справа № 2-248/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   У КРАЇНИ

14 червня 2
0 07 року
м.  Тростянець

Тростяненький
районний суд Сумської
області у складі: головуючої судді -
Линник О.С. ,  при секретарі - Долі К.Б.,  за участю позивача ОСОБА_1.,  представника відповідача Корж Р . В . ,

розглянувши у
відкритому судовому -засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого
акціонерного товариства "Крафт Фудз Україна",  третя особа: генеральний директор ЗАТ
"Крафт Фудз Україна" Швець Микола Григорович про поновлення на
роботі,  стягнення середнього заробітку
та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До
Тростянецького районного суду із позовом до ЗАТ "Крафт Фудз Україна"
звернувся ОСОБА_1.,  та просив поновити
його на роботі,  стягнути із відповідача
на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу,  та 5000
грн. моральної шкоди мотивуючи свої вимоги наступним.

Позивач
перебував із відповідачем у трудових правовідносинах з 24.09.1989 року,  працював в ЗАТ "УФУ" на різних
роботах,  в тому числі
слюсарем-ремонтником,  водієм,  останнє мі :це роботи - вантажник
виробництва. Однак наказом від 05.10.05
року на підставі  ст.
40.П.1 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією виробництва та скороченням
чисельності працівників,  він був
звільнений. Таке звільнення позивач вважає незаконним,  оскільки згідно до ч. 2  ст.  4 0 КЗпП України розірвання трудового
договору з підстав,  передбачених в тому
числі за п.1  ст.  4 0 КЗпП України може бути проведено
лише якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. На
підприємстві були вакантні місця,  про що
свідчить той факт,  що як за період
2-місячного попередження про; його звільнення так: і після його звільнення на
роботу приймалися десятки працівників на ті роботи,  які він міг виконувати. Він працював 16 років,  освоїв кілька професій,  має атестат слюсаря 4 розряду,  випарювальника 3 розряду,  може
виконувати некваліфіковану роботу. Також позивач зазначає,  що при звільненні не було враховано те,  що на його утриманні знаходиться двоє
неповнолітніх дітей віком 16
та 13 років. У
день звільнення позивачу не видали копію наказу про звільнення,  що перешкодило йому вчасно звернутись до суду
з позовом про його оспорювання. Позивач вважає,
що його звільнення було пов'язане не зі змінами у виробництві та
скороченням штату,  а через те,  що він до Свого звільнення скаржився у різні
інстанції на порушення трудового законодавства та на порушення прав акціонерів.

В судовому
засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі вказавши,  що його було звільнено незаконно,  не надано іншу роботу,  звільнено через його звернення до різних
інстанцій зі скаргами. Просив поновити його на посаді оператора,  так як посади вантажника відсутні,  виплатити йому середній заробіток за
ч":;с вимушеного прогулу із розрахунку 42 грн. 34
коп.3а кожен день із дня звільнення за 255 робочих днів,
стягнути моральну шкоду у розмірі 5000
грн. через те,  що його залишили без
засобів існування,  а він має на
утриманні сім'ю,  він вимушений
прикладати додаткових зусиль для організації свого життя та поновлення своїх
прав,  вимушений був звертатись до
юристів за консультаціями,  до суду.

Представник
відповідача ЗАТ "КФУ" Корж Руслана
Василівна проти позову заперечувала,
показала,  що порушень трудового
законодавства під час звільнення відповідач не допускав,  ОСОБА_2. не освоїв суміжного фаху під час
перебування у трудових відносинах із підприємством,  заяви про переведення на іншу роботу не
подавав,  тому був вивільнений у
відповідності до норм чинного законодавства. Крім того,  позивачеві було надано право освоїти суміжний
фах і після звільнення,  що й зробив
позивач,  якому було запропоновано
тимчасові робочі посади,  а згодом
ОСОБА_1 мав право на переведення на постійно місце роботи на підприємстві,  однак позивач відмовляється. Представник
відповідача вказував,  що позивачем по
неповажним причинам пропущено отрок на звернення  до суду і
підстав для його поновлення немає.

