АПЕЛЯЦІЙНИЙ    СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27
червня 2007 р.                                                                                                                    м.  Чернівці

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

Головуючого:
Перепелюк Л.М.

Суддів: Винту Ю.М.  ,  Міцнея
В.Ф.

При секретарі:
Скрипник С.  В.

За
участю: позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Міністерства оборони
України "Західвійськбуд",  452
УНР Управління Філія Державного підприємства Міністерства оборони
"Західвійськбуд" про визнання дійсним договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 19 липня 2001 року,
визнання права власності на нежитлове приміщення та зняття його з
балансу,  за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Першотравневого
районного суду м.  Чернівці від 12 квітня
2007 року по цивільній справі за позовом,
-

встановила:

В
березні 2006 року ОСОБА_1.3вернувся до суду із вказаним позовом до Державного
підприємства Міністерства оборони України «Західвійськобуд»,  452 УНР Управління Філія Державного
підприємства Міністерства оборони України «Західвійськобуд».

Посилався
на те,  що у липні 2001 року між ним та
командиром військової частини УНР- 452 «Західвійськобуд» ОСОБА_3  було укладено акт прийому-передачі
диспетчерської,  що знаходилась за
адресою АДРЕСА_1,  відповідно до рішення
командування вч УНР-452 «Західвійськобуд» яким диспетчерську було передано
йому у власність в рахунок заробітної плати по залишковій вартості - 333грн.
Оскільки на той час між ним та вч УНР- 452 «Західвійськобуд не було складено
нотаріально оформленого договору купівлі-продажу в листопаді 2004 року йому
було відмовлено в реєстрації даної будівлі. На даний час військова частина
розформована і правонаступником є державне підприємство Міністерство оборони
України «Західвійськобуд». Просив визнати договір купівлі-продажу
диспетчерської,  який укладено усно між
ним та вч УНР- 452 «Західвійськобуд» дійсним та визнати за ним право власності
на диспетчерську,  за адресою АДРЕСА_1.

Заочним
рішенням Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 12.04.07р. в задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення Першотравневого районного суду
м.  Чернівці від 12.04.07р. скасувати та
ухвалити нове рішення,  яким задоволити
його позовні вимоги. Приймаючи рішення по справі суд зробив висновки,  які не відповідають обставинам справи,  неповно з'ясував обставини,  що мають значення для справи,  дав неправильну оцінку доказам,  неправильно застосував норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши
пояснення позивача,  дослідивши доводи
апеляційної скарги,  матеріали
справи,  колегія приходить до висновку,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа №22ц-517
2007 р. Категорія : 11/12

Головуючий у І
інстанції Попов Г.Г.

Доповідач: Винту Ю.М.

2

Судом першої інстанції
у повному об'ємі з'ясовані обставини справи,
вірно застосовано до правовідносин,
що склалися,  норми матеріального
й процесуального права.

Відповідно
до  ст. 224 ЦК України(ред.
1963р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у
власність покупцеві,  а покупець
зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно
до  ст. 225 ЦК України(ред.
1963р.) право продажу майна,  крім
випадків примусового продажу,  належить
власникові.

Приймаючи
рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судом першої інстанції
правильно встановлено,  що на
19.07.2001р. вч УНР-452"Західвійськбуд" не була юридичною особою та
не мала повноважень на укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Крім
того,  зібраними по справі доказами
встановлено,  що приміщення
диспетчерської за адресою АДРЕСА_1,  як
тимчасова споруда,  не перебувала на
балансі вч УНР-452 "Західвійськбуд" та не могла бути реалізована.

Відповідно
до  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини,  які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно
до  ст.
131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про
них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази
подаються у строк,  встановлений судом з
урахуванням часу,  необхідного для
подання доказів. Докази,  подані з
порушенням вимог,  встановлених частиною
першою цієї статті,  не приймаються,  якщо сторона не доведе,  що докази подано несвоєчасно з поважних
причин.

Усупереч
вимогам  ст.  ст. 60,
131 ЦПК України,  позивач також не
надав суду докази на підтвердження своїх доводів про отримання і володіння
спірним майном.

З
матеріалів справи вбачається,  що
приміщення диспетчерської за адресою АДРЕСА_1,
на час розгляду справи судом першої інстанції у наявності немає.

Враховуючи
наведене,  колегія приходить до
висновку,  що рішення суду відповідає
нормам матеріального й процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись  ст.
ст.  209,  218,
307,  308   ЦПК
України,  колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Заочне
рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 квітня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення,  але може бути оскаржена
протягом двох місяців в касаційному порядку до Верховного Суду України з дня
набрання нею законної сили.