Справа № 2-583/07
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К
РА Ї Н И

13 березня 2007 року                  Індустріальний районний  суд м.

Дніпропетровська

у складі:
головуючого судді Слюсар Л.П.

при
секретарі          Кошеварова  М.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну

справу за скаргою
ОСОБА_1 суб'єкти оскарження державна

виконавча служба в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська, державна

виконавча служба Дніпропетровської області  на рішення,  дію та бездіяльність

державної виконавчої служби ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із скаргою на рішення,  дію та бездіяльність

державної виконавчої служби  в Індустріальному районі  м. Дніпропетровська та

державної виконавчої служби Дніпропетровської
області,  посилаючись на те, що

13.11.2006 року він звернувся до державної виконавчої
служби в Індустріальному

районі м. Дніпропетровська із заявою про прийняття до
виконання ухвали

Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2004
року по

справі №2-89/04 про забезпечення його позову до КЖЕП “
Лівобережжя” . Однак

14.11.2006 року постановою державного виконавця  Лисенко Є.В.
йому було

відмовлено  у
зв'язку з тим, що в ухвалі суду не було
зазначено на яких саме

розрахункових рахунках необхідно арештувати зазначену в
ухвалі суду суму.

На його скаргу до начальника  державної виконавчої служби в Індустріальному

районі м. Дніпропетровська  Башмаку С.А.
він отримав відповідь , що відмова в

відкритті виконавчого провадження повністю відповідає
вимогам чинного

законодавства.

На його скаргу до
державної виконавчої служби Дніпропетровської області

отримав відповідь в якій також вказано на законність
відмови в відкритті

провадження.

Просив
визнати  дії державної виконавчої служби
в Індустріальному районі м.

Дніпропетровська і
державної Виконавчої служби Дніпропетровської області -

неправомірними; визнати
Постанову державної виконавчої служби в

Індустріальному районі від 14.11.2006 року” про відмову у
відкритті виконавчого

провадження”
безпідставною та незаконною та скасувати її ; зобов'язати

державну виконавчу службу
в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

прийняти до виконання ухвалу Індустріального районного
суду від 28.12.2004 року.

У судовому засіданні заявник доводи скарги підтримав та
просив  поновити строк

оскарження постанови
державного виконавця Лисенко Є.В. про відмову  у

відкритті виконавчого провадження.

Представник
державної виконавчої служби в Індустріальному районі м. Дні

пропетровська  вимоги заявника не визнав, суду пояснив,
що  14.11.2006 року

державним виконавцем відповідно до вимог ст.26 Закону
України “ Про виконавче

провадження” була
винесена постанова  про відмову в
відкритті виконавчого

провадження в зв'язку з тим, що органом ДВС були вже
вжиті заходи по

забезпеченню
позову по даній ухвалі.   Копію
постанови про відмову у відкриті

виконавчого провадження ОСОБА_1 отримав особисто під
підпис 16.11.2006

року. Просив скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Представник  державної
виконавчої служби Дніпропетровської області
вимоги

заявника не визнав, суду пояснив, що   п.5 ст. 153 ЦПК України передбачено, що

про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє
ухвалу , в якій зазначає

вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також
порядок виконання

ухвали.  В
зв'язку  з тим, що судом не було
зазначено певного рахунку, на який

повинен  був
накладений арешт то унеможливлювало виконання рішення державним

виконавцем тому державним
виконавцем винесена постанова про відмову в

відкритті виконавчого провадження, що передбачено п.7 ст.
26 Закону України “

Про виконавче провадження” .  Крім того заявнику 09.01.2007 року за
вихідним

№Ф-82  була надана
обґрунтована відповідь відповідно до Закону України “ Про

звернення громадян”.

Суд,
заслухавши пояснення заявника, представників заінтересованих осіб,

вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги
підлягають задоволенню з

наступних підстав.

До
відділу  державної виконавчої служби в
Індустріальному районі м.

Дніпропетровська
13.11.2004 року на виконання надійшла ухвала Індустріального

районного суду № 2-89 від 28.12.2004 року про  забезпечення позову шляхом

накладання заборони на відчуження, передачу на баланс та
реалізацію основних

фондів, що знаходяться у власності або знаходяться на
балансі або в

оперативному управління КЖЕП “ Лівобережжя”, що
знаходяться за адресою: м.

Дніпропетровськ, пр. Правди, 42, а також  накладання арешту  га грошові кошти,

що належали відповідачу, в розмірі уточнених позовних
вимог  на суму 112229 грн.

Постановою   від
14.11.2006  року  державним виконавцем Лисенко Є.В. було

відмовлено в відкритті виконавчого провадження   оскільки
в провадженні ДВС в

Індустріальному районі м. Дніпропетровська на виконанні
вже знаходилася ухвала

по справі №2-89 від 30.11.2004 року  видана Індустріальним районним судом м.

