У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

14 лютого 2007 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М., Сеніна Ю.Л. -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства “Маневицький
райагропостач” (далі - ВАТ “Маневицький райагропостач”) до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу гаража,

в с т а н о в и л а:

У січні 2003 року ВАТ “Маневицький райагропостач” звернулося в суд із позовом до
ОСОБА_1 про визнання недійсним
договору купівлі-продажу гаража.

Зазначало, що 20 грудня 2001 року
між товариством та відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу гаража,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що рішення щодо
продажу гаража було прийнято неправомочним правлінням товариства й укладений
договір купівлі-продажу суперечить основним цілям товариства, зокрема отримання
прибутку від його діяльності, просило визнати зазначений договір недійним.

Рішенням Маневицького районного
суду Волинської області від 13 березня 2003 року позовні вимоги ВАТ “Маневицький райагропостач” задоволені: визнано
недійним договір купівлі-продажу гаража, укладеного між товариством та ОСОБА_1 20 грудня 2001 року.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2003
року рішення Маневицького районного суду Волинської області від 13 березня 2003
року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ВАТ “Маневицький райагропостач” відмовлено.

У касаційній скарзі ВАТ “Маневицький райагропостач”
просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 20 грудня 2001 року між ВАТ
“Маневицький райагропостач” та ОСОБА_1 був
укладений договір купівлі-продажу гаража на суму 6 000 грн., який розміщений по
АДРЕСА_1.

Підставою для укладення договору було рішення правління
товариства від            24 травня 2001
року.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що зазначений договір купівлі-продажу укладений
з дотриманням вимог закону, рішення про відчуження гаража прийнято виконавчим
органом товариства з дотриманням вимог п.п. 8.4.1., 8.4.4., 8.4.6. статуту ВАТ
“Маневицький райагропостач”.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє законність та обґрунтованість постановлених судових рішень
в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів,
наведених у касаційній скарзі.

Оскільки наведені у касаційній скарзі ВАТ “Маневицький
райагропостач” доводи не спростовують висновків суду, а оскаржуване судове
рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права,
колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Маневицький
райагропостач” відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2003
року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін