УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року місяця вересня дня 26 колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого,  судді                                           Іващенко
В.В.

Суддів                                                                  Летягіної
О.В., Бордачова В.М.

При секретарі                                               Петренко Т.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2,  дочірнього
підприємства „Радіо-таксі-Сервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю
„Радіо-таксі",  третьої особи:
приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору купівлі - продажу і визнання права власності на
квартиру,

за апеляційними
скаргами ОСОБА_2,  представника ДП „Радіо
- Таксі Сервіс" ТОВ „Радіо - Таксі" О.П. Мамотенко,  на рішення Ялтинського міського суду АР Крим
від 12 червня 2007 року,

встановила:

У травні
2007 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,  дочірнього підприємства
„Радіо-таксі-Сервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю
„Радіо-таксі",  третьої особи:
приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3,  - про визнання недійсним договору купівлі -
продажу квартири № АДРЕСА_1,  укладеного
27 квітня 2007р. між ОСОБА_2. та дочірнім підприємством
„Радіо-таксі-Сервіс" Товариства з обмеженою відповідальністю
„Радіо-таксі",  і визнання права
власності на квартиру .

Позов
мотивовано тим,  що даний договір був
укладений під впливом обману,  оскільки
на той момент продавець за договором ОСОБА_2 не був власником спірної квартири,  оскільки рішенням Ялтинського міського суду
від 14 лютого 2006р. договір купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1,  укладений міжОСОБА_1.  та ОСОБА_2. 13 квітня 2000р.,  був розірваний,  і це рішення набрало законної сили з моменту
проголошення ухвали Верховного Суду України від 25.04.2007р. Продавець ОСОБА_2
навмисно ввів покупця - ДП „Радіо-таксі-Сервіс" ТОВ „Радіо-таксі" в
оману,  приховавши від покупця відомості
щодо змісту зазначеного рішення Верховного Суду України.

Рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від 12 червня 2007 року позов
ОСОБА_1задоволено.

Постановлено:
визнати договір купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1,  укладений 27 квітня 2007 року між ОСОБА_2і
дочірнім підприємством „Радіо-таксі-Сервіс" Товариства   з
обмеженою   відповідальністю   „Радіо-таксі"   і
посвідчений

Справа №
22-ц-56522007р.               Головуючій в 1 інстанції:
Переверзєва Г.С.

Доповідач: Іващенко В.В.

приватним
нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 -недійсним.

Сторони
повернуті у первісний стан.

За
ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру № АДРЕСА_1.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь дочірнього підприємства „Радіо-таксі-Сервіс"
Товариства з обмеженою відповідальністю „Радіо-таксі" 40000 (сорок тисяч)
гривень.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1судові витрати по справі в сумі 280 грн.,  а також судовий збір на користь держави в
сумі 150 грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2. вважає рішення суду таким,  що постановлено з порушенням вимог
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та постановити нове рішення.

Зокрема,  апелянт вказує на те,  що суд порушив  ст.
659 ЦК України,  згідно з якою
тільки покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору
купівлі-продажу.

Апелянт
вважає,  що суд невірно застосовував  ст.  230 ЦК
України,  оскільки позивач не надав
доказів,  які б могли свідчити про
введення апелянтом покупця ДП „Радіо-таксі-Сервіс" ТОВ „Радіо-таксі"
по договору купівлі-продажу в оману.

Також
суд порушив ч. 2  ст.  169 ЦПК України,  розглянувши справу за його відсутністю,  хоча він звертався до суду з заявою про
відкладення розгляду справи в зв'язку з його неявкою з поважних причин.

Апелянт
посилається на те,  що суд,  розглянувши справу за його відсутністі,  порушив вимоги  ст.  10
ЦПК України,  яка передбачає принцип
змагальності сторін.

Представник
ДП „Радіо - Таксі Сервіс" ТОВ „Радіо - Таксі" О.П. Мамотенко в
апеляційній скарзі вважає рішення суду таким,
що постановлено з порушенням вимог матеріального та процесуального
права,  просить його скасувати та постановити
нове рішення про відмову позивачеві у позові.

Апелянт
вказує на те,  що суд не прийняв до уваги
той факт,  що інформація про припинення
права власності ОСОБА_2на квартиру перед укладанням та в момент укладання
договору купівлі-продажу квартири не була відома йому,  а позивачем була взята із офіційних,  загальнодержавних джерел.

Апелянт
вважає,  що суд порушив вимоги ч. 1  ст.  60
ЦПК України,  згідно з якою кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається,  як на підставу своїх
вимог і заперечень,  а також ч. 4  ст.  60
ЦПК України,  згідно якої доказування не
може грунтуватися на припущеннях.

Також на
думку апелянта суд невірно застосовував вимоги
ст.  216 ЦК України,  повернувши сторони у первісний стан.

Заслухавши
доповідача,  представників сторін,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів вважає,  що апеляційні скарги є частково
обгрунтованими і підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позов,  суд виходив із того,  що вищевказаний договір є недійсним,  оскільки суперечить Цивільному Кодексу,  актам цивільного законодавства,  а також моральним засадам суспільства,  тобто з підстав,  передбачених ч. 1  ст.
203 ЦК України.

Відповідно
до ч.1  ст.  11 ЦПК України суд,  розглядає справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб,  в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб,  які беруть участь у справі.

Справа №
22-ц-56522007р.               Головуючій в 1 інстанції:
Переверзєва Г.С.

Доповідач: Іващенко В.В.

Проте,  з матеріалів справи вбачається,  що позов ОСОБА_4.  заявлено з підстав  ст.
230 ЦК України,  тобто визнання угоди недійсною внаслідок
навмисного введення однією сторонню договору другої в оману.

Фактично вимоги
позивача саме з цих підстав не розглянуті судом.

Порушуючи
вимоги п.3 ч.1  ст.  210 ЦПК України суд в мотивувальній частині
рішення не зазначив мотиви,  з яких він
дійшов висновку про обґрунтованість або необґрунтованість вимог позивача про
те,  що даний договір був укладений під
впливом обману,  наявності або
відсутності навмисного введення однією сторонню договору другої в оману тощо.

Рішення
суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд згідно з п.5
ч.1  ст.
311 ЦПК України,  якщо суд
розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням
додаткового рішення судом першої інстанції.

Крім
того,  з матеріалів справи
вбачається,  що справа розглянута за
відсутності ОСОБА_2В описовій частині зазначено,  що відповідач просив суд розглянути справу за
його відсутності,  на арк. п. 51 є
телеграма з подібним текстом.

Однак,  судовій колегії надано квитанцію про
відправлення телеграми,  повідомлення про
вручення телеграми,  належним чином
посвідчену копію телеграми ОСОБА_2із змісту якої вбачається,  що відповідач звертався до суду із заявою про
відкладення розгляду справи в зв'язку з його хворобою.

За таких
обставин колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2про порушення судом вимог
ст.  10 та ч.2  ст.
169 ЦПК України,  що відповідно до
п.3 ч.1  ст.  311 ЦПК України є також підставою для
скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При
новому розгляді справи суду слід врахувати практику Верховного Суду
України,  а саме ухвалу колегії суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06.09.2006р. в
аналогічній справі (Вісник ВС
України,  2007р. № 4).

Враховуючи
наведене і керуючись  ст.   ст.
303,  304,  311 ч.1 п.5,
314,  315 Цивільного
процесуального Кодексу України,  колегія
суддів,

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2,  представника ДП „Радіо -
Таксі Сервіс" ТОВ „Радіо - Таксі" О.П. Мамотенко - задовольнити
частково.

Рішення
Ялтинського міського суду АР Крим від 12 червня 2007 року скасувати,  справу направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.