Третя особа - генеральним
директор шоколадної фабрики ЗАТ "КФУ" в судове засідання не
з'явився,  довірив бути його
представником. ОСОБА_3.,  яка

показала,   що позовні
вимоги третя особа не визнає у зв'язку із
пропуском строків звернення до суду та через необгрунтовані оті. .

Судом встановлені
наступні факти та відповідні їм обставини.

Позивач дійсно
перебував в трудових правовідносинах з Закритим акціонерним товариством
"Крафт Фудз Україна" з 24.03.1939
року по 05.10.2005 рік. З 06.12, 2000 позивач працював
вантажником відділу дистрибюції,  з 23.03.2004 р. по час
звільнення займав посаду вантажника виробництва (а.с.  а.с.  4-5).

Як вбачається із
наказу № 162 від 7Л
липня 2005 року по
ЗАТ "Крафт Фудз Україна" у зв'язку із реорганізаційними змінами у
відділі виробництва,  готова продукція,  та з передачею вантажно-розвантажувальних
робіт до виконання третьою стороною,  з
метою оптимізації функцій всередині відділу та за погодженням з профспілковим
комітетом наказано скоротити з 5
жовтня 2005 року 6 робочих місць
вантажника виробництва (
а.с. 42).

Наказом № 166 по підприємству
від 01 серпня 2005 року на підставі
наказу № 162 від 27.0";. 2005 р. щодо
реорганізаційних змін у відділі виробництва,
готова продукція,  за погодженням
з профспілковим комітетом оголошено скорочення з 5 жовтня 2005
року працівників - вантажників
виробництва - ОСОБА_4.,  ОСОБА_5,  ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7.,  ОСОБА_8.,  ОСОБА_9
( а.с. 41).

Відповідно до
наказу № 229-п-І
від 05.10.2005 року
позивач звільнений з роботи за  ст.  40 п.1 КЗпП у зв'язку із
реорганізаційними змінами на підприємстві
та скороченням чисельності працівників { а.с. 88).

На час
звільнення ОСОБА_1. не являвся членом профспілки підприємства ( а.с. 34-35).

Позивач був
належним чином повідомлений про наступне вивільнення,  та йому було видано у день звільнення на руки
трудову книжку ( а.с. 87) ,

Доказом щодо
зміни в організації виробництва і праці на підприємстві відповідач надав
договір про надання послуг між ЗАТ "Крафт Фудз Україна" та ПП
"Маяк-ООК" пре надання послуги з комплексного обслуговування вантажів
підприємства - навантажування,  розвантажування та переміщення вантажу
(а.с.  127-134).

Судом досліджено
штатний розпис робочих місць відділів виробництва ЗАТ "Крафт Фудз
Україна" із якого вбачається,  що
г.тзном на 1 квітня 2005 року на
підприємстві були у наявності посади вантажника-оператора - 1, вантажника-жироплавильника
-1,  вантажника -
1 робоче місце на одну зміну на дільниці приготування какао тертого та какао
масла,  вантажника - 2 робочих місця на
одну зміну у відділі цукеркового виробництва. Станом на 18 жовтня 2005 р.,  ЗО січня 2006
року,  01.01.2007 р. на підприємстві мається одне робоче місце вантажника - оператора у
відділі приготування шоколадних та жирових мас (а.с.  45-80)
.

Із наведених
вище доказів вбачаєтеся,  що дійсно на
підприємстві ЗАТ "Крафт Фудз Україна" мали місце реорганізаційні
зміни у відділах підприємства,  як
наслідок - скорочення
посад вантажників,  у зв'язку із
передачею виконання вказаних робіт третій особі.

Вказаними
доказами спростовуються твердження позивача про те,  що його було звільнено через звернення зі
скаргами до різних інстанцій щодо порушення трудового законодавства на
підприємстві та прав акціонерів.

