Справа-22ц-3794-2007 р.                                    Головуючий
у 1 інстанції: Літовка В.В.
:41                                                                     Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25
травня 2007 року   Судова палата у
цивільних справах Апеляційного суду Донецької області

в
складі: головуючого - судді             Новікової
Г.В.

суддів                                                    Кіянової
СВ.,  Дем"яносова М. В.

при
секретарі                                      Андрусь
B.C.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою директора приватного малого підприємства "Ронакс" на рішення
Краматорського міського суду від 15 лютого 2007 року за позовом ОСОБА_1до
приватного малого підприємства "Ронакс" про стягнення заборгованості
по зарплаті,  компенсації за
невикористану відпустку,  середнього
заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.  звернулася до суду 13 листопада 2006 року з
позовом до ПП "Ронакс" про стягнення заборгованості по зарплаті,  компенсації за невикористану відпустку,  середнього заробітку за час затримки
розрахунку та відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те,  що вона
працювала на підприємстві відповідача з 02.10.2000 року в якості касира наказом
№4006 к від
03.06.2002 року вона була переведена на посаду менеджера з виконанням
обов"язків інспектора відділу кадрів. 28.12.2005 року наказом №7212-к
вона була звільнена з роботи за власним бажанням,  однак,
до теперішнього часу їй не виплачено заробітну плату за грудень 2005
року і компенсацію за невикористану відпустку за 2005 рік. Просила стягнути
вказану заборгованість,  середній заробіток
за час затримки розрахунку при звільнені,
а також у відшкодування моральної шкоди 1000 грн.,  оскільки вона будучи у стані вагітності
вимушена була додавати додаткових зусиль для організації свого життя.

В
судовому засіданні суду першої інстанції позивачка уточнила свої вимоги,  просила стягнути заборгованість по зарплаті з
урахуванням компенсації за невикористану відпустку в розмірі 296, 81 грн.,  середній заробіток за час затримки розрахунку
за 284 робочих дні та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Рішенням
Краматорського міського суду від 15.02.2007 року вказані позовні вимоги
задоволено частково,  з відповідача на
користь позивача стягнуто заборгованість по заробітній платі з урахуванням
компенсації за невикористану відпустку в сумі 296, 81 грн.,  середній заробіток за час затримки розрахунку
в сумі 4384 грн 96 коп,  в іншій частині позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати в частині
стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,  оскільки судом не враховано,  що всі робітники підприємства отримали
зарплату за грудень 2005 року,  а
позивачка не отримала її з невідомих підстав,
оскільки не з"явилася на підприємство,  але вказана сума їй була нарахована
своєчасно,  (зарплатня та компенсація за
невикористану відпустку ). Позивачка скаржилася до різних органів про
неотримання зарплати,  але на
підприємство за розрахунком не з"являлася,
тому вини підприємства нема,  при
цьому трудову книжку вона забрала,
оскільки була сама інспектором відділу кадрів,  але за її отримання не розписалася.

Відповідач
в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги і
просив її задовольнити.

Позивачка,  будучи належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи,  в судове
засідання не з"явилася.

Заслухавши
доповідача,  пояснення відповідача,  перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційну скаргу відповідача слід
задовольнити,  рішення суду скасувати в
частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і постановити
нове рішення по суті позовних вимог з наступних підстав.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції
встановив,  що позивачка з 2.10.2000 року
до 28.12.2005 року позивачка працювала на підприємстві відповідача,  звідки була звільнена за власним
бажанням,  але,  при звільнені їй були нараховані компенсація
за невикористану відпустку і заробітна плата в розмірі 296, 81 грн.,  які не були сплачені,  тому у вказаній частині позов підлягає
задоволенню. У відповідності до  ст. 117
КЗпП України за період з 29.12.2005 року до 15.02.2007 року суд стягнув з
відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку,  в частині стягнення моральної шкоди позивачу
відмовлено в зв"язку з пропускам 3-місячного строку звернення до суду з
позовом.

Але,  з висновками суду першої інстанції щодо
правильності стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільнені погодитися неможливо,  оскільки
такі висновки суперечать встановленим фактичним обставинам,  тобто суд першої інстанції неправильно оцінив
надані відповідачем докази,  а прийняв до
уваги лише докази надані позивачкою,  що
суперечить  ст. 60 ЦПК України.

Відповідно
до  ст. 117 КЗпП України в разі невиплати
з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові
сум у строки,  зазначені в  ст. 116 цього кодексу,  при відсутності спору про їх розмір
підприємство,  організація,  установа повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивачки
була прийнята на ПП "Ронакс" наказом від 2.10.2000 року (а.с.
27),  а звільнена за власним бажанням
наказом №7212-л від 21.12.2005 року з 28.12.2005 року,  останній день роботи вважається днем
звільнення.

Як
вбачається з платіжної відомості від 30.12.2005 року (а.с. 58) за грудень 2005
року позивачці було нараховано 296 грн.81 коп.,
за отриманням яких вона не з"явилася,  вказана сума складається з заробітної плати
за грудень 2005 року і компенсації за невикористану відпустку в розмірі 49, 85
грн. (а.с. 59).

Таким
чином,  вина підприємства у невиплаті
вказаних коштів позивачки відсутня,  тому
підстав для задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку у суду першої інстанції не було.

Відповідно
до п.2 ч.1  ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є
недоведеність обставин,  що мають
значення для справи,  які суд вважав
встановленими.

Керуючись  ст.
ст. 307 ч.1 п.2,  309 п.4,  313, 314, 316 ЦПК України,  апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу директора приватного малого підприємства "Ронакс"
задовольнити.

Рішення
Краматорського міського суду від 15 лютого 2007 року в частині стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку скасувати,  в позові позивачу у вказаній частині
-відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.