УХВАЛА

Іменем
України

14
березня 2007 року колегія судців судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді Шестакової Н.В. Суддів: КателінаВ.П. Філатової Є.В. при секретарі Петренко
Т.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ВАТ „Армянське спеціалізоване управління №267 „Механомонтаж" про розірвання договору оренди і повернення
обладнання і за зустрзчним позовом ВАТ „Армянське спеціалізоване
управління №267 „Механомонтаж" до ОСОБА_1про визнання договору оренди
обладнання недійсним за апеляційною скаргою ВАТ „Армянське спеціалізоване
управління №267 „Механомонтаж" на рішення Армянського міського суду АРК
від 28 серпня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Армянського міського суду АРК від 28 серпня
2006 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ВАТ „Армянське спеціалізоване
управління №267 „Механомонтаж" про розірвання договору оренди і повернення
обладнання, у задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ „Армянське спеціалізоване
управління №267 „Механомонтаж" ставить питання про скасування рішення з
ухваленням нового рішення про задоволення зустрічного позову і відмови у
задоволенні позову ОСОБА_1., посилаючись на
те, що суд першої інстанції необгрунтовано прийняв як доказ належності ОСОБА_1.
спірного обладнання накладну №49 від 17.01.2001 року та квитанцію до
прибуткового касового ордеру № 18 від 17.01.2001 року, однак ці документи не
можуть розглядатися як докази, оскільки за договором від 01.09.2000 року
обладнання було передано ТОВ ПКФ „Умюд" в оренду ВАТ „АСУ №267
„Механомонтаж", договором від 14.05.2004 року між ВАТ „АСУ №267
„Механомонтаж" і ТОВ „Монтажспецстрой" вищезазначене обладнання було
предметом зберігання як майно, яке належить ТОВ „Монтажспецстрой"; судом першої інстанції не притягнуті до участі
у справі особи, які можуть бути зацікавлені в предметі спору; крім того,
суд не прийняв до уваги те, що договір оренди обладнання між сторонами по
справі від імені підприємства підписаний неповноважною особою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши доповідача, позивача ОСОБА_1., перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1., суд
першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1. довів своє право власності на
спірне обладнання на підставі накладної №49 та квитанції до прибуткового касового ордеру №18 від 17.01.2001 року; дія
договорів оренди зазначеного обладнання
між   юридичними особами   закінчилася; вказані договори не

Справа
№22-ц-655/2007р.                                              Головуючий в 1 інстанції   Таран Л.О.

Доповідач
Шестакова Н.В.

2

мають
правового значення при вирішенні цивільного спору; договір оренди між сторонами
по справі дійсно був підписаний неповноважною особою, однак ВАТ „АСУ №267
„Механомонтаж" не заперечував проти договору, користувався обладнанням;
орендоване майно мало індивідуальні ознаки.

Колегія суддів вважає, що висновки
суду першої інстанції зроблені з порушенням норм процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, за договором
оренди від 01.09.2000 року зазначене обладнання було передано ТОВ ПКФ
„Умюд" в оренду ВАТ „АСУ №267 „Механомонтаж" до 01.01.2003 року
(а.с.160), потім за договором зберігання від 14.05.2004 року представник ТОВ
„Монтажспецстрой" ОСОБА_1. передав це обладнання ВАТ „АСУ №267
„Механомонтаж" до 01.01.2005 року (а.с.117-119); за договором від
04.05.2005 року частину зазначеного обладнання ОСОБА_1. передав в оренду ВАТ
„АСУ №267 „Механомонтаж" (а.с.115-116) до 01.01.2006 року. . Починаючи з
січня 2006 року, між сторонами почалися суперечки стосовно повернення
зазначеного обладнання. Зазначені обставини свідчать про те, що належність
спірного обладнання ОСОБА_1. не визначена, тому висновки суду щодо повернення
обладнання ОСОБА_1. як власнику цього майна не відповідають фактичним
обставинам і викликають сумнів.

Приймаючи до уваги, що визначення
належності зазначеного обладнання було необхідно вирішувати із залученням до
справи усіх осіб, які можуть претендувати на зазначене майно з урахуванням
договорів оренди і зберігання, а також те, що суд фактично вирішив питання про
права і обов'язки цих осіб, визначаючи правове значення договорів оренди і
зберігання між юридичними особами, рішення суду підлягає скасуванню на підставі
п.,4 ч.1 ст.311 ЦПК України з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись   ст.ст.303,307,п.4   ч.1
ст.311   Цивільного   процесуального   кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну    скаргу
ВАТ    „Армянське    спеціалізоване    управління    №267 „Механомонтаж" задовольнити
частково.

Рішення
Армянського міського суду АРК від 28 серпня 2006 року скасувати з направленням
справи на новий розгляд до Армянського міського суду АРК.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.