ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                          Справа № 2-2/07
грудня  2007 р. Первомайський міський суд  Луганської області
складі:                                 судді      Мазки Н. Б.
при секретарі     Янчинській
з участю прокурора     Кордюкової О.М.
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду
м.Перівомайська цивільну справу за заявою
до Державного бюджету України  про
стягнення моральної шкоди, суд
звернувся до суду з заявою, яку уточнював,
про стягнення на його користь моральної шкоди, посилаючись на те,
що  органом досудового слідства УМВС
України у Луганській області, в особі слідчих працівників слідчого відділення
Первомайського МВ УМВС України в Луганській області  відносно нього були вчинені незаконні дії, а
саме: 06 травня 2003 р. в квартирі АДРЕСА_1 м.Первомайська, де він, заявник,
прописаний і проживає, о 07 годині робітниками Первомайського МВ УМВС України в
Луганській області  був зроблений обшук,
в ході якого була вилучена речовина рослинного походження, яка в ході судового
слідства була визнана наркотичною речовиною, до якої він особисто не має ніякого
травня 2003 р. після обшуку оперуповноваженим ВБНОН Первомайського МВ УМВС
України в Луганській області ОСОБА_3 була прийнята постанова про затримання
його, заявника, як особу, яка порушила правила обігу наркотичних засобів в
порядку ч.3 ст.263 КпАП України, затверджена постанова заступником начальника
відділу міліції. Згідно цієї постанови на нього, заявника, було накладено
адміністративне затримання для з'ясування обставин придбання, вилучених
наркотичних засобів і їх дослідження, з утриманням його, заявника, в ізоляторі
тимчасового утримання Первомайського МВ УМВС України в Луганській області на
постанову він, заявник, підписав під примусом з сторони ОСОБА_3 о 19 годині,
коли його, заявника, з дому примусово доставили до відділення міліції нібито
для бесіди. Із змістом постанови і затриманням був не згоден, оскільки, не
скоював злочину, чи адміністративного правопорушення. Письмового пояснення у
нього не відбирали, а в усній формі він, заявник, пояснив, що до вилучених наркотиків
відношення не має. На протязі трьох діб утримувався не в ізоляторі тимчасового
утримання, а в приміщенні кімнати для затриманих, де йому не давали їжі, води,
не виводили своєчасно до туалету. В цій кімнаті було відсутнє практично цілу
добу світло, недостатньо було повітря. Крім нього в цій кімнаті сиділо ще
декілька брудних бомжів. Вночі відпочивати ніде було, тому що, окрім лавки в
кімнаті більш нічого не було.
із змісту протоколу  вилучення від 05
травня 2003 р. особисто у нього, заявника, нічого не вилучили працівники
міліції. Із змістом протоколу він не
ознайомлений і його не підписував. Його, заявника, особа для ОСОБА_3
була відома, тому що він забрав, його, заявника, з квартири, а тому встановлювати
його особу не було необхідності. Після затримання медичний огляд йому,
заявнику, ніхто не проводив.
травня 2003 р. в порядку ст. 267 КпАП України він, заявник, звернувся, до
Первомайського міського суду з скаргою про оскарження постанови про затримання
від 06 травня 2003 р.
міський суд постановою від 30 травня 2003 р. цю скаргу задовольнив у повному
обсязі і визнав незаконною постанову про затримання відповідно до ст. 263 ч.3
КпАП України строком на три доби від 06 травня 2003 р., а також і саме
затримання, яке мало місце 06 травня 2003 р. о 19 годині 40 хвилин, тому що не
було ніяких перспектив для притягнення його, заявника, до адміністративної
відповідальності, особа його була встановлена, як особа переслідувана в
адміністративному порядку не допитувалась і не опитувалась, протокол про
скоєння правопорушення не складався, будь-які процесуальні рішення у
відповідності кримінально-процесуальним кодексом не приймались.
червня 2003 р. оперуповноважений Первомайського МВ УМВС України в Луганській
області Матусєвіч прийняв постанову про затримання його, заявника, за ч.3 ст.
263 КпАП України на три доби. І з 03 червня 2003 р. він, заявник, знов
утримувався не в ізоляторі тимчасового утримання, а в кімнаті для затримання в
червня 2003 р. слідчий Первомайського МВ УМВС України в Луганській області
ОСОБА_4 обирав йому запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Підставою
для обрання такого запобіжного заходу на думку ОСОБА_4 було те, що він,
заявник, „не міг не знати про зберігання наркотиків в гаражі”, так вказано в
цій постанові. Тобто одного припущення ОСОБА_4 стало достатньо для обрання
запобіжного заходу. Від нього, заявника, 06 червня  2003 р. береться підписка про невиїзд,
роз'яснюються процесуальні права підозрюваного, і ОСОБА_4 з 20 години 00 хвилин
до 21 години 05 хвилин допитував його як підозрюваного, а потім додатково
допитував з 21 години 05 хвилин до 22 години 25 хвилин, тобто в нічну годину,
що заборонено законом.
так і в другому випадках затримання з 03 червня 2003 р. по 06 червня 2003 р.
його, заявника, особа працівникам міліції була відома, адміністративне
правопорушення він не скоював, до адміністративної відповідальності не
притягувався і про це не було складено протоколу.
