АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-629/2007р.                                            Головуючий
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007р.                                                                                    М.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого:
Савченко О.В.

суддів:
Гончара О.С, Мануйлова
Ю.С.

при
секретарі: Батарейній О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2006 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ДП „Оздобспецбуд" ВАТ „Трест
„Запоріжалюмінбуд", 3
особи: ОСОБА_2, Запорізьке
обласне управління „Українська пожежно-страхова компанія", про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2006
року ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до ДП „Оздобспецбуд" ВАТ
„Трест „Запоріжалюмінбуд" про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

У позові зазначав, що 6 грудня 2005
року, біля будинку №
12 по вул. Північне шосе у м. Запоріжжі, з вини водія ОСОБА_2, який керував;,
належним ДП „Оздобспецбуд" ВАТ „Трест „Запоріжалюмінбуд" автомобілем
ГАЗ-3307 держномер НОМЕР_1, сталося зіткнення з автомобілем ВАЗ-2105 держномер
НОМЕР_2, яким на підставі довіреності керував позивач.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль
ВАЗ-2105 держномер НОМЕР_2 отримав пошкодження. За висновком
експерта-автотоварознавця вартість ремонту вказаного автомобіля становить 10598 гр.09 коп.
Витрати на проведення зазначеної експертизи склали 500гр., вартість телеграми
про виклик на експертизу -
4 гр.33 коп., вартість доставки автомобіля на експертизу - 130 гр., отже
загальна сума матеріальної шкоди становить 11232 гр. 42
коп.

Із вказаної суми Запорізьким обласним управлінням AT
„Українська пожежно-страхова компанія" було сплачено страхове
відшкодування у розмірі 4980
гр., виходячи з того, що за звітом автотоварознавчого дослідження від 10.01.2006 року,
здійсненого представником вказаної страхової компанії, матеріальні збитки
внаслідок

2

пошкодження автомобіля складають 6588 гр. 78 коп. Не
погоджуючись із висновком страхової компанії щодо розміру матеріальної шкоди,
позивач вважає, що фактична сума невідшкодованої шкоди становить 6251 гр. 77 коп.

Крім того, з причини пошкодження автомобіля він змушений
був припинити лікування у санаторії-профілакторії ВАТ „Укрграфіт", путівка
до якого була надана йому з 6.12.2005
року, отриманий від ДТП стрес негативно вплинув на стан його здоров"я,
він втратив душевний спокій, погіршилося матеріальне благополуччя та нормальні
життєві зв"язки, а тому просив стягнути з відповідача у відшкодування
моральної шкоди 10000гр.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя
від 15 листопада
2006 року у
задоволені позовних вимог ОСОБА_1. -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та
постановити нове, яким задовольнити його вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги,
колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. про
відшкодування матеріальної шкоди, суд послався на те, що позивач не є власником
пошкодженого автомобіля ВАЗ-2105 держномер НОМЕР_2. Він керував ним на підставі
доручення, виданого його матір"ю ОСОБА_3,
а саме вона є власником автомобіля ,
отже за наслідками ДТП належне позивачу майно не постраждало. Підставами
відмови у задоволенні вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди суд
зазначив їх недоведеність.

Між тим, з таким висновком погодитися не можна, оскільки
суд дійшов до нього з порушенням норм матеріального права.

Як передбачено ч.5 ст. 48 Закону України „Про власність", положення щодо
захисту права власності поширюються на особу, яка хоч і не є власником, але
володіє майном на праві повного господарського володіння або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором.

Відмовляючи ОСОБА_1. у задоволенні вимог про
відшкодування матеріальної шкоди, суд не врахував також роз'яснення п.9
постанови Пленуму Верховного Суду України №
6 від 27.03.1992 року з
подальшими змінами „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди" про те, що оскільки згідно зі ст. 48 Закону України
„Про власність" положення щодо захисту права власності поширюється також
на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного
господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором, така особа вправі вимагати відшкодування
шкоди, заподіяної цьому майну.

Постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але
має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього
майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1. був
безпосереднім учасником дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 6.12.2005 року з вини
водія ОСОБА_2, який керував належним відповідачу автомобілем ГАЗ-3307 держномер
НОМЕР_1. Вказані
обставини підтверджуються постановою Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 28.12.2005
року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП
України(а.с.9). Відповідно до положень ч.4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов2язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові

3

наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії
та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1. дійсно не є власником пошкодженого в результаті
ДПТ автомобіля ВАЗ-2105 держномер НОМЕР_2, однак наявність між ним та його
матір"ю ОСОБА_3, як
власником автомобіля, договору, який надає позивачу право володіння цим майном,
підтверджується даними технічного паспорту(а.с.28).

Крім того, з наданих позивачем квитанцій у підтвердження
витрат на проведення автотоварознавської експертизи вбачається, що понесені
вони були саме ОСОБА_1.(а.с.27), ним же разом із матір"ю було отримане і
страхове відшкодування у сумі 4980
гр. 65 коп.
Доводи позивача про те, що зроблений представником AT „Українська
пожежно-страхова компанія" висновок від 10.01.2006 року про розмір матеріальної шкоди, спричиненої
пошкодженням автомобіля ВАЗ 2105
держномер НОМЕР_2, суперечить висновку спеціаліста автотоварознавця від 29.12.2005 року і є
заниженим, а це вплинуло на розмір отриманого страхового відшкодування, суд
належним чином не перевірив. За цих обставин в порушення вимог ч.2 ст. 35 ЦПК України не
залучив до участі у справі в якості третьої особи матір позивача ОСОБА_3.

Як вбачається з висновку спеціаліста автотоварознавця від
29.12.2005 року,
вартість поновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ-2105 держномер
НОМЕР_2 становила 10598 гр. 09 кон.( а.с. 16-23). За твердженням
же представника відповідача, по даними AT „Українська
пожежно-страхова компанія" розмір збитку складає 6588 гр.(а.с.43).

Між тим, у порушення вимог ст. 33 ЦПК України AT
„Українська пожежно-страхова компанія" до участі у справі в якості
співвідповідача залучена не була, що відповідно до ст. 311 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду і передачі справи на новий розгляд. Суд
не врахував, що відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, а у даному випадку це ДП „Оздобспецбуд" ВАТ
„Трест „Запоріжалюмінбуд"(а.с.39-42), зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим
відшкодуванням) лише у разі недостатності страхової виплати(страхового
відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Отже вимоги про
відшкодування шкоди повинні пред"являтися потерпілою особою безпосередньо
страховику, а не страхувальнику.

Відмовляючи ж ОСОБА_1. у задоволенні вимог щодо
відшкодування

моральної шкоди за недоведеністю, суд не врахував
встановлені по справі обставини,

зокрема той факт, що зіткнення з вини водія ОСОБА_2
автомобіля ГАЗ-3307 з

автомобілем ВАЗ-2105 сталося у той час, коли машиною
керував ОСОБА_1.

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди
пошкодження отримав

автомобіль, який знаходився у володіння позивача.

Згідно роз"ясень, наданих у п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України №
4 від 31.03.1995 року
подальшими змінами „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди", відповідно до чинного законодавства моральна
шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв"язку з
ушкодженням здоров"я, у порушенні права власності, прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до змісту ст.ст. 1167, 1172 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини. Моральна шкода, заподіяна особою під час виконання своїх
трудових(службових) обов'язків, відшкодовується юридичною або фізичною особою,
з якою він перебуває у трудових відносинах.

4

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення
по справі постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд.

Керуючись
ст.ст. 307, 311, 314,
317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя
від 15 листопада
2006 року по
даній справі - скасувати,
справу направити на новий розгляд до того ж суду у іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з
дня набрання нею законної сили.