№22-ц-157/07р.                                                                         Головуючий 1 інстанції -
Категорія: про стягнення                                                             Єлізаров І.Є.
аліментів                                                                                    Доповідач - Гальянова І. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2007 року судова колегія судової палати
з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді
Міненкової Н. О.

суддів                                     Гальянової І.Г.

Ларенка В. І.

при секретарях        Огарьової
О.В., Набока О. О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 -ОСОБА_3, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню
дитину та дружину, стягнення додаткових витрат на утримання дитини ,-

ВСТАНОВИЛА:

16 січня 2006 року позивачка звернулась до суду з
зазначеним позовом та з урахуванням уточнень та доповнень
позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її
утримання за період з серпня 2004 року до жовтня 2005 року в розмірі 300 грн. щомісячно, аз листопада 2005 року до досягнення дочкою трьохрічного віку - 200 грн. щомісячно . Стягнути з відповідача на її користь
на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти за
період з жовтня 2005 року до досягнення нею трьохрічного віку по 300 грн. щомісячно, а з трьохрічного віку до її повноліття - в розмірі, рівному прожитковому мінімуму, встановленому законом на
момент виконання рішення для відповідного віку дитини щомісячно. Крім того,
позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь вартість понесених нею додаткових витрат на лікування дитини в розмірі 1026 грн.37 коп., а також зобов*язати відповідача
приймати участь в додаткових витратах на оздоровлення
та розвиток дитини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 2000 року знаходилась з відповідачем
в шлюбних стосунках. В шлюбі народилась дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. В кінці липня 2004 року шлюбні відносини між ними

припинились. З жовтня 2005 року відповідач добровільно не надає
їй матеріальної допомоги як на її утримання, так і
утримання дитини.   В зв*язку з скрутним матеріальним становищем, вона в
листопаді 2005 року вимушена була працевлаштуватись ІНФОРМАЦІЯ_2 в Національний технічний університет „Харківський політехнічний інститут" з
окладом 382 грн. на місяць. Дочка постійно хворіє, в зв*язку з чим, вона несе додаткові витрати
на її лікування, а відповідач ухиляється, як від
виховання дитини, так і її утриманні.

Відповідач позовні вимоги позивачки
визнавав частково, не заперечуючи проти стягнення з нього аліментів
на утримання дочки в розмірі 250 грн. з моменту звернення позивачки до суду з
зазначеним позовом, а на її утримання, в розмірі 100 грн. до досягнення дитиною
трьохрічного віку, не заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на
утримання дитини, які підтверджуються документально.

Рішенням
Московського районного суду м. Харкова позовні вимоги позивачки задоволені частково. З відповідача на її користь стягненні аліменти на її утримання до досягнення дочкою
трьохрічного віку, в розмірі 150 грн. на місяць, на утримання
неповнолітньої дочки в розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття,
починаючи з 16.01.2006 року. З відповідача на користь держави
стягнуто судовий збір в сумі 51 грн. В іншій частині позовних
вимог позивачці відмовлено.

В апеляційній
скарзі, позивачка, в особі свого представника, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення ,зодовольнивши її позовні вимоги, посилаючись на неповне з*ясування судом
обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду,
обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої
інстанції, судова колегія не вбачає підстав для скасування чи зміни ухваленого
по справі рішення суду з наступних підстав:

При розгляді
справи, суд першої інстанції повно дослідив обставини справи, вірно визначив правовідносини, що виникли між сторонами та закон, їх
регулюючий.

При
визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, стягнутих з відповідача
як на утримання позивачки так і на утримання дитини, суд врахував той факт, що
вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки та дитини в твердій
грошовій сумі були заявлені нею, а також врахував матеріальне становище як
відповідача так і позивачки, стан здоров*я дитини, а тому вірно визначив їх
розмір, що не позбавляє права позивачки, при зміні матеріального становища
відповідача, звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Доказів того, позивачкою вживались заходи щодо одержання
аліментів з відповідача та вона не могла
одержати аліменти у зв*язку з ухиленням останнього
від їх сплати, позивачка суду не надала, атому,
суд першої інстанції на підставі ст. ст.79,191
СК України, прийшов до правильного висновку про
те, що аліменти на утримання позивачки та дитини необхідно стягувати з відповідача від дня пред*явлення нею позову.

Відповідно до
вимог ч2 ст.185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається
за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають
істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватись насамперед або покриттям після їх фактичного понесення
разово, періодично
або постійно.

Судом першої
інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами на сторонами не спростовано, що як позивачка, так і відповідач працюють, при
цьому, при розгляді справи судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач отримує меншу заробітну плату, ніж позивачка. Дочка сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 часто
хворіє, в зв*язку з чим з 11.01.2006 року знаходиться під наглядом
дитячої поліклініки, а також з листопада 2005 року знаходиться на диспансерному обліку в тубдиспансері, на диспансерному обліку у лікаря-алерголога, в вересні 2006 року перенесла операцію - адемотомію.

В зв*язку з
хворобою дитини, позивачка несла додаткові витрати на її лікування в
розмірі 1026,37 грн.

Враховуючи
матеріальний стан сторін, обставини справи, вимоги ст.ст. 141,150 СК України, які встановлюють рівность
прав та обов*язків матері та батька щодо піклування про
здоров*я дитини її фізичного, духовного та морального розвитку, судова колегія
погоджується з визначенням судом першої інстанції
розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину.

Вимагаючи
зобов*язати відповідача в майбутньому приймати участь в додаткових витратах, пов*язаних з хворобою, розвитком
здібностей доньки, щомісячно дізнаватись про наявність
додаткових витрат та в останній день кожного
місяця відшкодовувати додаткові витрати , а в літній період часу забезпечувати доньку санаторно-курортним лікуванням, позивачка не зазначила
розмір таких витрат, не надала доказів того, що такі витрати можуть бути нею
понесені в майбутньому, а тому судова колегія погоджується с висновком суду щодо відмови позивачці в задоволенні зазначених
позовних вимог.

Відмова в
задоволенні позову в цій частині не позбавляє права позивачки на повторне звернення до суду за відшкодуванням
додаткових витрат чи їх фінансування відповідачем наперед
при наявності доказів їх понесення чи постійного характеру таких витрат.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються та не дають підстав для
скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, судова
колегія приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення,
а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303,308, 313,317,319,218 ЦПК України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 -ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду
м. Харкова від 22 вересня 2006 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її

проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо

до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання нею

законної
сили.