Справа № 22ц-569/07                                   Головуючий у 1
інстанції - Пушкарчук
Категорія-22                                                   Доповідач                          -     Подолюк В.А.
апеляційний суд волинської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня
2007 року.                                                                                      місто
Луцьк.

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого -
Лончука В.Г.

суддів -
Стрільчука В.А., Подолюка В.А.

при секретарі
Губарик К.А.

з участю  представника відповідача УСБУ     у
Волинській  області -

Вознюка В.М.

представників
третьої особи :

прокуратури Волинської
області - Тарасюк Н.Б.

Державного
казначейства України у Волинській області - Зізюкіної Ю.Л.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Управління Служби безпеки України у Волинській області, треті особи на стороні
відповідача без самостійних вимог,- Управління Державного казначейства України
у Волинській області, прокуратура Волинської області, про відшкодування шкоди,
за апеляційними скаргами Управління Служби безпеки України у Волинській області
та Управління Державного казначейства України у Волинській області на рішення
Луцького міськрайонного суду від 1 липня 2004 року, -

ВСТАНОВИЛА:

19
травня 2004 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління Служби
безпеки України у Волинській області, третіх осіб, без самостійних вимог на
стороні відповідачів Управління Державного казначейства України у Волинській
області, прокуратури Волинської області про відшкодування майнової та моральної
шкоди покликаючись на те, що по кримінальній справі, яка порушена слідчим СВ
УСБУ у Волинській області по факту контрабанди легкового автомобіля
АУДІ-А4,1999 року випуску,  вказаний
транспортний

засіб був
вилучений зі складу митного поста « Ратне « Волинської митниці, визнаний
речовим доказом по справі та переданий на зберігання відповідачу, де знаходився
до 28 січня 2004 року.

Після
закриття 30 грудня 2003 року кримінальної справи по п.2 ст.6 КІЖ України було
встановлено, що автомобіль за час перебування у розпорядженні УСБУ у Волинській
області зазнав ушкоджень, втратив товарний вигляд, а його вартість знизилася на
суму 28796 грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь, як власника
транспортного засобу, відповідно до вимог ст.1176 ЦК України та
ст.ст. 2,4 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури та суду « а також стягнути 50000 грн. компенсації на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням
Луцького міськрайонного суду від 1 липня 2004 року позов задоволено частково. Постановлено
стягнути з УСБУ у Волинській області за рахунок коштів державного бюджету на
користь позивача 28796 грн. майнової шкоди, а в позові про відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

Не
погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частинні задоволення позовних вимог
Управління Служби безпеки подало апеляційну скаргу, де покликаючись на
порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати
оскаржуване ним рішення в цій частині і ухвалити нове про відмову у позові.

Третя
особа на стороні відповідача без самостійних вимог Управління Державного
казначейства України у Волинській області також просить скасувати рішення суду
в частині задоволення позовних вимог із-за порушення судом норм матеріального
та процесуального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для
справи.

Заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині відшкодування майнової шкоди суд першої інстанції виходив з того,
що кримінальна справа №1076 була порушена безпідставно, вилучення вказаного
автомобіля зі складу МП « Ратно
« було проведено незаконно, відповідач не виконав умов щодо належного
зберігання речового доказу, що призвело до втрати його вартості згідно актів
товарознавчого дослідження №219 від 9 квітня 2003 року та № 0653 від 29 січня
2004 року на загальну суму 28796 грн., яка підлягає стягненню на користь
позивача як власника транспортного засобу.

Проте
такий висновок суду зроблений на неповному з'ясуванні судом обставин, що мають
значення для справи та з порушенням норм матеріального права, в зв'язку з чим
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про
відмову в позові.

Судом з
пояснень сторін, письмових матеріалів справи встановлено, що на підставі
договору дарування від 1 листопада 2002 року ( а.с.5-8, 22 ) легковий
автомобіль AUDI B-5
1999 року випуску був подарований фірмою Литовської Республіки Головному
управлінню праці і соціального захисту

населення
Волинської обласної Державної адміністрації для інваліда війни ОСОБА_2,
переданий для доставки на територію України громадянину ОСОБА_3 а 14 травня
2003 року за постановою слідчого СВ УСБУ у Волинській області був вилучений зі
складу МП « Ратно
« Волинської митниці, визнаний . по кримінальній справі речовим доказом та
переданий на відповідальне зберігання відповідачу де знаходився по 28 січня 2004
року.

Згідно
постанови про закриття кримінальної справи від 30 грудня 2003 року вказаний
автомобіль як речовий доказ повернутий Волинській митниці для проведення
митного оформлення, судовим рішенням від 4 березня 2004 року за позивачем
ОСОБА_1 визнано право власності на вказаний автомобіль (а.с.18-19).

При
таких обставинах, колегія суддів дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої, як
вказує позивач, внаслідок зниження вартості автомобіля із-за неналежного його
зберігання відповідачем, оскільки право власності в обдарованого на дарунок
виникає з моменту його прийняття, право власності позивача на вказаний
автомобіль було визнано лише після повернення його відповідачем Волинській
митниці для проведення митного оформлення, а отже її позовні вимоги про
відшкодування відповідачем такої шкоди як власнику транспортного засобу є
безпідставними.

В решті
рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права ,
підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст.309 , 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління Служби безпеки України у Волинській області, третьої особи на
стороні відповідача без самостійних вимог,-Управління Державного казначейства
України у Волинській області задовольнити.

Рішення
Луцького міськрайонного суду від 1 липня 2004 року в частині відшкодування
майнової шкоди скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові
ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Волинській області, третя особа
на стороні відповідача без самостійних вимог ,-Управління Державного
казначейства України у Волинській області, прокуратура Волинської області про
відшкодування майнової шкоди відмовити.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення але може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.