Справа №22 Ц-1416/2007 р.                                   Головуючий у 1
інстанції Кісілевич П.І.
26                                                             Доповідач
у 2 інстанції Яворський М.А.
УХВАЛА

іменем України

07 травня 2007 року                                                                                                м.Київ

Колегія в судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської
області у

складі:

головуючого
судді:    Яворського М. А.

суддів                           Лащенко В.Д.,
Приходько К.П.

при
секретарі                Левочко І.Я.

розглянувши
в приміщенні апеляційного суду Київської області матеріали справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іртиського міського суду Київської
області від 16 лютого 2007 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я особа Іртиська держнотконтора, про встановлення факту
родинних відносин та визначення додаткового строку для подачі заяви про
прийняття спадщини,

установила:

У жовтні
2006 року ОСОБА_1. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2. та просила винести
рішення, яким встановити їй додатковий строк для подачі в нотаріальну контору
заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, а також просила
встановити родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_4, а саме те, що померла
є її матір'ю.

Рішенням
Іртиського міського суду Іртиського міського суду Київської області від 16
лютого 2007 року задоволено частково. Встановлено факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4. являється матір'ю ОСОБА_1. В іншій частині позовних вимог відмолено.

8   апеляційній скарзі ОСОБА_1.
просить зазначене рішення суду в частиш відмови у

задоволенні її позовних вимог про встановлення додаткового строку на
подання заяви до

нотаріальної контори про прийняття спадщини скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення,

яким встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини 2 місяця,
обґрунтовуючи свої доводи

тим, що суд першої пістанції необгрунтовано відмовив їй в даному позові та
не врахував при цьому

поважність пропуску строку, а саме те, що юна є юридично не обізнана
людина, пенсіонерка та

працювала постійно в першу зміну і пропустила не значний строк тільки 4
місяця.

Апелянт
- ОСОБА_1., будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду
справи в судове засіданні апеляційного суду не з'явилася і про поважність
неявки суд не повідомила.

Відповідачі
по справі ОСОБА_2, та ОСОБА_3 заперечили щодо задоволення апеляційної скарги
оскільки вважають, що позивачка так і не надала доказів, які б свідчили про
поважність пропуску строку на подання заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини, та не спростувала висновків суду першої пістанції.

Перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення суду першої пістанції в межах доводів
апеляційної скарга, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Судом першої інстанції
встановлено, що 21 грудня 2005 року померла ОСОБА_4, яка являлася матір'ю
позивачки ОСОБА_1. та відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Після
смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно у вигляді 7/12 частин
будинку АДРЕСА_1 в м. Ірпінь, частину земельної ділянки та грошові вклади.

Згідно
заповіту від 25.01.1994 року, посвідченого державний нотаріусом Ірпінської
державної нотаріальної контори спадкодавець ОСОБА_4. все своє майно заповіла
відповідачці ОСОБА_2.

Позивачка
по справі ОСОБА_1. має право на обов'язкову частку в спадковому майні, оскільки
на день смерті матері вона була непрацездатною.

Згідно
матеріалів спадкової справи відповідачка ОСОБА_2прийняла спадщину після смерті
матері шляхом подачі 19.04.06 р. заяви до Ірпінської державної нотаріальної
контори. (а.с. 34)

Відповідачка
ОСОБА_3 в 6-ти місячний строк шляхом подачі 09 червня 2006 року заяви до
Ірпінської держнотконтори відмовилась від свого права на обов'язкову частку в
спадщині на користь сестри ОСОБА_2.

Позивачка
у встановлений законом термін не подала заяву про прийняття спадщини до
Ірпінської держнотконтори.

Виходячи
з тих обставин, що позивачка по справі ОСОБА_1. не надала доказів суду, що вона
пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а зазначені нею
підстави: юридична необізнаність та неточності в документах на думку суду
першої пістанції не є такими, тому в задоволенні її позовних вимог щодо надання
додаткового строку для подачі заяви до нотаріальної контори було відмовлено.

Колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи позивачці у задоволенні
позовних вимог про надання додаткового строку для подання заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини, обґрунтовано виходив з того, що зазначені
позивачкою обставини, як то юридична необізнаність та неточності в
правовстановлюючих документах заняття на роботі в перші зміну не можуть бути
визнані поважними причинами пропуску строку визначеного законодавством та
подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Доводи
апелянта про те, що нею пропущений не значний строк (4 місяці) на думку колегії
суддів не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування
рішення суду, оскільки законодавство не пов'язує терміни (час) пропуску строку,
а визначає лише сам факт пропуск строку як такого. Даний строк для подачі заяви
до нотаріальної контори у позивачки закінчився 6 місячним терміном визначеним
ст. 1270 ч.1 ЦК України
тобто 21 червня 2006 року.

Як
вбачається з пояснень позивачки в судовому засіданні вона знала про
необхідність подачі заяви до нотаріуса і зверталася до нього в усній формі
(а.с. 62), але у визначеному законодавством порядку письмової заяви про
прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала та не зазначила поважних
причин, що їй перешкоджало це зробити. Як вбачається з матеріалів справи
приводом звернення позивачки до суду стало не її бажання належним чином оформити
свої права на спадщину, а повідомлення нотаріуса про видачу ОСОБА_2. свідоцтва
про спадщину, (а.с. 8)

Посилання
позивачки на не точності в правовстановлюючих документах, як одну із поважних
причин пропуску строку, обгрунтовано не визнано судом такою причиною, оскільки
як вбачається із даної заяви це не стало позивачці перешкодою звернутися до
суду із відповідним зверненням уже після повідомлення нотаріуса про видачі
іншій спадкоємиці свідоцтва про на спадщину за заповітом, та не потребувало
додаткового часового проміжку для витребуванні документів.

Суд
першої пістанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дослідив докази і
дав їм належну правову оцінку. Рішення є законним та обгрунтованим, ухвалене з
дотриманням норм матеріального та процесуального права

Доводи      апеляційної      скарги      не спростовують висновків суду.

Апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції розглядаючи спір повно та всебічно дослідив
і оцінив обставиш, справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, а тому апеляційну скаргу
відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст.
307 ч. 1 п. 1.308.313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іртиського
міського суду Київської області від 16 лютого 2006 року залишити без змін.

Ухвала
суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом 2 місяців.