Справа №2-1019/07/02
р.                                                         Київський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді                                                        Божко В.В.    .
при секретарі                                              Моісеєвої-Жуковської О.Б.
розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа орган опіки та піклування РВК Київського району м. Харкова про визнання
права вивозу дітей за кордон ,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у
якому просить визнати за нею право на вивіз дітей за кордон.
У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги і
пояснила, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем з 12.08.1995
р. по 13.12,2004 р. Від шлюбу маються діти: ОСОБА_3,1995 р.н., ОСОБА_4, 1998 р.н. За період сумісного життя, відповідач мало
часу приділяв дітям, а після розірвання шлюбу 13.12.2004 p., він зовсім припинив спілкування з
дітьми. 25.03.2006 р. позивачка вступила до шлюбу з громадянином Канади, ОСОБА_5. Відповідачем також була створена нова родина та народжена
дитина. На прохання позивачки надати дозвіл на вивіз
дітей за кордон, відповідач не реагує. На теперішній час відповідач не цікавиться життям дітей, не приймає участі у їх вихованні.
Таким чином, вона змушена була звернутися до суду, з дійсним позовом.
Відповідач до судового засідання не з"явився,
надав суду заяву, с проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному
обсязі, не заперечує проти вивозу дітей за кордон.
Представник третьої особи, будучи допитаною у
судовому засіданні, проти задоволення позову не заперечувала.
Суд вислухавши сторони, досліджувавши матеріали
справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з
відповідачем з 12.08.1995 p., від якого вони мають дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
13.12.1998 р. шлюб між сторонами розірвано.
За період сумісного життя, відповідач мало часу
приділяв дітям, а після розірвання шлюбу, він
зовсім припинив  спілкування з дітьми і
не займався їх вихованням.
р. позивачка вступила до шлюбу з громадянином
Канади, ОСОБА_5. Відповідачем також була створена
нова родина та народжена дитина.
Згідно з Законом України „Про порядок виїзду з
України і від"їзду в Україну громадян України", за
відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
При таких обставинах, суд вважає за можливе
визнати за позивачкою право на вивіз за кордон неповнолітніх дітей.
Таким чином, суд вважає, що маються всі підстави для задоволення позову.
Керуючись ст. 10, 11, 209,
212, 214-215 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок в"їзду та
виїзду в Україну громадян України», суд, -
Визнати за ОСОБА_1 право на вивіз за кордон дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.

Головуючий