Як показав
представник відповідача,  проти чого не
заперечував і позивач,  на підприємстві
ЗАТ "КФУ" вказані зміни в організації виробництва проводяться не
вперше,  внаслідок чого з 2002 року поступово
скорочувались посади водіїв,
прибиральників,  вантажників.

Представник  відповідача
вказувала,    що  із
шести  працівників
вантажників,   яким наказом № 166 від 01.08.05 р.  оголошено про наступне вивільнення,  було переведено на інші посади чотири
особи,   два вантажника -ОСОБА_7. та ОСОБА_9.  були звільнені з роботи на підставі  ст.  4 0 п.1 КЗпП України.

Як вбачається із
відповіді підприємства щодо наявності. вакантних робочих місць станом на 5 жовтня 2005 року на
підприємстві були вакансії спеціаліста з нормування чисельності,  технолога з пакування,  спеціаліста з програмного забезпечення,  молодшого спеціаліста з закупок,  інші вакансії відсутні. Відповідач зазначав,  що при звільненні працівників у зв'язку із
виходом на пенсію дані робочі місця при наявності потреби заповнюються шляхом
переведення постійних працівників,  у
разі наявності суміжного фаху,  частково
за рахунок тимчасових працівників (а.с.  142) .

Як
пояснилаОСОБА_3. чотири вантажники,  яким
було оголошено про скорочення їх посад
мали суміжний фах та подали заяви про переведення їх на

вакантні
посади,  що також підтверджується листом
начальника Територіальної державної інспекції праці у Сумській області (а.с.
8),  однак ОСОБА_1. не використав можливі
оті.,  отримати за час роботи на
підприємстві суміжний фах та не подав заяву про його переведення на іншу
посаду. Крім того,  відповідач
посилається на докази - копії
лікарняних листів у підтвердження наявності захворювань позивача,  яке перешкоджало йому виконувати роботу
укладальника-пакувальника.

Зі вказаними
доводами відповідача суд не погоджується з огляду на наступне.

У відповідності
до ч.1  ст.  49-2 КЗпП України при вивільненні
працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується
переважне право на залишення на роботі,
передбачене законодавством.
Відповідно до 4.2
вказаної статті одночасне з попередженням про звільнення у зв'язку із
змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві,  в установі,
організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю,  а також у разі відмови працівника від
переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві,  в установі,
організації працівник,  за своїм
розсудом,  звертається за допомогою до
державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійне.

Суд
з'ясував,  що відповідач при проведенні
вивільнення не проводив перестановку (перегрупування) працівників в межах
однорідних професій і посад,  надаючи
переваги особам,  зазначеним у  ст. 42 КЗпП України. Це є правом власника чи
уповноваженого ним органу.

Також судом
встановлено,  що позивач мав намір
освоїти суміжний фах оператора-цукерника виробництва,  і відповідно до наказу № 166 від 30.10.2002 року було
організовано проведення навчання ОСОБА_7. (а.с.
135),  однак,  як показав
відповідач,  на іспити позивач не
--/явився,  заяву про проведення
повторного екзаменування його роботодавцеві не надав,  у зв'язку із чим суміжний фах не отримав.

Таким
чином,  доказів того,  що відповідач перешкоджав позивачеві у
освоєнні суміжних професій суду не надано.

Однак суд
встановив,  що на момент вивільнення
вантажників на підприємстві. малась вакансія укладальника-пакувальника,  на яку був переведений вантажник виробництва
Кошлатий Микола Андрійович,  відповідно
до наказу № 239-п
від 14.10.2002 р. за
його заявою (а.с. 141).

Яким чином
надано перевагу вказаному працівникові у переведенні на некваліфіковане робоче
місце перед позивачем суд не з'ясував.

Доказів
того,  що позивачеві було запропоновано
переведення на посаду укладальника-пакувальника відповідач не надав.

