Справа № 22ц-4612   від_ 2007р.     Головуючий у І Інстанції:
Категорія  18                                     Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року липень
«12» дня колегія суддів Судовоі палати з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровськоі області в складі:

Головуючого:
Калиновського А. Б.

Суддів:                           Кузнецова В.О., Кіктенко Л.М.

При секретарі:
Панченко Д.Б. Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на заочне
рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_1про стягнення суми.

встановила:

У серпні 2006
року ОСОБА_2.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1. про стягнення суми і посилався на те,
що відповідач за договором позики 01.08.2005 року отримав від нього 375000 грн.
із зобов'язанням повернути вказану суму до 20.10.2005 року. До цього часу борг
не повернутий, Станом на 07.08.2006 року з урахуванням індексу інфляції і 3%
річних з простроченої суми розмір боргу складає 403431,68 грн. Просив суд
стягнути з ОСОБА_1. на його користь вказану суму, постановивши заочне рішення.

Заочним рішенням
Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2007 року позов ОСОБА_2задоволено в
повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1.
на користь ОСОБА_2405161,68
грн. заборгованості і судових витрат.

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення
нового у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія судців вважає за
необхідне скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних
підстав.

Відповідно до
ст. 1046 ЦК України
за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій
стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1. 01.08.2005 року за договором позики отримав від ОСОБА_2. у власність 375000
грн. із зобов'язанням повернути вказану суму до 20.10.2005 року (а.с.3). До
часу розгляду справи борг не повернуто. Станом на 07.08.2006 року з урахуванням
індексу інфляції і 3% річних з простроченої суми розмір боргу складає 403431,68
грн.

За таких
обставин, згідно зі ст. 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, суд обгрунтовано задовольнив позов Захарова В.Ф.

Доводи
апеляційної скарги відповідача проте, що суд в рішенні не дав оцінки показанням
свідків ОСОБА_3., ОСОБА_4.,,ОСОБА_5.,
які підтвердили повернення боргу - не можуть бути прийняті до уваги з наступних
підстав. Відповідно до ст.545 ЦК
України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи
виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості
повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку
він видає.

Ніявність
боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

З матеріалів
справи вбачається, що оригінал розписки про отримання у борг коштів знаходиться
у позивача (кредитора), що свідчить про невиконання відповідачем договору
позики.

Зміст
ст.545 ЦК України
передбачає письмове підтвердження виконання боржником договору позики, а тому,
відповідно до ч2 ст.59 ЦПК України, повернення відповідачем коштів позивачу не
може бути підтверджено показаннями свідків.

З урахуванням
наведеного, суд обгрунтовано не прийняв до уваги зазначених відповідачем
показань свідків.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308,
314, ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.