Справа № 2-3367/2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

"30"
листопада 2007 р.                                 Солом'янський
районний суд м. Києва

в складі:
головуючого судді                       Оксюти
Т.Г.

при секретарі                                              Богуславець
І.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої
дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
19.09.2007 р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з
останнього на його користь завдані джерелом підвищеної небезпеки збитки (шкоду)
в сумі 5077 гривень 80 коп., 10000 гривень моральної шкоди, витрати по сплаті
державного мита в розмірі 551 грн., витрати по сплаті інформаційно-технічного
забезпечення слухання справи в розмірі 30 грн. та витрати на юридичну допомогу
в розмірі 3125 грн. 60 коп.

В обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що 11.06.2007 р. о 19 год.
00 хв. по вул. Кривоноса, в м. Києві, ОСОБА_2. - відповідач по справі,
керуючи автомобілем «Ауді» д/н НОМЕР_1, порушивши п. 10.1 Правил дорожнього
руху України, перед зміною напрямку руху, не впевнився, що це буде безпечним та
не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в наслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем «ВАЗ» д/н НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю були завдані значні
механічні пошкодження.

Вказує на те, що
в наслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди йому завдана моральна
шкода, яка полягає в тому, що постраждала його ділова репутація як підприємця
та ускладнились родинні стосунки.

Зазначає, що
постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 13.07.2007 р. ОСОБА_2.
визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

У судовому
засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач, в
судове засідання 30.11.2007 року не з'явився, хоча був повідомлений належним
чином про час та місце слухання справи, про що свідчать поштові повідомлення та
оголошення в газеті. Про причини неявки суд не повідомив, а тому суд на
підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе слухати справу у його
відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши
думку позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані
докази, давши їм оцінку, приходить до висновку, що даний позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно постанови
Солом'янського районного суду м. Києва №3-13990/2007р від 13.07.2007р.,
ОСОБА_2. був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення
(порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинили
пошкодження транспортних засобів), та був підданий адміністративному стягненню.
(а. с. 20).

Відповідно до
вказаної постанови суду, ОСОБА_2.,
керуючи автомобілем «Ауді» д/н НОМЕР_1, перед зміною напрямку руху, не
впевнився, що це буде безпечним та не створить
небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем «ВАЗ» д/н НОМЕР_2, що призвело до механічних пошкоджень
обох автомобілів, чим порушив припис пункту 10.1 Правил дорожнього руху України,
затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306
„Про Правила дорожнього руху".

Судом
встановлено, що згідно звіту ТОВ «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт» складеного 24.07.2007 року №2055, матеріальний
збиток, заподіяний пошкодженням автомобіля «ВАЗ» д/н НОМЕР_2, в результаті ДТП, складає 4677,80
грн. (а.с. 24-28)

Встановлено, що
згідно квитанції до прибуткового касового ордера №59 позивач за проведення
оцінки вартості пошкоджень його транспортного засобу сплатив 400,00 гривень.
(а.с. 23)

Таким чином сума
матеріального збитку становить 4677,80 грн. + 400,00 грн.=5077,80 грн.

Відповідно до
ч.1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана
майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою,
яка її завдала.

Згідно п.1 ч. 1
ст. 1188 ЦК України,
шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частинами 1, 2,
5 ст. 1187 ЦК України
встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов'язана з
використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює
підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, а
також, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою,
яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає
за завдану шкоду, лише тоді, якщо не доведе, що шкода була завдана внаслідок
непереборної сили або умислу потерпілого.

Пленум
Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із
змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла,
за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше
того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не
може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених
спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови).

Зі змісту
вищевказаної постанови вбачається, що під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського
відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Відповідно до
положень ст.ст. 23, 1167 ЦК
України позивач має право на відшкодування моральної шкоди завданої
внаслідок порушення його прав. В даному випадку моральна шкода полягає у
приниженні його ділової репутації як підприємця, душевних стражданнях, які
позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна, а також неможливості
використовувати автомобіль за призначенням, що давало б йому змогу більш
продуктивно використовувати робочий час. В зв'язку з тим, що автомобіль
пошкоджений і не придатний для експлуатації, порушений нормальний ритм його
життя, що вплинуло на родинні стосунки. При цьому, моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього
відшкодування.

Таким чином, суд
приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_2. в скоєнні ДТП
доведена і підтверджується складеним протоколом про адміністративне
правопорушення та постановою суду про накладення адміністративного стягнення.

Розмір
відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру
діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого,
а також інших негативних наслідків.

Суд частково
погоджується з доводами позивача про заподіяння йому моральної шкоди.

Оцінюючи зібрані
по справі докази, суд дійшов висновку, що позивач довів, що відповідач, як
володілець джерела підвищеної небезпеки, повинен відшкодувати позивачу
матеріальну та моральну шкоду. При цьому суд вважає, що позов в частині
відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі в сумі
5077,80 грн., а позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню у сумі 1000,00 грн.

Суд критично
ставиться до вимог позивача в частинні стягнення з відповідача витрат на
юридичну допомогу в розмірі 3125 грн. 60 коп., оскільки останнім не надано
жодних підтверджень про оплату даних послуг.

Згідно з
вимогами ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази,
речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які
мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За такими
обставинами суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які
посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Позовні вимоги в
частині, що стосується відшкодування судових витрат позивачу, на підставі ст.
88 ЦПК України, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно п.4 ст.
169, ст. 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача,
повідомленого належним чином, або причини неявки будуть визнані судом
неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення
справи.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 57, 59, 60, 62, 64, 84, 88,169, 212, 213, 214,
215, 224, 232 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1167, 1172, 1187 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.2003 року „Про
практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди (з
подальшими змінами), -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої
дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1- 5077,80 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн.
моральної шкоди, витрати пов'язані з оплатою державного мита в розмірі 551
грн., витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в
розмірі 30 грн., а всього 6658,80 грн.

В решті позовних
вимог відмовити.

Рішення може
бути оскаржено позивачем на протязі 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка подається в десятиденний термін з дня проголошення рішення.

Рішення може
бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача
протягом 10 днів з дня отримання його копії.