Справа №22ц-3346/2007                         Головуючий в І інстанції - Мельник В.В.
21                                              Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня
2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючої   - Рудь В.В.

суддів                                    - Гокова
П.В., Котушенко С.П.

при секретарі -
Чергенець С.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від неща­сних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді на рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19 лютого 2007 року за позовом ОСОБА_1 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді
(далі - Фонд) про стягнення не донарахованих щомісячних страхових виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні
2006 року позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до відповідача та просив
стягнути на його користь не донараховані щомісячні страхові виплати за період з
01.03.2002 року по 31.10.2006 рік в розмірі 6 399 грн. 60 коп., а також просив
зобов'язати від­повідача виплачувати йому з 01 листопада 2006 року щомісячно по
914 грн. 95 коп. до наступ­ного перерахунку.

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що постановами
Фонду було зроблено перерахунок належних йому страхових виплат, пов'язаних з
втратою здоров'я на виробництві, з застосуванням коефіцієнтів: в 2002 році -
1,193, в 2003 році - 1,182, в 2004 році

-           1,152, у 2005 році - 1,
238, у 2006 році - 1, 203, встановлених на підставі постанов правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних

захворювань України «Про перерахунок сум щомісячних страхових виплат
потерпілим (членам

їх сімей)».

Він
вважає, що даний перерахунок здійснено з грубим порушенням чинного
законодавства, оскільки відповідач застосував коефіцієнт реальної заробітної
плати, а не середньої заробітної плати за даними органу виконавчої влади з
питань статистики, як це передбачено ст.29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Тому при проведені перерахунку повинні бути застосовані коефіцієнти Державного
комітету статистики України, які складають: в 2001 році - 1,352, в 2002 році -
1,210, в 2003 році - 1,228, в 2004 році - 1, 275, в 2005 році - 1,367.

Рішенням
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого
2007 року позовна заява була задоволена.

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду,
посилаю­чись на неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуально­го права.

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів при­ходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що для перераху­нку
страхових виплат позивачеві необхідно застосовувати коефіцієнти зростання
середньої

заробітної
плати, які вказуються Державним комітетом статистики України і складають в 2001
році - 1,352, в 2002 році - 1,210, в 2003 році - 1,228, у 2004 році - 1, 275, в
2005 році - 1, 367. Застосування саме таких коефіцієнтів, а не коефіцієнтів
встановлених відповідачем, відповідає вимогам ст.29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату пра­цездатності».

Згідно
ч.2 ст.29 зазначеного вище Закону, перерахунок сум щомісячних страхових виплат
здійснюється також у випадку зростання в попередньому календарному році
середньої заробіт­ної плати в галузях національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Такий перерахунок
проводиться з першого березня наступного року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Тому ця норма закону
містить обов'язкову умову застосування для перерахунку саме зростання у
попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики, а не реальної заробітної плати, оскільки вона вказує на
необхідність перерахунку саме за таким механізмом, а не тим, який визначений
Правлінням Фонду соціального страхування. Тому суд обгрунтовано врахував ці
вимоги закону.

Застосування
вказаних коефіцієнтів відповідачем суперечить вимогам ч.2 ст.29 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Посилання
представників відповідача на те, що постанови Фонду про проведення пере­рахунку
страхової виплати з застосуванням коефіцієнтів 1,193; 1,182; 1,152; 1, 238;
1,203 не ви­знані недійсними не можуть бути взяті до уваги, оскільки з
врахуванням встановлених обставин суд обґрунтовано, з посиланням на норми
матеріального права визнав неправильним саме за­стосування вказаних
коефіцієнтів та розрахунок щодо розміру страхової виплати.

Ствердження
про порушення судом норм матеріального права безпідставні. Рішення суду
відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює вказані
правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись
ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від не­щасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді -
відхи­лити.

Рішення
Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого
2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути
оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців.