У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

Шабуніна В.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, треті особи відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб
Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві, відділ опіки і піклування
Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві, про усунення
перешкод у здійсненні права власності, зобов'язання зняти осіб з реєстрації та
виселення, за касаційними скаргами ОСОБА_2 і першого заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 21 лютого 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
міста Києва від 23 червня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2003 р. ОСОБА_1 звернулася
в  суд  з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи
відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського РУГУ
МВС України в м. Києві, відділ опіки і піклування Шевченківської районної
державної адміністрації в м. Києві, про усунення перешкод у здійсненні права
власності, зобов'язання зняти осіб з реєстрації та виселення.

Зазначала, що 13.08.1999 р. вона уклала з ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2000 р.
цей договір визнано недійсним, сторони повернуті в попередній стан,  із ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на її користь стягнуто
24975 грн. В порядку виконання рішення суду відділом ДВС Солом'янського
районного управління юстиції в м. Києві в рахунок погашення боргу їй було
передано зазначену квартиру у власність та видано свідоцтво про право
власності.

Оскільки  відповідачі  добровільно
звільнити  квартиру відмовились,
ОСОБА_1 просила суд зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди у
здійсненні права власності шляхом їх виселення та наступним зняттям з
реєстрації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.02.2006 р.,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23.06.2006
р.,  позов задоволено: виселено ОСОБА_2
та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, зобов'язано відділ громадянства, міграції та
реєстрації фізичних осіб Шевченківського РУГУ МВС України в м. Києві зняти
відповідачів з реєстрації.

В обґрунтування касаційних скарг представник відповідача та прокурор
посилаються на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставлять питання про
скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним   є  рішення,
яким  суд,  виконавши
всі  вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 39 ЦПК України вбачається, що права, свободи та
інтереси  недієздатних фізичних осіб
захищають у суді опікуни чи інші особи, визначені законом.

Відповідно вимог ст. 43 ЦПК України (в редакції, що діяла на час вирішення
справи місцевим судом) - у разі відсутності представника у сторони чи третьої
особи, визнаної недієздатною або обмеженою у цивільній дієздатності, а також у
разі, коли законний представник цих осіб не має права вести справу в суді з
підстав, встановлених законом, суд зупиняє провадження у справі і пропонує
органу опіки і піклування чи іншому органу, визначеному законом, призначити або
замінити законного представника.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду
м. Києва від 30.05.2000 р. відповідачку ОСОБА_3 визнано недієздатною, а дані
щодо призначення їй опікуна у матеріалах справи відсутні.

Справу розглянуто за участю представника третьої особи Шевченківської
районної в м. Києві державної адміністрації - Фещик Н.М., яку не уповноважено
представляти в суді інтереси органу опіки і піклування або інтереси
недієздатної особи (а.с. 119).

Таким чином, при вирішені справи, місцевим судом порушено вимоги ст. 43 ЦПК
України та вирішено спір щодо недієздатної ОСОБА_3 без призначення та без
участі в справі її законного представника, а також без належного повідомлення
законного представника про час і місце розгляду справи в суді.

Апеляційний суд, не виконавши вимог ст. 303 ЦПК України, на зазначені
порушення закону уваги не звернув.

За таких обставин оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав ст. 338
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційні скарги ОСОБА_2 і першого заступника прокурора Шевченківського району м.
Києва в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 21 лютого 2006 року та ухвалу Апеляційного суду
міста Києва від 23 червня 2006 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Я.М. Романюк

Ю.Л.
Сенін

В.М. Шабунін