АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №
22ц-2350/2007                                            Головуючий
1 інстанції Ткаченко Н.Ю.
Категорія 19/21                                                             Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007
року

Колегія судців
судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі:

головуючого
судді                                                      Петренко
І.О.

суддів                                                                           Болтунової
Л.М., Ремеза В.А..

при секретарі                                                               Панченко
Д.Б.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за апеляційною
скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві і професійних захворювань України в м.
Павлограді на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від
24 листопада 2006 року за позовом ОСОБА_1до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві і
професійних захворювань України в м. Павлограді про стягнення страхової виплати
за моральну шкоду,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2006
року позивач звернувся до суду з позовом і просив постановити рішення, яким
стягнути з відповідача на свою користь 75000 грн. в рахунок моральної шкоди. В
обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що з 21 липня 1978 року по
22 грудня 2004 року він знаходився у трудових відносинах з державним відкритим
акціонерним товариством шахтою „Павлоградська" дочірнім підприємством
державної холдингової компанії „Павлоградвугілля". За час роботи на
підприємстві він захворів на професійні захворювання: радикулопатія шийна й
поперекова - крижового уровню, з вираженими статіко - динамічними порушеннями,
стійким больовим і периферичним нейроваскулярним синдромами, нейродистрофієй у
вигляді двостороннього плече лопаткового періартрозу НФ 2ст., деф. артроза
ліктьових та колінних суглобів НФ 2ст. Висновком МСЕК від 20 грудня 2004 року
йому встановлено 50% втрати професійної працездатності і його визнано інвалідом
ІІІ групи.

Позивач вважає,
що факт заподіяння йому моральної шкоди наявний оскільки: він втратив
професійну працездатність та став інвалідом, втратив роботу, постійно змушений
вживати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки професійних хвороб,
стан його здоров'я незадовільним та інш.

В судовому
засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, представник відповідача
позов не визнав.

Рішенням Тернівського
міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2006 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

В апеляційній
скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Розглянувши
матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог та наданих сторонами доказів,
колегія суддів вважає можливим задовольнити апеляційну скаргу частково, а
рішення суду змінити, знизивши суму стягнутих з відповідача на користь позивача
сум.

Так,
встановлено, що позивач з 21 липня 1978 року по 22 грудня 2004 року знаходився
у трудових відносинах з державним відкритим акціонерним товариством шахтою
„Павлоградська" дочірнім підприємством державної холдингової компанії
„Павлоградвугілля". За час роботи на підприємстві він захворів на
професійні захворювання: радикулопатія шийна й поперекова - крижового   уровню,
з   вираженими   статіко - динамічними   порушеннями,   стійким
больовим   і

2

периферичним
нейроваскулярним синдромами, нейродистрофієй у вигляді двостороннього плече
лопаткового періартрозу НФ 2ст., деф. артроза ліктьових та колінних суглобів НФ
2ст. Висновком МСЕК від 20 грудня 2004 року йому встановлено 50% втрати
професійної працездатності і його визнано інвалідом III групи.

При викладених
обставинах суд обґрунтовано та згідно до вимог ст.ст. 21, 28 закону України
„Про загальнообов'язкове страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" стягнув з
відповідача суми на відшкодування моральної шкоди.

Але розмір
моральної шкоди суд визначив без врахування характеру і обсягу страждань, яких
зазнав позивач. Тому колегія суддів вважає можливим виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості, а також розміру встановленої МСЕК
втрати професійної придатності позивача встановити розмір суми, яку необхідно
стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 12000 грн.

Доводи наведені
в апеляційній скарзі про те, що у Фонду зникли обов'язки по відшкодуванню
моральної шкоди потерпілим на виробництві згідно п. 27 ст. 77 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинено на 2006 рік дію Закону
України „Про загальнообов'язкове соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди, згідно з якими
Фонд виплачує страхову виплату за моральну шкоду необґрунтовані.

Решта доводів
наведених в апеляційній скарзі для вирішення даної справи суттєвого значення не
мають, оскільки не обґрунтовані вимогами законодавства.

На підставі
викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід
змінити та постановити нове рішення про стягнення вище вказаних сум.

Керуючись ст.ст.
303,307,309, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Павлограді - задовольнити частково.

Рішення
Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2006 року
змінити.

Стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді на
користь ОСОБА_1моральну шкоду в розмірі 12000 грн. В решті позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.