справа № 2-6
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 січня 2007 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді            Максименко
Л.В.

при секретарі                 Павленко Т.І.

з участю адвоката        ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди, завданих від ДТП,

встановив:

в липні 2004 року ОСОБА_2, звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків
та моральної шкоди, завданих від ДТП, яка сталася Об липня 2004 року в м. Гадяч по вул. 50 р. Жовтня в районі центрального вузла зв'язку між автомобілем „Москвич- 412", д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 та автомобілем „Москвич-2140", д.н.з.НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав технічних пошкоджень.Так як відповідач відмовляється відшкодовувати
завдану шкоду добровільно, змушений звернутися до
суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2265 грн.25 коп., моральної шкоди в розмірі 3000 грн., та інші
судові витрати.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що винним у
вчиненні ДТП є ОСОБА_3, тому просив задовільнити його позов повністю.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, суду пояснив, що зіткнення відбулося
після закінчення ним маневру повороту, його автомобіль
вже стояв, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 здійснив
наїзд на його машину.

Свідок ОСОБА_4 показав суду, що він складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 та схему, був
безпосередньо при огляді місця ДТП. При аналізі ситуації зробив висновок, що винним в даній пригоді є ОСОБА_3, так як він
порушив правила дорожнього руху. Його покази
відносно удару в стоячий автомобіль спростовуються технічними пошкодженнями машин, з яких вбачається, що удар змазаний,
тому що автомобіль рухався.

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що вона була пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_2. В районі вузла зв"язку
несподівано назустріч виїхав автомобіль і почав звертати, після
чого відбулося зіткнення.

Свідок ОСОБА_6 показав суду, що був свідком пригоди, зіткнення автомобілів відбулося
в „кармані" стоянки.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що він був пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_3, зіткнення відбулося після закінчення маневру повороту
на стоянці, коли машина не рухалась.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що ОСОБА_3 заїжджаючи на стоянку, перегородив
дорогу ОСОБА_2, не пропустивши його, зіткнення відбулося на краю стоянки.

Судом встановлено, що 6 липня 2004 року в м. Гадяч сталася
дорожно-транспортна

пригода між автомобілем „Москвич-2140",
д.н.з.НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 та автомобілем

„Москвич- 412", д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 в результаті якої автомобілі були

пошкоджені.

Згідно висновку експертизи НОМЕР_3 вартість відновлюваних робіт автомобіля
„Москвич- 412", д.н.з. НОМЕР_1 становить 2265 грн. 25 коп.

Відповідно постанови Гадяцького райсуду від 16 січня 2006 року ОСОБА_3 визнаний винним у
вчиненні ДТП, його дії кваліфіковано за ст. 124 КпАП України , провадження по справі закрито в зв"язку з закінченням строку притягнення
до адміністративної відповідальності. Вказана постанова не
оскаржена і є чинною на момент винесення рішення.

Згідно ст.61 ч.4
ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов"язкова для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені
вони цією особою.

Ухвалою Гадяцького райсуду від 5 червня 2006 року за клопотанням ОСОБА_3 призначено автотехнічну експертизу, витрати по проведенню
якої покладені на заявника. Згідно

повідомлення експерної установи
оплата за проведення експертизи не була проведена, тому дослідження було
знято з виробництва.

Відповідно до ч.І ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи,
яка бере участь у справі від участі в експертизі для яких ця
експертиза має значення, може визнати факт, для з"ясування якого експертиза
була призначена або відмовити у його визнанні.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, виходячи з протоколу огляду місця пригоди
та схеми, якими зафіксовано місце зіткнення, показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та інших матеріалів справи в їх сукупності. На підставі цього суд вважає, що відповідно
до ст. 1187 ЦК України відповідач повинен відшкодувати завдану матеріальну шкоду, як власник
джерела підвищеної небезпеки, оскільки умислу
потерпілого та факту непереборної сили в даній дорожно-транспортній пригоді
судом не встановлено.

Покази свідка ОСОБА_7 суд розцінює критично, так як вони суперечать об"єктивним даним по справі, а сам свідок , перебуваючи в дружніх стосунках з відповідачем, є
зацікавленим в результаті розгляду справи.

Також судом встановлено, що позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у переживаннях, стражданнях, пов"язаних з ДТП, понесениям
непередбачуваних витрат на ремонт автомобіля, позбавлення можливості використовувати
автомобіль у власних цілях на протязі тривалого
часу .Проте в процесі розгляду справи заявлена сума на відшкодування моральної
шкоди не знайшла свого підтвердження, тому
позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Суд також вважає, що на користь позивача з ОСОБА_3 слід стягти всі судові
витрати, пов"язані з оплатою правової
допомоги, оплати експертизи та державного мита.

Керуючись ст. 1167, 1187 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 61 ч.4, 79, 84, 88, 146 ч.І, 212, 213, 214, 215,223 ЦПК України, суд

вирішив:

- позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальних збитків та моральної шкоди завданих від ДТП задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальні
збитки в сумі 2265 грн.25 коп., моральну шкоду 600 грн., витрати по проведенню автотоварознавчої експертизи в сумі 300 грн., витрати на правову допомогу в
сумі 150
грн. та витрати по оплаті державного мита в сумі 51 грн., на користь держави державне
мито в сумі 17 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області через Гадяцький районний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуюча: підпис

Копія: вірно

Суддя Гадяцького

районного суду       Л.В. Максименко