липня 2003 р. він, заявник, по справі проходив у статусі підозрюваного  і відносно нього був обраний запобіжний захід
- підписка про невиїзд, хоча кримінальна справа відносно нього не порушувалась,
а також не порушувалась вона і за фактом вилучення наркотичних засобів.
2003 р. слідчий слідчого управління УМВС Україні в Луганській області  Галан прийняв постанову, якою змінив його,
заявника, статус з підозрюваного на свідка і вказав, що „в справі відсутні
будь-які докази, які надають право для пред'явлення ОСОБА_1 звинувачення”.
2003 р. той самий слідчий прийняв постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи за п.2 ст. 6 КПК України за епізодами вилучення  наркотичних засобів 06 травня 2003 р. за
місцем його, заявника, проживання. І 03 червня 2003 р. в гаражі № 434 гаражного
кооперативу „Октябрь”, тому що „ в ході досудового слідства встановлено, що до
зберігання вказаних в постанові наркотичних засобів і до їх придбання,
перевезення причетні ОСОБА_1, а інші члени родини ОСОБА_1 до даного злочину не
цього рішення відносно нього, заявника, відміняється запобіжний захід підписка
про невиїзд, який був вибраний 06 червня 2003 р.
йому моральної шкоди від незаконних дій працівників Первомайського МВ УМВС
України в Луганській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, він обгрунтовує перенесеними
психологічним і душевним стресом, який він пережив під час незаконного
затримання з 06 травня 2003 р. по 09 травня 2003 р. і з 03 червня 2003 р. по 06
червня 2003 р., незаконним обранням запобіжного заходу у непередбачений законом
строк з 06 червня 2003 р. по 26 липня 2003 р. у вигляді підписки про невиїзд,
незаконним допитом в якості підозрюваного і знаходження у статусі підозрюваного
з  06 червня 2003 р. по 24 липня 2003 р.
непередбаченого процесуальним законодавством України і за відсутність рішення
слідчого органу про порушення кримінальної справи.
нього, заявника, було порушено право на свободу. Позбавляючи його, заявника,
свободи, працівники Первомайського МВ УМВС України в Луганській області
спричинили йому душевні страждання, оскільки він був позбавлений можливості
працювати, не міг доглядати малолітніх і неповнолітніх дітей, не міг жити у
відповідності з своїми інтересами.
дії працівниками Первомайського МВ УМВС України в Луганській області мали місце
довгий час і призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків. Сусіди,
знайомі, друзі стали до нього, заявника, ставитися значно гірше, уникати
спілкування, припинились практично усякі ділові стосунки з партнерами по
роботі. Зараз йому, заявнику, необхідно докласти багато зусиль для організації
свого життя, для відновлення особистого авторитету. Спричинену моральну шкоду
заявник оцінює в 200 тисяч гривень, яку просить стягнути на свою користь, а
також стягнути витрати за надану юридичну допомогу в сумі 20 гривень, за
оформлення нотаріальної довіреності в сумі 20 гривень.
заявник уточнив свої вимоги, просив стягнути на його користь моральну шкоду в
сумі 178 416 гривень 00 копійок, судові витрати за проведену
судово-психологичну експертизу в сумі 784 гривні 80 копійок, витрати за надану
юридичну допомогу в сумі 20 гривень, за оформлення нотаріальної довіреності в
знов уточнив свої вимоги при цьому посилався на те, що згідно з висновком
судово-психологічної експертизи від 21 вересня 2007 р. йому незаконними діями
органів  досудового слідства у зв'язку з
тим, що від знаходився на підписці про невиїзд з  постійного місця проживання з 06 червня 2003
р. по 24 липня 2003 р., та протягом трьох діб незаконно утримався під вартою з
06 травня 2003 р. по 09 травня 2003 р., спричинені емоційно-негативні
хвилювання (моральні страждання), як психічна основа моральної шкоди.
Орієнтовна сума компенсації за шкоду, заподіяну незаконними діями органів
досудового слідства залежатиме від того, як буде встановлено судом, внаслідок
яких порушень в діяльності заподіювача шкоди відбулося незаконне обмеження його
свободи та незаконне утримання під вартою: простих чи грубих порушень,
непрямого чи прямого наміру. Раніш він в своїй заяві прохав суд визнати, що
моральна шкода йому була заподіяна незаконними діями органу досудового слідства
внаслідок їх прямого наміру порушувати
відносно нього, заявника, діюче законодавство та його законні права та
постановою Первомайського міського суду від 30 травня 2003 р. визнано, що його
затримання від 06 травня 2003 р. в порядку ст.263 ч.3 КпАП України та постанова
про затримання в порядку ст.263 ч.3 КпАП України, винесена працівником
Первомайського МВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_3 від 06 травня 2003
р., є незаконними, так як у нього не було ніяких перспектив для притягнення
його, заявника, до адміністративної відповідальності, тому і протокол про
скоєння правопорушення не складався, ніякі
процесуальні рішення відносно нього не приймались.
Первомайського МВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_3 йому, заявнику,
було роз'яснено, що на три доби затриманий під варту, щоб не заважав органу
досудового слідства розслідувати кримінальну справу. Тобто, ніяких підстав
затримувати його, заявника, на три доби під вартою не було, тому він, заявник,
