Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на рішення Керченського міського суду від 19 вересня 2006
року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 5 грудня 2006
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення,
посилаючись на те, що йому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1, у
цьому будинку проживають та зареєстровані відповідачі - його колишня дружина,
її син від першого шлюбу та їх спільні діти; на даний час їх з ОСОБА_3 шлюб
розірваний і він повідомив відповідачів про необхідність їх виселення, однак
останні відмовляються добровільно звільнити житло, чим перешкоджають йому
користуватися своєю власністю. Позивач просив усунути йому перешкоди у
користуванні власністю, виселити відповідачів із будинку АДРЕСА_1 та скасувати
реєстрацію їх місця проживання за вказаною адресою.
Рішенням Керченського міського суду від 19 вересня 2006
року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від 5 грудня 2006 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить
скасувати ухвалені в справі судові рішення, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив із того, що відповідачі вселились у будинок
АДРЕСА_1 як члени сім'ї власника - ОСОБА_2 та з його дозволу, тому відповідно
до ст. 405 ЦК України та
ст. 156 ЖК України мають право на користування жилим приміщенням і
припинення сімейних відносин із власником житла саме по собі не є підставою для
їх виселення.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом             ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5.,                 ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні будинком та виселення, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Керченського міського суду від 19
вересня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 5
грудня 2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити Коваленку
П.М.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін