РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року серпня місяця „06" дня колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді:
Курської А.Г.

Суддів:       Горбань
В.В.

Летягіної О.В.

При секретарі: Іванові O.K.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Кредитного союзу „Кримська республіканська каса взаємодопомоги"
про визнання угоди недійсною і за зустрічним позовом Кредитного союзу „Кримська
республіканська каса взаємодопомоги" до ОСОБА_1 про стягнення суми за
договором кредиту, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на
рішення Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим
від 18 квітня 2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

06 липня 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кредитного союзу
„Кримська республіканська каса взаємодопомоги" про визнання угоди
недійсною. Вимоги мотивовані тим, що в грудні 2002 року вона звернулася до
відповідача з  питання про  надання їй
кредиту,  зазначивши метою
кредиту  споживчі  потреби.

2002
року вона заповнила усі необхідні документи про вступ до
Кредитного союзу і заяву про надання кредиту в сумі 10800 грн. на три місяці
під залог квартири, як обов'язкову умову договору, в документах вказала місце
своєї роботи „ріелтер", оскільки особам, які не працюють кредит не
надається. 12.02.2003 року з нею був укладений договір про надання їй кредитної
лінії в сумі 16200 грн. на строк до 12 травня 2003 року. Сума кредиту   була збільшена, оскільки як їй роз'яснили
будуть кращі умови кредиту.

2003
року був укладений договір залога належної їй квартири
АДРЕСА_1. Починаючи з 12.02.2003 року відповідачем надавалася позивачці сума
кредиту частками в розмірі 10800 грн., як було написано в заяві про надання
кредиту. Сума кредиту в розмірі 3897 грн. нею була погашена, а залишок суми
вона погасити не змогла, оскільки ніде не працювала, у зв'язку з чим договір
07.05.2003 року був пролонгований на строк до 17.02.2004 року. 31.07.2003 року
з нею було укладено дві додаткові угоди до кредитного договору № 2 і № 3 на
збільшення суми кредитної лінії на 21500 грн. і 31000 грн. відповідно. Вказує,
що ці суми їй не передавалися, а тому ці угоди не можуть бути визнані дійсними.
Між тим, на ці суми постійно нараховується пеня та проценти. Позивачці було
запропоновано добровільно сплатити 75790 грн. 33 коп., коли їй про це стало
відомо з нею трапився нервовий зрив і вона потрапила до лікарні. Просить
визнати додаткові угоди № 2 і № 3 до кредитного договору № 11-02/-3 від
31.07.2003 року недійсними. Визнати її борг перед відповідачем у розмірі 6903
грн.

Не погодившись з позовом Кредитний союз „Кримська
республіканська каса

взаємодопомоги" звернувся до суду з зустрічним
позовом про стягнення суми боргу.

Вимоги мотивовані тим, що відповідачці на підставі
договору кредиту була надана сума

кредиту у розмірі 16200 грн. частками, що підтверджується
касовими ордерами. За

ініціативою відповідачки були укладені додаткові угоди
від 07.05.2003 року про

продовження строку повернення кредиту до 17.02.2004 року,
№ 2 від 31.07.2003 року і №

З від 24.12.2003 року про збільшення кредиту до 21500
грн. і 31000 грн. відповідно.

Справа № 22-ц-30/2007р.

Касовими ордерами підтверджується
сума у розмірі 14 500 грн., яку ОСОБА_1 отримала за додатковими угодами.
Кредитний союз вказує, що ним виконані всі умови договору кредиту, у тому числі
і додаткові угоди до договору. За користування кредитом нараховуються проценти
по процентній ставці 0,175 % на добу. За період з 12.02.2003 року по 12.08.2004
рік нараховані проценти у сумі 24915 грн. 81 коп. Відповідачкою за вказаний
період сплачено процентів в сумі 10717 грн. 92 коп., що підтверджується
касовими ордерами. Заборгованість по несплаченим процентам за користування
кредитом склала 14197 грн. 89 коп. Крім того, за порушення строків проведення
оплати процентів нарахована пеня у розмірі 70521 грн. 21 коп. за період з
12.02.2003 року по 12.08.2004 рік. Просить стягнути з ОСОБА_1 суму боргу по
кредиту в розмірі 31000 грн., заборгованість по процентам 14197 грн. 89 коп.,
пеню в розмірі 70 521 грн. 21 коп., а усього 115 719 грн. 11 коп.

