У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 листопада 2007 року                                                    м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,                     Гуменюка В.І., Барсукової В.М.,             Косенка В.Й.,-

розглянувши у судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа,

в с т а н о в и л а:

У січні
2004 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу дублікату виконавчого листа
по справі №2/2-59/90 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту та
свідоцтва про право на спадщину частково недійсними, посилаючись на те, що
зазначений виконавчий лист необхідно їй для пред'явлення в Першу Ужгородську
районну державну нотаріальну контору, оскільки виникла необхідність у
визначенні часток у спадковому майні.

Ухвалою
Ужгородського міськрайонного суду від 18 листопада 2004 року заяву ОСОБА_1
задоволено.

Ухвалою
апеляційного суду Закарпатської області від 24 травня 2005 року ухвалу Ужгородського
міськрайонного суду від 18 листопада 2004 року скасовано і постановлено нову
ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого
листа.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постановлену ухвалу апеляційного
суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Положеннями “Інструкції з
діловодства в місцевому загальному суді” передбачено, що копія рішення суду має
бути підписана і скріплена гербовою печаткою.

ОСОБА_1 звернулась з заявою про
видачу дублікату виконавчого листа на підставі рішення Ужгородського районного
народного суду від 17 вересня 1990 року, яке не підписане та не завірене
гербовою печаткою.

Крім того, в матеріалах справи є
незавірене належним чином рішення суду, на підставі якого заявниця заявила
вимогу про видачу дублікату виконавчого листа, однак відсутня цивільна справа
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту та свідоцтва про право на
спадщину частково недійсним, в якій 17 вересня 1990 року було ухвалене рішення.

Ці питання судами як першої так і
апеляційної інстанцій не досліджувались.

Як правило питання видачі дублікату
виконавчого листа вирішується при наявності цивільної справи, в якій
ухвалювалось рішення.

Отже, у суду не було підстав для
ухвалення висновку про можливість задоволення або відмову у задоволенні вимог
ОСОБА_1

Оскільки порушення норм
процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, ухвала суду першої
інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції не можуть залишатися у силі і
підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для
розгляду іншим суддею.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду від 18 листопада 2004 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської області від 24 травня 2005 скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для розгляду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       М.І.
Балюк

В.М.
Барсукова

В.І.
Гуменюк

В.Й.
Косенко