Справа № 2-99/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

11 січня 2007 року
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді                                   Соларєвої
Т.О.

при секретарі                        Кльоповій Л.В.

за участю:

позивача                               ОСОБА_1

представників відповідача    ОСОБА_9,
ОСОБА_10

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну формулювання причин звільнення та дати звільнення,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу -

встановив:

06.12.2006 позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1(далі ІНФОРМАЦІЯ_1) про
поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди. Посилався на те, що з відповідачем він перебував у трудових
відносинах з 1986 року. 27 листопада 2006 року на підставі
наказу НОМЕР_1 звільнений з посади викладача суспільних наук, що призвело до
підірвання його авторитету та завдало йому моральної шкоди. Звільнення вважав
незаконним. Просив поновити його на посаді викладача суспільних наук, стягнути
з ІНФОРМАЦІЯ_1 заробітну плату у розмірі
304 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 1000 грн. (а.с.3-5 ).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 змінив
позовні вимоги: просив змінити дату і формулювання причини звільнення:
вважати його звільненим з роботи за власним бажанням з 11.01.2007 та стягнути з
відповідача на його користь середній заробіток за період з 28.1 і.2006 до
11.01.2007 включно(а.с. 42). Посилався на ті ж самі обставини, що і в позовній
заяві, пояснив, що не бажає продовжувати роботу в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Від позову про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн. та
поновлення на роботі ОСОБА_1 відмовився. Ухвалами суду від 09.01.2007 та 11.01.2007 провадження у
справі в цій частині позовних вимог закрито(а.с. 40,43).

Представники відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судовому
засіданні позовні вимоги позивача про зміну формулювання і дати звільнення з
роботи та стягнення середнього заробітку за період з 28.11.2006 до 11.01.2007 включно визнали
повністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами
докази прийшов до наступного.

Суд установив
наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених
законодавством.

Пунктом 3 ст.41
КЗпП України установлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк,
може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку вчинення
працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного
з продовженням даної роботи.

Статтею 232 КЗпП
України установлено, що трудові спори за заявами працівників про поновлення на
роботі незалежно від підстав припинення трудового договору розглядаються
безпосередньо в районних, міських чи міськрайонних судах.

У разі звільнення без законної підстави працівник повинен
бути поновлений на попередній роботі, на користь працівника з підприємства на
підставі підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу-ст. 235 КЗпП України.

У справах про звільнення працівник може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосерердньо до суду в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня

видачі трудової книжки або з дня відмови від їх одержання- ст.233 КЗпП
України.

Відповідно до
роз'яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 " Про практику
розгляду судами трудових спорів"( з наступними змінами), з підстав
вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.З
ст.41 КЗпП), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною
діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи,
соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні
працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення
аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з
ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення
не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної
оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами.

При розгляді
справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП,
судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є
заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статтей 148, 149 КЗпП про строк і
порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються.
Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати
до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи
аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні
обставини, що мають значення для правильного вирішення спору(п. 28 постанови).

Позивач ОСОБА_1
працював в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.09.1986
викладачем історії і суспільствознавства, членом профспілки не був. Вказані
обставини визнані сторонами у справі і підтверджується копією трудової книжки
ОСОБА_1, довідкою профспілкового комітету від 4.01.07( а.с. 10-11,29).

Наказом
директора технікуму НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 28.11.2006 звільнений з займаної посади
на підставі п.З ст.41 КЗпП України за вчинення проступку, несумісного з
продовженням даної роботи (а.с. 8).

У наказ і
НОМЕР_1 про
звільнення позивача зазначено, що приводом для звільнення стало вчинення
ОСОБА_1 аморального проступку -
нецензурні висловлювання в коридорі лабораторного корпусу під час занять в
присутності співробітників (а.с. 8).