Рішенням
Центрального районного суду м. Сімферополя від 18 квітня 2005 року стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Кредитного союзу „Кримська республіканська каса
взаємодопомоги" 31 000 грн. заборгованості по кредиту, 14 197 грн. 89 коп.
процентів по кредиту, 54 701 грн. пені по кредиту, 999 грн. держмита, а усього
100898 грн. 59 коп. У задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній
скарзі представник позивачки ОСОБА_1 за довіреністю -ОСОБА_2 просить рішення
суду скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне
з'ясування обставин, які мають суттєве значення для розгляду даного спору, на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та вимогам закону.

У запереченнях
на апеляційну скаргу представник Кредитного союзу «Кримська республіканська
каса взаємодопомоги» за довіреністю - Бондаренко Р.Б. просить рішення суду
залишити без змін, вважає його законним, а апеляційну скаргу відхилити, як
необгрунтовану.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, заперечення на апеляційну скаргу, вислухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходів
з необґрунтованості позовних вимог та їх недоведеності.

З такими
висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі ст. 11
ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета
спору на свій розсуд.

Зі змісту
позовної заяви вбачається, що позивачка просила визнати додаткові угоди № 2 і №
3 від 31.07.2003 року до кредитного договору від 12.02.2003 року недійсними на
підставі частин 3, 5 статті 203, статті 215 ЦК України.

Згідно з
частинами 3, 5 ст. 203 ЦК
України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до
вимог ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку, що підстав для визнання додаткових угод № 2 і № 3 від 31.07.2003 року
до кредитного договору № 11- 02/03 від 12 лютого  2003 року недійсними не має. При цьому визнав
встановленим,

що волевиявлення ОСОБА_1 як учасника даних угод було
вільним і спрямоване на реальне отримання грошей за зазначеним угодами до
кредитного договору.

Отримання
позивачкою грошей у розмірах, які вказані у додаткових угодах, підтверджено
видатковими ордерами, які підписані особисто ОСОБА_1.

Крім того,
згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1038 від 11 травня 2007
року, підписи у видаткових касових ордерах, у додаткових угодах № 2 і № 3 до
кредитного договору та у заявах від 30.07.2003 року про збільшення суми кредиту
і від

20.12.2002  року про надання кредиту виконані ОСОБА_1
(а.с.

206-209).

При такому
положенні, виходячи з правил частин 3, 5 статтті 203, сттатті 215 ЦК України та
встановивши волевиявлення позивачки на укладення додаткових угод до кредитного
договору і отримання грошей за зазначеним договором та додатковими угодами, суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість і
недоведеність позовних вимог та відмовив у задоволенні позову.

Задовольняючи
позов Кредитного союзу «Кримська республіканська каса взаємодопомоги», суд
першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог. При цьому визнав
встановленим, що ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов'язання за
кредитним договором від 12.02.2003 року та за додатковими угодами до цього
кредитного договору перед Кредитним союзом «Кримська республіканська каса
взаємодопомоги».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

При розгляді
справи судом першої інстанції встановлено, що 12.02.2003 року між позивачем
Кредитним союзом «Кримська республіканська каса взаємодопомоги» і ОСОБА_1. був
укладений кредитний договір № 11-02/03 (а.с. 26). Позивач надав ОСОБА_1
споживчий кредит у національній валюті на загальну суму 16200 грн. на строк до
12.05.2003 року, на умовах виплати позичальником 0,175 % на добу за час
фактичного користування, а відповідачка зобов'язалася повернути отриманий
кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання
згідно з кредитним договором у повному обсязі. 07.05.2003 року за ініціативою
відповідачки було укладено додаткову угоду про    продовження строку кредиту до  17.02.2004 року, а

31.07.2003  року додаткові угоди № 2 і № 3 до кредитного
договору про збільшення

розміру кредиту
до 21500 грн. і до 31000 грн. відповідно (а.с.8-10).

З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором та додатковим
угодам отримала споживчий кредит на загальну суму 31000 грн., що
підтверджується видатковими касовими ордерами.

Згідно з
розрахунком заборгованості за кредитним договором відповідачка має
заборгованість перед позивачем, яка складається з: суми боргу по кредиту - 31000
грн.; заборгованості відсотків за користування кредитом - 14197 грн. 89 коп.;
пені - 54 701 грн. 70 коп. Взагалі заборгованість за кредитом становить - 99
899 грн. 59коп.