просить визнати, що оперуповноважений Первомайського МВ УМВС України в
Луганській області ОСОБА_3 внаслідок прямого наміру порушив його законні права
та свободи і просить стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 57, 6
мінімальних заробітних плат, за незаконне утримання під вартою протягом трьох
діб, яке відбулось внаслідок прямого наміру в діяльності заподіювача шкоди,
яким є працівник Первомайського МВ УМВС України в Луганській області  ОСОБА_3.
Первомайського міського суду від 06 жовтня 2005 р. дії слідчого ОСОБА_4,
внаслідок яких він, заявник, незаконно знаходився на підписці про невиїзд з
постійного місця проживання з 06 червня 2003 р.
по 24 липня 2003 р., незаконно роз'яснювалися права підозрюваного,
незаконно допитувався в якості підозрюваного, виконані з порушенням вимог ст.
148 КПК України та визнані судом незаконними.
ОСОБА_4 повинен по кримінальній справі проводити слідчі дії тільки на підставі
вимог кримінально-процесуального законодавства
та Конституції України, не мав права
порушувати закон, та не мав права порушувати його, заявника, права та
свободи. За незаконне обмеження свободою протягом 51 доби, йому завдана шкода в
розмірі 367,2 мінімальної заробітної плати, внаслідок прямого наміру в діях
просить встановити, що незаконне утримання під вартою протягом  трьох діб з 06 травня 2003 р. по 09 травня
2003 р. відбулося внаслідок  прямого
наміру  в діяльності  заподіювача шкоди - оперуповноваженого
Первомайського МВ УМВС України в Луганській області   ОСОБА_3. Встановити, що його незаконне  обмеження свободою протягом п'ятидесяти
однієї доби на підписці про невиїзд з постійного місця проживання  з 06 червня 2003 р.  по 24 липня 2003 р. відбулося внаслідок  прямого наміру  в діяльності заподіювача шкоди -
слідчого  СВ Первомайського МВ УМВС
України в Луганській області ОСОБА_4. Стягнути з Держави Україна з єдиного
казначейського рахунку на його користь на відшкодування моральної шкоди - 195
408 гр, судові витрати - 784 гр 80 к, що склали вартість судово-психологічної
експертизи; 20 гр - оформлення нотаріальної довіреності, 20 гривень за  надану юридичну допомогу. Сума шкоди має
такий розрахунок: 57,6 мінімальної заробітної плати + 367,2 мінімальної
заробітної плати х 460 гривень (мінімальна заробітна плата) = 195 408 гривень.
судовому засіданні заявник, його представник
заявлені вимоги підтримали, просять їх задовольнити.
пояснив, що незаконно знаходився під вартою з 06 травня  2003 р. по 09 травня 2003 р., а з 06 червня
2003 р.  по 27 липня 2003 р. незаконно
знаходився на підписці про невиїзд. Заявник також пояснив, що з  ОСОБА_5 знаходиться у розірваному шлюбі.
Первомайського МВ УМВС України в Луганській області, представник УМВС України в
Луганській області, представник Державного казначейства України, прокурор  заявлені вимоги не визнали.
учасників процесу, дослідивши обставини справи, суд визнає, що заявлені
вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних обставин.
При вирішенні заявлених вимог суд керувався
наступними нормативно-правовими актами, а саме: Законом України „Про порядок
відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду”, Положенням Про застосування  Закону України „Про порядок відшкодування
шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду” затвердженого наказом Міністерства юстиції
України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04
березня 1996 р. № 6/5/3/41, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди” із змінами і доповненнями,
Цивільним Кодексом України.
до вимог ст. 1166 ЦК України:
шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.
завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим
Кодексом та іншим законом.
до вимог ст. 1176 ЦК України:
завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту
чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від
вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового)
слідства, прокуратури або суду.
відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках,
передбачених законом.
кримінальну справу закрито на підставі закону про амністію або акта про
помилування, право на відшкодування шкоди не виникає.
особа, яка у процесі дізнання, попереднього (досудового) слідства або судового
розгляду шляхом самообмови перешкоджала з'ясуванню істини і цим сприяла
незаконному засудженню, незаконному притягненню до кримінальної
відповідальності, незаконному застосуванню як запобіжного заходу тримання під
вартою або підписки про невиїзд, незаконному затриманню, незаконному накладенню
адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не має права
на відшкодування шкоди.
завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного
рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі
встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного
рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Шкода,
завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або
бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового)
слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок
відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю
органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду,
встановлюється законом.