Посилання
представника відповідача на вчинення позивачем ОСОБА_1 зазначеного аморального
проступку знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Так, у судовому
засіданні представник відповідача-директор ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, допитаний як
свідок, свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4
,ОСОБА_5 , пояснили, що 22.11.2006
о 8 год. 07 хв.,
коли вже розпочалися заняття, в коридорі лабораторного корпусу ОСОБА_1 на
зауваження директора технікуму з приводу того, що він не перебуває в учбовому
класі, почав голосно висловлювати на адресу директора погрози, при цьому
висловлювався брутально.

Пояснення
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які в судовому засіданні пояснили, що 22.11.2006 не чули щоб
позивач висловлювався брутально, не спростовують висновку суду, оскільки з
пояснень зазначених свідків вбачається, що вони були свідками лише початку
конфлікту між ОСОБА_1 і директором технікуму.

З огляду на
зазначене суд приходить до висновку, що факт вчинення позиваєм ОСОБА_1 22.11.2006 аморального
проступку мав місце.

Разом з тим
судом встановлено, що позивач впродовж 20
років безперервно працював в ІНФОРМАЦІЯ_1, за час роботи дисциплінарним
стягненням не піддавався. Враховуючи зазначене, конкретні обставини вчинення
аморального проступку, наступну поведінку позивача, суд вважає, що звільнення
позивача з роботи було проведено без достатніх підстав, тому вимоги позивача
про зміну формулювання і дати звільнення та стягнути з відповідача на його
користь середнього заробітку за період з 28.11.2006 до 11.01.2007 включно є
обгрунтованими.

Зазначені позовні вимоги визнані відповідачем у справі і
підлягають задоволенню.

При цьому суд виходить з роз"яснень, які дав Верховний Суд України в
правових позиціях щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ, про
те, що встановивши, що звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу проведено без достатніх підстав, суд на прохання працівника, який у
зв"язку з звільненням не бажає продовжувати трудові відносини з
відповідачем, може , не
поновлюючи працівника на роботі, змінити дату звільнення( з дня постановления рішення) та
формулювання його причин відповідно до ст.38 чи 39 КЗпП. Останнє не суперечитиме закону, оскільки вимоги
ст.38 КЗпП про двотижневий строк попередження на випадки наявності поважних
причин не поширюються.

З зазначених підстав суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну формулювання та дати звільнення з роботи
підлягають задоволенню: слід визнати, що ОСОБА_1 звільнений з посади викладача
історії та суспільних наук  ІНФОРМАЦІЯ_1
з 11 січня 2007 року за власним
бажанням, на підставі ст. 38
КЗпП України.

З відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за
час вимушеного прогулу в період з 28.11.2006
до 11.01.2007 включно,
що становить 31 робочий
день.

Середньоденний заробіток ОСОБА_1 на момент звільнення становить 39,63 грн (а.с.32).

Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає
стягненню середній заробіток за вказаний період у розмірі ( 39,63 грн. х 31 день =) 1228,53 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові
витрати у справі: судовий збір у розмірі 51
грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних
справ у розмірі 30 грн.

На підставі ст.ст. 41
п.3, 232, 233, 235 КЗпП
України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 " Про практику
розгляду судами трудових спорів", керуючись ст.ст. 10, 15, ЗО, 60, 88,212-215,367 ЦПК
України, суд-

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади викладача суспільних наук
ІНФОРМАЦІЯ_1 та формулювання причини звільнення: вважати ОСОБА_1 звільненим з з
посади викладача суспільних наук ІНФОРМАЦІЯ_1 за власним бажанням на підставі
ст.38 КЗпП України з 11 січня 2007 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в період з 28
листопада 2006 року до 11 січня 2007 року включно у
розмірі 1228(одна тисяча двісті двадцять вісім) грн.53 коп.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 51(п»ятдесят
одна) грн.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ у розмірі ЗО(тридцять)
гривень, які підлягають сплаті на розрахунковий рахунок 1000 в УДК в Донецькій
області, отримувач: територіальне управління державної судової адміністрації в
Донецькій області, для Костянтинівського міськрайонного суду, МФО банку: 834016, код ОКПО 26288796.

Рішення в частині стягнення заробітної плати підлягає негайному виконанню в
розмірі місячного заробітку ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.