справа № 2-351/2007 рік
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2007 року Жовтневий районний суд міста
Харкова у складі: головуючого судді -
секретарі - Лук'яновій
відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної
шкоди, заподіяної споєнням злочину,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,
заподіяної споєнням злочину.
Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно
вироку Київського районного суду м. Харкова від 09.03.05 року ОСОБА_2, та згідно вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.02.01 року спільників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 було визнано винними
у скоєні злочину відносно ОСОБА_1
, призначено їм покарання та задоволено його цивільний позов, заявлений під
час розгляду кримінальної справи, відповідно до якого, з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 суд вирішив стягнути солідарно на
користь ОСОБА_1 55000 гривень. Позивач ОСОБА_1
вважає, оскільки з невідомих йому причин після оголошення вироку стягнення коштів з відповідачів не проводилось, та після
скоєня злочину пройшло багато часу, то реальна сума збитків, заподіяних
відповідачами, повинна обчислюватися з урахуванням індексів інфляції з 1998
року до вересня 2006 року становить 93169, 70 гривень, яку позивач просить
стягнути солідарно з відповідачів. Окрім того, позивач просить суд стягнути з
відповідачів 30000 гривень за заподіяння йому моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивачеві було завдано
душевні страждання, які він зазнав у зв'язку з противоправною поведінкою
відповідачів та із завданням йому матеріальної шкоди. Позивач ОСОБА_1 також просить суд стягнути з відповідачів на його
користь кошти, які витрачені на сплату інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи, пропорційно до задоволеної частини вимог.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, надав пояснення згідно
вищевикладеного, при цьому зазначив, що дійсно він отримує кошти за виконавчим листом
, виданим у
порядку виконання вироку суду.

Відповідачі про час і місце судового засідання
повідомлялися належним чином, про що свідчать матеріали
справи, причину своєї неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Відповідач ОСОБА_4 надав до суду письмові
заперечення на позовну заяву, у яких зазначив, що позов не визнає, оскільки
цивільний позов ОСОБА_1 було задоволено вироком суду 12.02.2001 року, видано
виконавчий лист НОМЕР_1 від 05.03.2001 року про стягнення солідарно з
відповідачів на користь ОСОБА_1 55000
гривень. Згідно довідки ДП АТЗТ "Донецького хімічного заводу"
"Імпульс" з заробітної плати ОСОБА_4 щомісячно утримується
сума шкоди за виконавчим листом, за період з серпня
2001 року по серпень 2006 року утримано 6053, 16 гривень. Позовні вимоги про
стягнення моральної шкоди відповідач ОСОБА_4 також не визнає, оскільки вважає,
що відповідно до ст.. 257 ЦК України строк для
пред'явлення цих вимог до суду ОСОБА_1 закінчився.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши
заперечення відповідача ОСОБА_4 на позов та дослідивши інші
матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви
і з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно
вироку Київського районного суду м. Харкова від 09.03.05 року ОСОБА_2 та згідно вироку Жовтневого районного суду м.
Харкова від 12.02.01 року
відповідачів по зазначеній справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 було визнано винними у
скоєні злочину відносно ОСОБА_1
, призначено їм покарання та задоволено його цивільний позов, заявлений під
час розгляду кримінальної справи, відповідно до якого з ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4
суд вирішив стягнути солідарно на користь ОСОБА_1 55000 гривень /
а.с.9-19/.

У порядку виконання вироку суду у примусовому порядку за виконавчим листом
Жовтневого районного суду м. Харкова за НОМЕР_1
від 05.03.2001 року
проводиться на користь ОСОБА_1 стягнення з
відповідачів 55000 гривень. Згідно довідки ДП АТЗТ
"Донецького хімічного заводу" "Імпульс" з заробітної
плати ОСОБА_4 щомісячно утримується сума шкоди за виконавчим листом, за період
з серпня 2001 року по серпень 2006 року утримано 6053, 16 гривень/ а.с. 93-97/.