Згідно
до вимог ст. 1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду” підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові
внаслідок:

1)
незаконно засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного
взяття і тримання під вартою, незаконного проведення  в ході розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи, обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно,
незаконного відсторонення від роботи
(посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2)
незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт,
незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3)
незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами
України „Про оперативно-розшукову діяльність”, „Про організаційно-правові
основи боротьби з організованою злочинністю” та іншими актами законодавства.

У
випадках зазначених у частині першій
цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно
від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури.

Згідно
до вимог ст. 2 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду”  право на
відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у
випадках:

1)
постановлення виправдувального вироку суду;

1-1)
встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали
чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий
судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного
взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших
процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян,
незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2)
закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні
складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину;

3)
відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з
підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті;

4)
закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на
відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону
оперативно-розшуковими заходами до порушення кримінальної справи, виникає у
випадках, передбачених пунктом 11 частини першої цієї статті, або за умови, що
протягом шести місяців після проведення таких заходів не було прийнято рішення
про порушення за результатами цих заходів кримінальної справи або таке рішення
було скасовано.

Згідно
до вимог п. 17 Положенням Про застосування
Закону України „Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду”
передбачене частиною 5 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у
разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і
суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Моральною
шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей
реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми,
інших негативних наслідків морального характеру.

Питання
відшкодування моральної шкоди, що передбачено частиною 1 ст. 13 Закону, за
заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в
ухвалі, що приймається згідно з частиною 1 ст. 12 Закону.

Якщо для
з'ясування обставин щодо наявності у громадянина моральної шкоди виявиться
потреба в спеціальних знаннях, суд може призначити належну експертизу, висновок
якої оцінюється поряд з іншими доказами у справі.

Розмір
моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах,
встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування
моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з частиною 3
ст. 13 Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру
заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відшкодування
моральної шкоди відповідно до частини 1 ст. 4 Закону провадиться за рахунок
коштів державного бюджету.

Постанова
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 „Про судову практику
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” із змінами і
доповненнями передбачає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній   чи
юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до
чинного  законодавства моральна шкода
може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні
права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам,
інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і
судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження
активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми.