За умовами
кредитного договору у випадку порушення умов цього договору позивач має право
достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час
користування кредитними ресурсами та пені.

Відповідно до
статей 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог
закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк.
Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 1050, 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові розміром та на умовах,
встановлених договором, а позичальник - повернути кредит і сплатити проценти. У
випадках прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має
право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Виходячи з
правил вищевказаних норм закону, встановивши факт укладення сторонами
зазначеного кредитного договору та додаткових угод № 2 і № 3 до кредитного договору
та неналежне виконання боржником ОСОБА_1. зобов'язань за кредитним договором та
додатковими угодами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що
позивач має право на дострокове повернення кредиту з одночасною сплатою
відсотків за фактичний час користування кредитом та пені, а відповідачка
зобов'язана погасити заборгованість згідно з умовами договору.

Разом з тим,
проаналізувавши усі обставини справи, дослідивши подані докази, колегія суддів
вважає за можливе зменшити обсяг нарахованих штрафних санкцій з огляду на таке.

Згідно з
частиною 3 статті 551 ЦК
України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Представник
позивача не надав суду належних доказів спричинення значних збитків Кредитному
союзу у зв'язку з невиконанням відповідачкою обов'язків за кредитним договором.

Враховуючи, що
відповідачка є інвалідом 2 групи, а також зважаючи на її психічний та
матеріальний стан, проаналізувавши інші докази та обставини справи, колегія
суддів вважає за необхідне зменшити обсяг штрафних санкцій, нарахованих
позивачем за неналежне виконання відповідачкою умов договору до ЗО 000 грн.

Таким чином,
оскільки рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів на підставі ч. З ст. 309 ЦПК України
змінює рішення суду у частині визначення суми сплати пені за договором кредиту
з 54 701 грн.70 коп. до 30 000 грн.

Відповідно до
ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний
суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги.

Всупереч вимогам
ст. 60 ЦПК України представник ОСОБА_1 не надав доказів, які б могли
спростувати висновки викладені в рішенні суду першої інстанції щодо законності
укладених угод.

Посилання в
апеляційній скарзі на те, що позивачка за кредитним договором отримала значно
меншу суму ніж вказано в додатковій угоді № 2 і № 3 до кредитного договору,
колегія суддів вважає необгрутованим, оскільки воно спростовується матеріалами
справи.

Доводи скарги
про те, що ОСОБА_1 у момент укладення та підпису додаткових угод № 2 і № 3 до
кредитного договору за станом свого здоров'я не усвідомлювала значення своїх
дій та не могла ними керувати, не приймається до уваги по цій справі, оскільки
було заявлено позов про визнання додаткових угод недійсними не на підставі ст.
225 ЦК України,
а з інших підстав, тому суд за своєю ініціативою не вправі змінювати підстави
позову, а представники позивачки на стадії апеляційного розгляду справи за
правилами Цивільного-процесуального кодексу України не мають права на зміну
підстав позову.

Доводи
апеляційної скарги про те, що суд неповно з'ясував обставини справи та не дав
оцінки доказам, не взяв до уваги доводи відповідачки щодо відсутності її вини у
невиконанні зобов'язань і умов договору кредиту, а тому необгрунтовано
задовольнив позовні вимоги Кредитного союзу «Кримська республіканська каса
взаємодопомоги», є безпідставними.

Судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав належну
оцінку всім доказам, наданим сторонами, зокрема і представником ОСОБА_1, згідно
зі ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на
обґрунтування своїх висновків.

Інші доводи апеляційної скарги не містять достатніх
безумовних підстав для скасування рішення суду.

Виходячи з наведеного та керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за довіреністю
-ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 18 квітня 2005 року в частині задоволення
зустрічного позову Кредитного союзу «Кримська республіканська каса
взаємодопомоги» змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:
Позов Кредитного союзу «Кримська республіканська каса взаємодопомоги»
задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитного союзу «Кримська
республіканська каса взаємодопомоги» заборгованість по кредиту - 31 000 грн.;
процентів по кредиту - 14 197 грн. 89 коп.; пені по кредиту - ЗО 000 грн., а
також судові витрати у сумі 751 грн. 97 коп., а усього 75 948 грн. 86 коп. В
іншій частині позову відмовити.

В решті це ж
рішення залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.