Стосовно
наявності у позивача захворювання,  яке б
перешкоджало йому зайняти вказану посаду також суду не надано. Позивачем
представлена виписка із протоколу засідання МСЕК від 26.07.06 р. про наявність
у нього захворювань,  що перешкоджають
йому мнх. низати роботу,  пов'язану з
підйомом ваги понад 5 кг,  роботу у нахиленому функціонально невигідному
положенні,  пов'язану зі статичним та
динамічним навантаженням на поперековий відділ хребта строком з 2 6.07.200 6 р. по 2 6.12.2006 р. (а.с. 114). До періоду
звільнення позивача вказана виписка не відноситься.

Отже суд
вважає,  що при звільненні з роботи
ОСОБА_1 був порушений порядок вивільнення. Беззаперечних доказів того,  що ОСОБА_1 було неможливо перевести за його
згодою на іншу роботу відповідачем не надано.

Посилання
позивача на порушення його прав на переважне право на укладення трудового
договору у разі поворотного прийняття на роботу,  передбачене
ст.  42-1 КЗпП України судом не
встановлено,  оскільки посади вантажників
на підприємстві не вводились,  позивачеві
було запропоновано працевлаштуватись тимчасово на посаду укладальника-пакувальника,  запропоновано та надана можливість освоїти
суміжний фах оператора з перспективою переведення на постійне місце роботи у
разі наявності вакансії (а.с.  12,
14,  38,  43,  44
) .

Разом з
тим,  підстав для     поновлення позивача  на посаді вантажника,  чи

іншій
посаді,  яка б відповідача його фаху суд
не вбачає з огляду на наступне.

У відповідності
до  ст.
233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до районного суду у тримісячний строк з дня,  коли він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права,  а у справах
про звільнення - в
місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Відповідач не
довів,  що він у відповідності до
вимог  ст.  47
КЗпП України у день звільнення видав ОСОБА_1. копію наказу про
звільнення,  однак,  як було з'ясовано,  позивачеві трудову книжку видано на руки у
день звільнення - 5 жовтня 2005 року.

Невидача довідки
про роботу та заробітну плату не є перешкодою позивачеві для звернення до суд;.
.

Звернення
ОСОБА_1 за захистом своїх прав до прокуратури,
Міністерства праці та соціальної політики України,  Уповноваженого Верховної Ради України з прав
людини не перешкоджало йому звернутися із позовом до суду. Про вказане
право,  зокрема,  було поінформовано позивача листом
секретаріату уповноваженого ВРУ
з прав людини  у грудні 2005 року.

Таким
чином,  на час звернення позивача за
захистом свого права до суду 14  березня 2007
року минули строки,
передбачені   ст.   233
КЗпП України,  підтверджень
того,  що строк позовної давності не
минув у зв'язку з переривом його перебігу немає.

Тому суд не
визнає причини пропуску звернення до суду,
вказані позивачем,  поважними.

З огляду на
викладене не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1. про стягнення з
відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди у зв'язку із порушенням його трудових прав.

Вирішуючи
питання про розподіл судових витрат суд вважає,
що у відповідності до  ст.  ст.  81,
88 ІІ, ПК України необхідне стягнути із ОСОБА_1. ЗО грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на
користь Державного бюджету Тростянецького району,  не сплачені ним при подачі позову,  а витрати по сплаті судового збору необхідно
покласти на рахунок держави,  так як
позовні вимори випливають із трудових правовідносин.

Керуючись  ст.
ст.  10,
11,  209,  212,
214-215 ЦПК України,
ст.  ст.  40
ч.2 49-2,  233,
234 КЗпП України,
Постановок; Пленуму Верховного Суду України від б листопада 1992 року №9 "Про
практику розгляду судами трудових спорів",
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства "Крафт Фудз
Україна",  третя особа: генеральний
директор ЗАТ "Крафт Фудз Україна" Швець Микола Григорович про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку та моральної шкоди відмовити у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь Державного бюджету в Тростянецькому районі ЗО гри. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області
через Тростянецький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,
або в порядку ч.4  ст.  295
ЦПК Україні/.