При
розгляді справи в судовому засіданні встановлено, що постановою Первомайського
міського суду від 30 травня 2003 р. визнана незаконною постанова від 06 травня
2003 р., прийнята оперуповноваженим Первомайського МВ УМВС України в Луганській
області ОСОБА_3, про затримання ОСОБА_1 в порядку ч.3 ст. 263 КпАП України
строком на три доби з 06 травня 2003 р. по 09 травня 2003 р. (а.с. 11, 130).

Постановою
Первомайського міського суду від 06 жовтня 2005 р. визнані незаконними дії
слідчого Первомайського МВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_4, якими
заявникові незаконно був обраний запобіжний захід підписка про невиїзд, якими
роз'яснені процесуальні права підозрюваного і заявник був допитаний в якості
підозрюваного (а.с. 196).

Постановою
слідчого УМВС України в Луганській області 24 липня 2003 р. була прийнята
постанова про зміну процесуального статусу особи по кримінальній страві і
скасування запобіжного заходу підписки про невиїзд, і був змінений
процесуальний статус ОСОБА_1 з підозрюваного на процесуальний статус свідка,
скасований раніше обраний відносно нього запобіжний захід підписка про невиїзд.
А постановою від 26 липня 2003 р. цим же слідчим була прийнята постанова якою в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 307, 309 КК України
відмовлено (а.с. 142, 143).

Постановою
заступника прокурора м.Первомайська від 18 грудня 2007 р. в порушенні
кримінальної справи відносно працівників Первомайського МВ УМВС України в
Луганській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ознаками злочинів передбачених ст.ст.
364, 365 КК України  відмовлено за
відсутністю в їх діях складу злочину (а.с. 395, 396).

Згідно
висновків судово-психологічної експертизи
ОСОБА_1 незаконними діями органів досудового слідства  у вигляді знаходження ОСОБА_1  на підписці про невиїзд з постійного місця проживання
з 06 червня 2003 р. по 24 липня 2003 р. ( 51 доба ) спричинені
емоційно-негативні хвилювання (моральні страждання), як психологічна основа
моральної шкоди.

ОСОБА_1
спричинені значні емоційно-негативні хвилювання (моральні страждання), як
психологічна основа моральної шкоди тим, що він з 06 травня 2003 р. по 09
травня 2003 р., протягом трьох діб, незаконно затримувався від вартою.

Орієнтовна
сума компенсації за шкоду, заподіяну незаконними діями органів досудового
слідства буде складати:

За
незаконне утримання ОСОБА_1 під вартою протягом трьох діб:

-
14,4  мінімальних заробітних плат - якщо
судом буде встановлено, що незаконне утримання ОСОБА_1 під вартою відбулося
внаслідок простих порушень в діяльності заподіювача шкоди;

- 28,8
мінімальних заробітних плат - якщо судом буде встановлено, що незаконне
утримання ОСОБА_1 під вартою відбулося внаслідок грубих порушень в діяльності
заподіювача шкоди;

-  43,2
мінімальних заробітних плат - якщо судом буде встановлено, що незаконне
утримання ОСОБА_1 під вартою відбулося внаслідок непрямого наміру  в діяльності заподіювача шкоди;

-  57,6
мінімальних заробітних плат - якщо судом буде встановлено, що незаконне
утримання ОСОБА_1 під вартою відбулося внаслідок прямого наміру  в діяльності заподіювача шкоди.

За
незаконне обмеження свободи ОСОБА_1 протягом п'ятидесяти одної доби:

- 91,8
мінімальних заробітних плат - якщо судом буде встановлено, що незаконне
обмеження свободи ОСОБА_1 відбулося внаслідок простих порушень в діяльності
заподіювача шкоди; (а.с.337-354).

-
183,6  мінімальних заробітних плат - якщо
судом буде встановлено, що незаконне обмеження свободи  ОСОБА_1 відбулося внаслідок грубих порушень в
діяльності заподіювача шкоди;

-
275,4  мінімальних заробітних плат - якщо
судом буде встановлено, що незаконне обмеження свободи  ОСОБА_1 під вартою відбулося внаслідок
непрямого наміру  в діяльності
заподіювача шкоди;

-  367,2
мінімальних заробітних плат - якщо судом буде встановлено, що незаконне
обмеження свободи  ОСОБА_1 відбулося
внаслідок прямого наміру  в діяльності
заподіювача шкоди (а.с.337-354).

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд виходить з наступного.