Дніпропетровська про накладання заборони на відчуження,
передачу на баланс та

реалізацію основних фондів, що знаходяться у власності
або що знаходяться на

балансі або оперативному управлінні ОЖКП “ Лівобережжя”
та ухвала №2-89 від

18.05.2006 року про роз'яснення ухвали №2-89 від
30.11.2004 року  і виконавче

провадження по ухвалі було завершено в зв'язку з
накладанням заборони .  Однак

Ухвалою Індустріального районного суду від 28.12.2004
року   крім накладання

заборони на відчуження,
передачу на баланс та реалізацію основних фондів, що

знаходяться у власності або що знаходяться на балансі або
оперативному

управлінні КЖЕП “ Лівобережжя”  накладався арешт  на грошові кошти на загальну

суму 112229 грн.

Як показав в
судовому засіданні заявник він
своєчасно  в 10 денний

строк оскаржив дії державного виконавця  шляхом подачі скарги до начальника

державної виконавчої служби в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська  і

01.12.2006
року  отримав відповідь, про те,
що  постанова державного

виконавця  від
14.11.2006 року про відмову  у відкритті
виконавчого провадження

відповідає вимогам чинного законодавства.

Отримавши
відповідь начальника  ДВС в Індустріальному
районі він

оскаржив його дії до державної виконавчої служби
Дніпропетровської області,

оскільки вважав, що необхідно було оскаржувати дії
до  вищестоящого органу і

тільки після отримання відповіді   з державної виконавчої служби

Дніпропетровської області
подав скаргу до суду. Тому просив
поновити строк на

оскарження
постанови  від 14.11.2006
року  про відмову у відкритті виконавчого

провадження.

Суд вважає за необхідне поновити  ОСОБА_1
строк на оскарження

постанови
державного виконавця Лисенко Є.В.
від 14.11.2006 року  про відмову

у відкритті виконавчого провадження.

Суд не може прийняти до уваги твердження  представників заінтересованих осіб

про те, що
постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження  від

14.11.2006 року  державним виконавцем державної виконавчої
служби в

Індустріальному районі м. Дніпропетровська   винесена відповідно до п.7 ст.26

Закону України “ Про виконавче провадження”. Оскільки
відповідно до п.7 ст. 26

Закону України “ Про виконавче провадження”, державний
виконавець відмовляє у

відкритті виконавчого провадження у разі  наявності інших обставин,

передбачених законом, які виключають здійснення
виконавчого провадження.

Як показав в судовому засіданні представник державної
виконавчої служби в

Індустріальному
районі м. Дніпропетровська  в
даному випадку іншими

обставинами було те, що суддею Індустріального районного
суду м.

Дніпропетровська в Ухвалі від 28.12.2004 року не було
зазначено на яких саме

розрахункових рахунках необхідно  арештувати
зазначену суму.

Однак як встановлено в судовому засіданні не
зазначення  розрахункових рахунків

не виключало, а утруднювало виконання ухвали суду від
28.12.2004 року в частині

накладання арешту на грошові кошти.

Відповідно до п.9
ст. 153 ЦПК України, ухвала про забезпечення позову

виконується негайно в порядку, встановленому для
виконання судових рішень.

Відповідно до п.2 ст. 14 ЦПК України,  невиконання судового рішення є підставою

для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, державним виконавцем були порушені
норми діючого

законодавства. Тому суд приходе до висновку, що заява
підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає, що державна виконавча служба в
Дніпропетровській області

формально підійшла до
розгляду скарги ОСОБА_1 щодо
неправомірності  дій

державних
виконавців державної виконавчої служби
в Індустріальному районі

надавши відповідь
від 09.01.2007 року №Ф-82.

Відповідно до ст.388
ЦПК України   судові витрати по
справі в розмірі 3 грн.40

коп.  покладаються
на  державну виконавчу службу в
Індустріальному районі м.

Дніпропетровська.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, ст. ст.

10,11, 14, 153, 210,386-388 ЦПК України, ст.
3,5,7,8,19,26,50,85,86   Закону

України “Про виконавче провадження”,  п.п. 1,5,13 Постанови Пленуму Верховного

Суду України “ Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або

бездіяльність органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень

учасників виконавчого провадження”  від 26.12.2003 року №14 ,суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити  .

Поновити ОСОБА_1
строк на оскарження постанови державного

виконавця Лисенко Е.В. від 14.11.2006 року.

Визнати дії державної виконавчої служби в Індустріальному
районі м.

Дніпропетровська і
державної Виконавчої служби Дніпропетровської області -

неправомірними.

Визнати  Постанову
державної виконавчої служби в Індустріальному районі від

14.11.2006 року” про відмову у відкритті виконавчого
провадження”

безпідставною та незаконною.

Скасувати - Постанову державної виконавчої служби в
Індустріальному районі м.

Дніпропетровська
від 14.11.2006 року  про відмову в
відкритті виконавчого

провадження.

Зобов'язати державну виконавчу службу  в Індустріальному районі м.

Дніпропетровська і прийняти до виконання ухвалу
Індустріального районного суду

від 28.12.2004 року.

Стягнути із
державної виконавчої служби в Індустріальному районі м.

Дніпропетровська на користь держави судові витрати в
розмірі 3 грн.40 коп.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду
Дніпропетровської області

через Індустріальний районний суд  шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня

винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього

протягом 10 днів апеляційної скарги  або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

Л.П.
Слюсар