Відповідно до ст.ст. 1167, 1177 ЦК України умови та порядок відшкодування
майнової шкоди, завданої майну фізичної особи, яка потерпіла від злочину,
встановлюються законом. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними
діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,
повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У зв'язку з наведеним суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Позовні вимоги в
частині стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, розрахованої позивачем з
урахуванням індексів інфляції з 1998 року до вересня 2006 року у розмірі 93169,
70 гривень , не підлягає задоволенню оскільки позов ОСОБА_1 про стягнення
матеріальної шкоди вже розглядався судом та був задоволений під час розгляду
кримінальної справи за звинуваченням ОСОБА_2
ОСОБА_3, ОСОБА_4, вироки суду набрали чинності та проводиться державним виконавцем
виконання судового рішення, тобто примусове стягнення з боржників на користь
ОСОБА_1 суми задоволеного судовими
рішеннями позову про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної скоєням відповідачами
злочину. Згідно зі ст.. 2 Закону України від 3 липня 1991 року " 1282-ХП
"Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають
лише ті виплати, які не мають разового характеру/ заробітна плата, пенсії,
стипендії, тощо/. Враховуючи, що матеріальна шкода, яка стягується з боржників
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у порядку виконання вироків суду, має разовий
характер, то вона індексації не підлягає.
На підставі вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
стягнення з відповідачів на його користь матеріальної шкоди є необгрунтованими
та не відповідають дійсному законодавству України.

Оскільки противоправними діями відповідачів у відношенні
позивача було скоєно злочин, що підтверджується вироками суду, від чого , як
було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 дійсно зазнав моральних
страждань від втрати майна, погіршився його майновий стан, він вимушений був
обмежувати себе та свою родину в продуктах харчування, речах першої
необхідності, від протиправних дій відповідачів він знаходився у нервовому
стані, оскільки вимушений був давати пояснення як на слідстві

так і в суді, внаслідок чого відчував пригніченість,
незахищеність від злочинних дій відповідачів, своє безсилля від того, що не
може повернути втрачене майно, неможливість за суттєво погіршений внаслідок
злочину його майновий стан здійснити відпочинок, суд на підставі досліджених у
судовому засіданні доказів, приходить до
висновку, що з відповідачів необхідно стягнути солідарно на користь позивача
5000 гривень за заподіяну йому злочином моральну шкоду. Доводи
відповідача ОСОБА_4 у своїх запереченнях на позовну заяву щодо незаконності
стягнення моральної шкоди на користь позивача у
зв'язку з пропуском строку позовної давності, суд вважає
необгрунтованими з наступних підстав . Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_5 не було пред'явлено позову про
стягнення моральної шкоди з винних у скоєні злочину осіб, тобто з
відповідачів ОСОБА_2,  ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Позовна давність не поширюється
відповідно до   ст. 268 ЦК України на
вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав.

Відповідно до ч.1 ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі чого суд вважає необхідним стягнути з відповідачів солідарно на
користь позивача пропорційно до задоволеної
частини вимог понесені ним витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 1 гривня 22 копійки, та стягнути на користь держави з відповідачів
судовий збір у розмірі 51
гривні.

Керуючись ст.ст. 10,
11, 88, 211-215, 218 ЦПК України ,
ст. 15, ст.. 16,
268, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:
Задовольнити   частково   позов
ОСОБА_1   до      ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4   про відшкодування майнової та моральної
шкоди, заподіяної скоєнням злочину.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у частині
відшкодування моральної шкоди п"ять тисяч гривень, а також витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі одна гривня 22 копійки

Стягнути на користь держави судовий збір з ОСОБА_2 у розмірі 17/ сімнадцять / гривень, з
ОСОБА_3 у розмірі 17/ сімнадцять
/ гривень, з
ОСОБА_4 у розмірі 17 / сімнадцять /
гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя        С.М. Гаврилюк