Суд  вважає помилковим посилання заявника на те,
що він з 06 травня 2003 р. по 09 травня 2003 р. знаходився від вартою, оскільки
ч.3 ст.263 КпАП України  передбачає, що
осіб, які порушили правила обігу наркотичних засобів і психотропних речовин,
може бути затримано на строк до трьох годин для складання протоколу, а в
необхідних випадках для встановлення особи, проведення медичного огляду,
з'ясування обставин придбання вилучених наркотичних засобів і психотропних
речовин та їх дослідження - до трьох діб з повідомленням про це письмово
прокурора протягом двадцяти чотирьох годин з моменту затримання або на строк до
десяти діб з санкції прокурора, якщо правопорушники не мають документів, що
посвідчують їх особу.

Згідно
до вимог ст.ст.24, 32 КпАП України
адміністративний арешт є адміністративним стягнення, яке застосовується
за скоєння адміністративних правопорушень строком до 15 діб. Стаття 327 КпАП
України  передбачає, що строк
адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту.

Таким чином, саме ця обставина, що адміністративне
затримання зараховується до строку адміністративного арешту, і підтверджує
різновидність понять: адміністративне затримання і адміністративний арешт.

В
судовому засіданні встановлено, що постановою від 06 травня 2003 р. заявник
затримувався на три доби в порядку ч.3 ст. 263 КпАП України.

Таким
чином, відсутні підстави вважати, що мало місце незаконне утримання заявника
під вартою протягом трьох діб, а також, що внаслідок незаконного утримання
заявника під вартою протягом трьох діб останньому могла бути спричинена шкода у
розмірах: 14,4 мінімальних заробітних плат; 28,8 мінімальних заробітних плат;
43, 2 мінімальних заробітних плат; 57,6
мінімальних заробітних плат.

Пункт 1
ч.1 ст.1 Законом України „Про порядок відшкодування шкоди завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду” передбачає, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з
п.3 ч.1 ст.2 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду” право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку,
передбачених цим Законом, виникає у випадку відмови в порушенні кримінальної
справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2
частині першої статті.

В судовому
засіданні встановлено, що постановою слідчого УМВС України в Луганській області
24 липня 2003 р. була прийнята постанова про зміну процесуального статусу особи
по кримінальній страві і скасування запобіжного заходу підписці про невиїзд, і
був змінений процесуальний статус ОСОБА_1 з підозрюваного на процесуальний
статус свідка, скасований раніше обраний відносно нього запобіжний захід
підписка про невиїзд. А постановою від 26 липня 2003 р. цим же слідчим була
прийнята постанова якою в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за
ст.ст. 307, 309 КК України відмовлено.

Таким чином, заявник має право на
відшкодування шкоди в розмірі і в порядку, передбаченому  Законом України „Про порядок відшкодування
шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду”.

Суд
вважає необгрунтованими вимоги заявника про відшкодування шкоди саме у розмірі
367, 2 мінімальної заробітної плати за незаконне обмеження свободи за наступних
обставин.

При
проведенні судово-психологічної експертизи
використовувалась  методика
А.М.Ерделевського. Згідно листу-повідомленню
№ 1477 від 04 вересня 2007 р. з Донецького науково-дослідного інституту
судових експертиз методика А.М.Ерделевського
апробована у науково-дослідних установах судових експертиз Мін'юсту та
рекомендована Науково-консультативною та методичною радою з проблем судової
експертизи при Міністерстві юстиції України до застосування в експертній
практиці з дотриманням умов, специфічних стосовно судових психологічних досліджень.
В листі також зазначено, що на сьогодні не існує однозначно встановлених
методик щодо визначення можливого грошового відшкодування моральної шкоди у
разі її наявності, та спостерігається достатня кількість авторських підходів
для розгляду цього питання. Судова психологічна експертиза не акцентує уваги на
вирішенні питання визначення розміру грошового еквіваленту заподіяної моральної
шкоди. Висновок експерта у цій частині є ймовірним, тобто має розглядатися як
науково-практична рекомендація (а.с.382).

Оцінюючи
висновки судово-психологічної експертизи в частині кількості мінімальних
заробітних плат, які підлягають стягненню на користь заявника, суд вважає за
неможливе прийняти їх як підставу і
основу розрахунку суми шкоди, яку просить стягнути на свою користь
заявник за наступних підстав.

