм майном.
Як встановлено судом, 10,
14,18  лютого  2007 року відбувалися затоки водою квартири позивачів,
після якої, за заявою позивачів, комісією ДЖ РЕО №2 було здійснено обстеження
їх квартири і встановлено її пошкодження внаслідок затоки водою з квартири
НОМЕР_1, розташованої на четвертому поверсі. За наслідками обстеження 22 лютого
2007 року був складений комісійний акт робітниками ДЖ РЕО №2  (а.с. 13). Представник відповідачки
стверджує, що даний акт не відповідає дійсності, оскільки обстеження квартирі
відповідачки не проводилось. Дане твердження спростовується показаннями свідків
ОСОБА_4.. і ОСОБА_5., що підтвердили факт затоки квартири позивачів, що затока
виникла, тому, що в квартирі НОМЕР_1, де живе відповідачка проводився
ремонт.  Свідок ОСОБА_5. підтвердив, що
відповідачка на той час не заперечувала проти своєї вини у затокі, вважала необхідним
матеріальне запеспечення ремонту квартири позивачів.
Згідно висновку експертизи, проведеної по справі, вартість
ремонтно-відновних робіт по ліквідації дефектів після затоки з квартири
НОМЕР_2, складає 2122,80 гривень. Також висновком експертизи встановлено, що
затока можливо відбулася з квартириНОМЕР_1(а.с. 46-58).
Згідно ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичній або юридичній особі, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода також відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Суд вважає, що є всі умови для
покладання на відповідача відповідальності по відшкодуванню позивачам
матеріального та морального збитку; наявність збитку, нанесеного квартирі
підтверджене висновком експертизи, актом КП „РЕО № 2”, протиправні дії
відповідача, виразилися в несправності у сантехнічному устаткуванні після
ремонту у квартирі відповідачки, що послужило причиною нанесення позивачам
шкоди, вина відповідачки знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, окрім іншого,
полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала зв'язку з
протиправною поведінкою відносно неї самої, членів її сім'ї або близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням або пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних
та душевних страждань, ступеня вини особи, а також з урахуванням інших істотних
обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності
та справедливості.
Суд вважає, що позивачам також
були завдані і певні моральні страждання, оскільки вони терпіли житлові
незручності, страждали у зв'язку з пошкодженням їх квартири. Позивачи протягом
тривалого часу не могли нормально використовувати свою житлову площу та були
вимушені перебувати в антисанітарних умовах, все це причинило їм моральні
переживання, тому їх позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 3000 грн..
Оскільки позов підлягає
задоволенню, з відповідачів підлягають стягненню також і судові витрати у
вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи в
сумі 179 гривень (а.с. 2-7); і витрати на юридичну допомогу в сумі 1000 гривень
Таким чином, з відповідачки на
користь позивачів підлягають стягненню матеріальний збиток в сумі 2122 гривень,
моральна шкода в сумі 3000 гривень, судові витрати в сумі 1179 гривень.
На підставі викладеного, керуючись
ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої ВРУ 17
липня 1997 року, ст. 30 Конституції України, ст. ст.3,15-16,22,23, 1167-1167 ЦК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” № 4 від 31.05.95 р.,
, ст.ст.   10, 60, 66, 212, 213, 215, 217, 218 ЦПК  України, суд
Позов- ОСОБА_1, ОСОБА_2задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 солідарно  на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2матеріальну
шкоду  у розмірі 2122 (дві тисячі сто
двадцять дві) по 1061 ( одна тисяча шістдесят одна) гривні кожної, моральну
шкоду у розмірі 3000 (три тисячі)
гривень, у рівних долях кожної по 1500 (одна тисяча п'ять сот)
гривень,   судові витрати  у розмірі 1179 грн.,  по 589 (п'ять сот вісімдесят дев'ять)  гривень кожної.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд шляхом подачі в десятиденний строк з наступного дня після проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження  й поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги,  або в порядку ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені
ст. ст. 223, 295 ЦПК України.

Суддя: