Справа №2-292/07 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

3
грудня 2007 року В-Писарівський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді                               Семенової О.С.,

при секретарі -                                     Гордієнко О.О.,

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в смт. В- Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємця ОСОБА_2,
Великописарівського районного центру зайнятості про зміну формулювання причин
звільнення з роботи, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1. звернулася до
суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що згідно трудового договору № 5 від
1 лютого 2007 року прийнята на роботу продавцем до відповідачки у магазин
„Май" з оплатою праці у розмірі мінімальної заробітної плати, виконувала свої обов'язки до 5
травня 2007 року. У період роботи були проведені ревізії 27 квітня 2007 року та 3 травня 2007
року, у результаті яких виявлені нестачі, що стали причиною її звільнення. 5 травня 2007 року вона написала
заяву про звільнення за власним бажанням, яка
прийнята не була, тоді 8 травня 2007 року вона надіслала заяву про звільнення по пошті
рекомендованим листом. Після цього на роботу не виходила. 17 травня 2007 року була звільнена за
п.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин. Дане звільнення оскаржувала до
прокуратури В-Писарівського району. У подальшому відповідачка звернулась до суду про стягнення
з неї матеріальних збитків, на даний час справа розглянута, у задоволенні позову відмовлено. Прохає
поновити їй пропущений строк для звернення до
суду з позовом, оскільки не зверталась раніше, так як чекала результату розгляду справи про відшкодування
збитків, та змінити формулювання причини звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України на звільнення за
п.4 ст. 36 КЗпП України

Позивачка у судовому засіданні свої
позовні вимоги підтримала та надала суду аналогічні
пояснення.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала повністю та у заперечення вимог пояснила, що дійсно перебувала з
позивачкою у трудових відносинах з 1 лютого 2007 року по 17 травня 2007 року на
підставі трудового договору, зареєстрованого у В-Писарівському районному центрі зайнятості.
Протягом її роботи продавцем 27 квітня 2007 року та 3 травня 2007 року була проведена
інвентарізація матеріальних цінностей та виявлена нестача у розмірі 2 060 грн. З 4 травня 2007
року по 8 травня 2007 року позивачка на роботу не з'являлась, заяви про звільнення не
подавала. Заява про звільнення надійшла по пошті 10 травня 2007 року, але не на її ім'я, а на
ім'я ОСОБА_3., з яким у трудових стосунках не перебувала. Після цього вона направила на адресу позивачки
повідомлення, для виходу
на роботу для вирішення питання про її звільнення та відшкодування матеріальних
збитків. 17 травня 2007 року ОСОБА_1. з'явилась на роботу, ознайомилась з
наказом про

2

її звільнення за прогул, разом пішли до центру
зайнятості, де був зроблений запис в її трудовій
книжці та завірений печаткою центра зайнятості.

Представник відповідача ОСОБА_4. у судовому засіданні позовні вимоги
не визнала та пояснила, що трудовий
договір між приватним підприємцем ОСОБА_2 та працівником ОСОБА_1. був зареєстрований 1 лютого
2007 року у В-Писарівському центрі зайнятості, 17 травня 2007 року до центру зайнятості з'явились
сторони, ОСОБА_2 зробила запис у трудовій книжці
ОСОБА_1. про її звільнення за прогул, про що був зроблений запис у трудовому договорі, та
поставлена печатка центра зайнятості у трудовій книжці працівника, ніяких претензій з приводу
формулювання звільнення позивачка не заявляла.

Заслухавши пояснення сторін,
представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги необгрунтовані та не підлягають задоволенню.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка
звернулась до відповідачки з письмовою заявою від 22 січня 2007 року про прийняття її на посаду
продавця / а.с.17/. Згідно трудового договору між працівником і фізичною особою № 5 від 1 лютого
2007 року приватний підприємець ОСОБА_2та ОСОБА_1. уклали між собою трудовий договір на невизначений строк, відповідно до умов якого
працівник зобов'язаний виконувати роботу продавця з мінімальною заробітною платою на місяць, час
виконання робіт та надання вихідних установлюється графіком роботи магазину, договір зареєстрований
В-Писарівським центром зайнятості
/ а.с.14/. З акту від 27 квітня 2007 року проведення інвентарізації в магазині
„Май" вбачається, що виявлена нестача у
розмірі 4 759, 15 коп. / а.с.6/, з акту від 14 травня 2007 року проведення документальної
перевірки результатів повторної інвентарізації товарно-матеріальних цінностей - підтверджена нестача за
результатами інвентарізації від 3 травня 2007 року у розмірі 581, 54 грн. /
а.с.5/. 8 травня 2007 року складений акт про відсутність продавця магазину „Май" ОСОБА_1. на роботі 4,
7, 8 травня 2007 року за підписом продавців ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7 / а.с. 24/. 8 травня 2007 року
позивачка звернулась з письмовою заявою до
приватного підприємця ОСОБА_3 про її звільнення з роботи за власним бажанням з 17 травня 2007 року з
відрахуванням строку відпрацювання з 3 травня 2007
року, заява надійшла рекомендованим листом 10 травня 2007 року / а.с.26, 28/.
11 травня 2007 року відповідачка направила позивачці повідомлення, що їй необхідно з'явитись на роботу
для вирішення питання відшкодування нестач та звільнення з роботи / а.с.27/. 17 травня 2007 року позивачка
звернулась з письмовою заявою до відповідачки
про її звільнення за власним бажанням з 17 травня 2007 року з відрахуванням
строку відпрацювання від 3 травня 2007 року / а.с.25/. Наказом від 17 травня 2007 року звільнена
продавець магазину „Май" ОСОБА_1. за невихід на роботу без поважних причин 4 травня 2007
року по 17 травня 2007 року за ст. 40 п.4 КЗпП України з 17 травня 2007 року, з
наказом ОСОБА_1. ознайомлена, про що свідчить її підпис / а.с.40/

У трудовій книжці ОСОБА_1. за № 3
зроблений запис 1 лютого 2007 року про прийняття її на посаду продавця магазину „Май" ПП
ОСОБА_2відповідно до трудового
договору № 5 від 1.02.2007 року, за № 4 - запис 17 травня 2007 року про звільнення з роботи згідно ст. 40 п.4
КЗпП України / за прогули/ відповідно трудового договору № 5 від 1.02.2007 року , скріплений
печаткою В-Писарівського районного центру зайнятості / а.с.15-16/. 22 травня
2007 року позивачка звернулась з заявою до прокурора В-Писарівського району для
проведення перевірки з приводу виявлених нестач та її звільнення / а.с.10-12/. З відповіді
прокуратури В-Писарівського району від 20 червня 2007 року за № 540 року видно, що 22.05.2007 року
винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи за відсутністю у діях позивачки
ознак злочину, передбаченого ст.191 КК України, щодо незаконного звільнення - порушень законодавства не
встановлено / а.с.8-9/.

3

Свідки ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7
у судовому засіданні підтвердили кожний окремо, що позивачка ОСОБА_1. після передачі матеріальних цінностей
іншому продавцю 3 травня 2007 року більше
на роботу не виходила, так як не бажала працювати, приватний підприємець
ОСОБА_2мала на той час п'ять торгівельних точок.

Згідно
ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк, коли він дізнався
або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З
матеріалів справи вбачається, що позивачка взнала про своє звільнення за
прогули 17 травня 2007 року, таким чином строк для звернення до суду закінчився
18 серпня 2007 року, проте як вона подала позов до суду 31 жовтня 2007
року.

Стаття 234 КЗпП України передбачає,
що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

Суд, з урахуванням обставин справи, вважає за можливе
поновити пропущений позивачкою строк, оскільки вона зверталась до прокуратури,
та в провадженні В-Писарівського
суду знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2до неї про відшкодування
матеріальних збитків, рішення по якій було постановлено 9 жовтня 2007 року.

Проте суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог та зміни формулювання причин звільнення.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право
розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це
власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

У
судовому засіданні встановлено, що позивачка, передавши 3 травня 2007 року матеріальні цінності продавцю
ОСОБА_6., більше на роботу не виходила. Як пояснила це позивачка, у неї були відгули за те, що вона
працювала без вихідних з 28 квітня 2007 року по З травня 2007 року, та з
приватним підприємцем вихідні дні погоджені не були. Факт того, що вона не
виходила на роботу з 4 травня 2007 року позивачка, не заперечує.

У
своїх заявах про звільнення за власним бажанням позивачка зазначала дату звільнення 17 травня 2007 року з
урахуванням відпрацювання з 3 травня 2007 року, фактично не відпрацювавши жодного дня. Надавши заяву, вона
не дізналась чи погодилась відповідачка з
її вимогами і яке прийняла рішення по її заяві.

Відповідно
п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6.11.92р. із змінами, внесеними згідно з
Постановами № 4 від 1.04.94р., № 18 від 26.10.95р., № 15 від 25.05.98 р. „Про
практику розгляду судами трудових спорів" - прогулом визнається
відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше
трьох годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин / наприклад, у зв'язку з поміщенням до
медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником днів
відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку.../

Отже
за таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову, відсутні.

Керуючись ст.ст. 36, 38, п.4 ст. 40,233,234,235   КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 212,213,215 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити за необґрунтованістю вимог.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
суду може бути подано протягом 10- ти

4

днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Сумської області через В-Писарівський районний
суд , або у порядку , передбаченому ч. 4 ст. 295
ЦПК України.