Методика
А.М.Ерделевського основана на вимогах чинного російського законодавства,  розмірах мінімальної заробітної плати
прийнятих указами Президента Росії, з урахуванням вимог Пленумів Верховного
Суду Російської Федерації, на підставі шкали компенсації презюміруємої
моральної шкоди.

Пункт 6 ст.17 Положення  Про застосування  Закону України „Про порядок відшкодування
шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду” передбачає, що відшкодування моральної шкоди за
час перебування під слідством чи судом згідно з частиною 3 ст. 13 Закону
провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної
плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Таким
чином, оскільки заявник на протязі 51 доби, а саме 1 місяць 20 днів, знаходився
на підписці про невиїзд з постійного місця проживання, що суд вважає можливим
дорівняти до терміну двох місяців, тому відшкодування шкоди провадиться виходячи
з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати, який згідно
Закону України „Про державний бюджет 2006 року”
з 01 жовтня 2007 р. складає 460 гривень, за кожен місяць перебування на
підписці про невиїзд з постійного місця проживання, і складає: 460 гривень х 2
місяця = 920 гривень.

При
цьому суд бере до уваги посилання в листі-повідомленні № 1477 від 04 вересня
2007 р. з Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз на те, що
судова психологічна експертиза не акцентує уваги на вирішенні питання
визначення розміру грошового еквіваленту заподіяної моральної шкоди. Висновок
експерта у цій частині є ймовірним, тобто має розглядатися як науково-практична
рекомендація.

Крім
того, суд бере до уваги, що  призначення
і проведення судово-психологічної експертизи по справі необхідно було для
з'ясування обставин щодо наявності у заявника моральної шкоди. При проведенні
експертизи необхідні спеціальні знання, в результаті застосування яких
встановлено, що заявнику спричинені значні емоційно-негативні хвилювання
(моральні страждання), як психологічна основа моральної шкоди, спричинена
незаконними діями органів досудового слідства у вигляді знаходження заявника на
підписці про невиїзд з постійного місця проживання протягом 51 доби.

Висновок
експертизи суд оцінює поряд з іншими доказами у справі з урахуванням вимог ч.2,
3 ст.13 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду”
про те, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в
межах, встановлених цивільним законодавством.
Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом
провадиться, виходячи з  розміру не менше
одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

Суд
вважає, що не підлягають задоволенню
вимоги заявника про встановлення, що незаконне утримання його під вартою
протягом трьох діб з 06 травня 2003 р. по 09 травня 2003 р. відбулось внаслідок
прямого наміру в діяльності заподіювача шкоди - оперуповноваженого
Первомайського МВ УМВС України в Луганській області   ОСОБА_3, а також вимоги про встановлення
того, що незаконне обмеження його свободою протягом 51 доби на підписці про
невиїзд з постійного місця проживання  з
06 червня 2003 р. по 24 липня 2003 р. відбулось внаслідок прямого наміру в  діяльності заподіювача шкоди - слідчого  СВ Первомайського МВ УМВС України в
Луганській області ОСОБА_4; оскільки
постановою заступника прокурора
м.Первомайська від 18 грудня 2007 р. в порушенні кримінальної справи
відносно працівників Первомайського МВ УМВС України в Луганській області
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.364, 365 КК України
відмовлено за відсутністю в їх діях  складу
злочину.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає
частковому задоволенню згідно до вимог
чинного законодавства, а саме  в
сумі 920 гривень, що стосується шкоди, також стягненню підлягають витрати за
проведення експертизи в сумі 784 гривні 80 копійок, витрати в сумі 20 гривень
за надану юридичну допомогу, витрати в сумі 20 гривень за нотаріальне оформлення
довіреності.

Керуючись
вимогами Закону України „Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду”,
Положенням Про застосування  Закону
України „Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду”, постановою
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 „Про судову практику
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”, ст. ст. 1167, 1178
ЦК України, ст.ст.88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

Вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України з єдиного казначейського рахунку
на відшкодування шкоди 920 гривень 00 копійок, витрати по оплаті за надану
юридичну допомогу в сумі 20 гривень, витрати за проведену  судово-психологичну експертизу в сумі 784
гривні 80 копійок,  20 гривень за
оформлення  нотаріальної довіреності.

В іншій
частині вимог відмовити.

На
ухвалу в строк десять діб може бути подана апеляція до Луганського апеляційного
суду через Первомайський міський суд.

Суддя