Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2006 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні будинком та виселення, посилаючись на те, що
їй на праві власності належить будинок АДРЕСА_1, відповідач проживає у
зазначеному будинку, але перешкоджає їй користуватись ним та земельною
ділянкою, належним чином не слідкує за станом майна, не оплачує комунальних
послуг та витрат по утриманню будинку, крім того, зареєстрований відповідач за
адресою іншої квартири, згоди на постійне проживання ОСОБА_1 в будинку вона не
давала і на сьогодні жиле приміщення потрібне для проживання їй із сім'єю.
Позивачка просила зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні
будинком АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_1 з будинку.

ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про
визнання права користування будинком та встановлення сервітуту, посилаючись на
те, що будинок АДРЕСА_1 в 1959-1960 р.р. збудували його батьки, він вселився та
проживає у будинку постійно як член сім'ї власників і має право користування
житлом незалежно від того, що ОСОБА_2 успадкувала будинок після смерті його
батька ОСОБА_3 ОСОБА_1 просив встановити йому сервітут на право користування
будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою.

Рішенням Харківського районного суду від 22 серпня 2006
року позови задоволено частково, постановлено зобов'язати ОСОБА_1 не чинити
ОСОБА_2 перешкод у користуванні будинком АДРЕСА_1, встановити сервітут на право
довічного проживання ОСОБА_1 у зазначеному будинку; в задоволенні решти
позовних вимог сторін відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21
грудня 2006 року рішення суду першої інстанції змінене, в частині встановлення
ОСОБА_1 сервітуту на право проживання в будинку рішення скасоване та постановлене
у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог
ОСОБА_1; в решті рішення суду першої інстанції залишене без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на порушення апеляційним судом норм матеріального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що скасовуючи
рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1,
апеляційний суд виходив із того, що судом першої інстанції неправильно
застосовані положення ст. 405 ЦК України до спірних правовідносин.

Обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 не містить
доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами справи, наведені
ним доводи та зміст оскаржуваного рішення також не дають підстав для висновку,
що апеляційним судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення і
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування будинком
та встановлення сервітуту, за касаційною скаргою        ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду
Харківської області від 21 грудня 2006 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін