У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

4 квітня 2007 року                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Григор'євої
Л.І.,

суддів:                 Барсукової
В.М.,          Берднік І.С.,

Балюка М.І.,               Косенка
В.Й., -

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини А-1877 про
стягнення недоотриманого грошового забезпечення,

в с т а н о
в и л а:

У грудні 2005 року позивач, звернувшись до суду з
указаним позовом, зазначав, що він проходив військову службу у Збройних Силах
України. Відповідно до Указу Президента від 5 травня 2003 року
військовослужбовцям було встановлено щомісячну надбавку за безперервну
військову службу. Станом на 1 травня 2003 року він мав вислугу понад 15 років,
а тому мав право на надбавку в розмірі 50%.

Оскільки така надбавка йому виплачувалася в заниженому
розмірі (за винятком листопада-грудня 2003 року), позивачпросив постановити
рішення, яким зобов'язати відповідача провести доплату до 50% грошової надбавки
за період з 1 червня 2003 року до 1 листопада 2004 року.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької
області від 17 січня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Хмельницької області від 7 березня 2006 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі  ОСОБА_1просить зазначені судові рішення
скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс
адміністративного судочинства України, призначення якого полягає у визначенні
повноважень адміністративних судів щодо
розгляду справ адміністративної юрисдикції порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Частиною 2 ст. 4 цього
Кодексу визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок
судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі - Кодекс) компетенція
адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових
актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень, відповідно до
п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічна служба це
діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова
служба, альтернативна (невійськова) служба,
дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування (п. 15 ч. 1 ст. 3 Кодексу).

Адміністративні справи,
у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування,
посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст.
18 Кодексу, підсудні
місцевим загальним судам як адміністративним судам (п. 2 ч. 1 ст. 3 Кодексу).

Отже, спір, що виник між
сторонами, є публічно-правовим і відноситься до адміністративної юрисдикції, а
тому його розгляд як судом першої, так і судом апеляційної інстанції повинен
був здійснюватися за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Як убачається з
матеріалів справи, суди розглянули справу після

1 вересня 2005 року,
однак за правилами, встановленими Цивільним процесуальним Кодексом України
(далі - ЦПК).

Оскільки суди дійшли
помилкового висновку про наявність цивільно-правового спору і помилково
розглянули вимоги ОСОБА_1. за правилами ЦПК України, тобто допустили порушення
норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи,
судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до
суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України, для
розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 336 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької  області
від 17 січня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області
від

7
березня 2006 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для
розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       Л.І.
Григор'єва

Судді:                                                                 В.М.
Барсукова

М.І. Балюк

І.С. Берднік

В.Й. Косенко