Справа №2-208/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 березня 2007
року Ренійський районний суд Одеської області

у
складі: головуючого судді:      - Сорокіна К.В.,

при
секретарі:                            - Сороченко О.І.,

за участю:
позивача       - ОСОБА_1,  відповідачки - ОСОБА_2. ,

розглянув
у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
-

встановив:

Відповідачка
ОСОБА_2.  на попередньому розгляді справи
та у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала,  пояснивши,
що розривати шлюб з позивачем не бажає. На початку спільного життя все
було добре. В подальшому почалися дорікання в її адресу,  що вона не працює. Коли вона
завагітніла,  мати позивача настроювала
його проти неї,  говорила,  щоб він не визнавав їх спільну дитину,  після чого вона поїхала до своєї бабусі. В
один із днів,  свекруха приїхала пізно у
ввечері до неї та побила її,  у наслідок
чого вона втратила дитину. Однак,  до
теперішнього часу у неї залишилися почуття до позивача,  тому бажає зберегти сім*ю.

Позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги на попередньому розгляді справи та у судовому засіданні
підтримав,  пояснивши,  що на протязі спільного життя з відповідачкою
виникали сварки,  відсутнє
взаєморозуміння. На теперішній час до відповідачки не залишилося ніяких
почуттів,  тому подальше спільне життя не
можливе. Наполягає на розірванні шлюбу.

Позивачем
до судового розгляду справи були надані свідоцтво про укладення шлюбу (серія
НОМЕР_1) видане Нагірненською сільською радою Ренійського району Одеської
області,  в тому,  що 25.02.2006 року зареєстрований шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ,  копія паспорту
(серія НОМЕР_2) на ім'я ОСОБА_1,  копія
паспорту (серія НОМЕР_3) на ім'я ОСОБА_2,
довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім'я ОСОБА_2.

Судом в
ході судового розгляду справи було встановлено,
що позивач просив розірвати шлюб із відповідачкою,  зареєстрований 25.02.2006 p.,  мотивуючи свої вимоги тим,  що подружнє життя з відповідачкою не
склалося. У продовж спільного життя часто виникали сварки,  відсутнє взаєморозуміння. Зі сторони
відповідачки надходили всякого роду образи в адресу батьків позивача та
родичів,  у зв*язку з чим відповідачка
пішла жити до своїх батьків. Спільно подружжя не проживають з вересня 2006р.
Від шлюбу дітей не має. Спору майнового характеру не має,  весільні подарунки поділили порівну. Таким
чином,  шлюб із відповідачкою носить суто
формальний характер і позивач наполягає на його розірванні.

Також,  у судовому засіданні відповідачкою було
надано зустрічний позов про поділ спільно нажитого майна,  на що позивачем було представлено
заперечення. Але згодом,  відповідачка до
суду надала зави,  в яких відмовилась від
зустрічного позову про поділ спільно нажитого майна,  у зв*язку з тим,  що спір майнового характеру розглянутий у

2

добровільному
порядку,  просила позов залишити без
розгляду,  а позовні вимоги позивача про
розірвання шлюбу визнала,  та просила
справу розглянути в її відсутності.

Згідно  ст.  207 ч. 5 ЦПК
України,  заява може бути залишена без
розгляду,  якщо позивач подав заяву про
залишення позову без розгляду. Наслідки залишення позову за даною підставою
роз*яснені.

У
відповідності до п. 4 ч. 1  ст.  83 ЦПК
України,  у разі залишення заяви без
розгляду сума сплаченого судового збору повертається за ухвалою суду. Згідно зі
п. 3 ч.1  ст.  8
Декрету КМУ «Про державне мито»,
сплачене державне мито підлягає поверненню,  у випадку залишення позову без розгляду,  пп. 16,  17 Інструкції про порядок обчислення
та справляння державного мита,
затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України 22.04.1993 року,  №
15,  державне мито
повертається фінансовим органом того району чи міста,  до бюджету якого воно надійшло,  на підставі поданої платником заяви на
протязі одного року з дня зарахування суми в бюджет.

Згідно  ст.  88 ЦПК
України,  стороні на користь якої
ухвалено рішення,  суд присуджує понесені
нею і документально судові витрати. Керуючись викладеним,  за рахунок відповідачки підлягає
відшкодуванню витрати зі сплати держмита у розмірі - 8 грн. 50 коп.,  а на користь позивача витрати на інформаційно
- технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі в розмірі 7 грн. 50
коп.

Вивчивши
матеріали справи та надані документи,
вислухав пояснення сторін,  суд
приходить до висновку,  що сім'я сторін
розпалась,  примирення неможливе,  шлюб існує суто формально і підлягає
розірванню,  а також враховує фактичні
обставини справи і інтереси кожного з подружжя,
між якими втратилися почуття любові і пошани,  взаємодопомоги і підтримки,  тобто морально - правові підстави шлюбу.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11,  60,
212,  213,  206 ч.3,  207
ч. 5,  п.4 ч.1  ст.  83,   ст.  88
ЦПК України,   ст.  ст. 110-112 Сімейного кодексу України,  п. 3 ч.1
ст.  8 Декрету КМУ «Про
державне мито»,  -

вирішив:

1.  Позовні
вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2.  Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  зареєстрований 25.02.2006 р. Нагірненською
сільською радою Ренійського району Одеської області,  актовий запис № 3, - розірвати.

3.  Зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільно нажитого майна - залишити без
розгляду.

4.  При
реєстрації розірвання шлюбу стягнути з відповідачки 8 грн. 50 коп. державного
мита,  позивача від сплати мита
звільнити.

5.        Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати на

інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи у розмірі 07 грн. 50 коп.

6.         Забов'язати фінансовий орган - Управління
Державного казначейства

Ренійського району Одеської області повернути ОСОБА_2 сплачену

суму судового збору у розмірі 51
грн. згідно квитанції №
95 від 13.03.2007р.

Строк
оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний
суд Одеської області: 10
днів з дня проголошення рішення,  20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.