2007 року                                                                                                              м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
головуючого суддів:
Гнатенка А.В.,  Барсукової В.М., Косенка В.Й.,
Данчука В.Г., Волкова О.Ф.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Києво-Святошинської районної державної
нотаріальної контори про встановлення факту визнання батьківства, визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права
власності на спадкове майно, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 червня 2005 року
та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2005 року,
в с т а н о в и л а :
У квітні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що після смерті його батька
ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1). відкрилася спадщина на 2/3 частини будинку АДРЕСА_1.
Проте, після смерті батька свідоцтво про право на спадщину на вказану частину
будинку отримав 6 червня 2004 року рідний брат батька ОСОБА_2, як спадкоємець
за законом другої черги. 23.04.2004 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до
нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину, так як на час його народження
(ІНФОРМАЦІЯ_2) його мати  ОСОБА_5 не
перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 й у свідоцтві про його народження
відомості щодо батька були внесені довільно за словами матері.
Проте, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено
21.05.1984р., тобто через рік після його народження. В подальшому вони всі
разом проживали й вели спільне господарство. ОСОБА_4 визнавав позивача сином й
займався його вихованням. У вересні 2002 року батьки розірвали шлюб і позивач з
проживати на інше місце, однак він постійно спілкувався з батьком і останній
про нього піклувався.
Оскільки після смерті батька він позбавлений можливості
отримати свідоцтво про право на спадщину, позивач просив встановити факт
визнання батьківства ОСОБА_4 відносно нього, визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане 06.06.2004р. брату померлого -  ОСОБА_2 та визнати за позивачем право
власності на 1/3 частину спадкового будинку АДРЕСА_1.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 15 червня 2005 року позов задоволено. Встановлено факт визнання батьківства
ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно свого сина ОСОБА_1. Визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на ім'я брата
ОСОБА_2, видане 06.08.2004р. державним нотаріусом Києво-Святошинського району
Київської області. Крім того, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину
будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, що сталася
ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 жовтня
2005 року рішення суду першої інстанції залишене без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові
рішення з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.335 ЦПК України під час розгляду справи
в касаційному порядку суд перевіряє правильність застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм матеріального або процесуального права і не вправі
встановлювати або вважати доведеними обставини (факти), що не були встановлені
в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.337 ЦПК України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що судові рішення постановлені з
додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Оскільки порушень або неправильного застосування судами
норм матеріального чи процесуального права при перевірці постановлених ними
судових рішень в касаційному порядку не встановлено, то колегія суддів вважає
за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без зміни.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 336 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 15 червня  2005 року та
ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 жовтня 2005 року залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 А.В.Гнатенко

Судді :                                                                          В.М.Барсукова

В.Й.Косенко

В.Г.Данчук

О.Ф.Волков