У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 3 травня      2007 року
касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення
Солом'янського  районного суду м. Києва
від 27 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 1 березня 2007
року в справі за позовом ОСОБА_1   до
ОСОБА_2, третя особа - Київське міське управління юстиції, про визнання
недійсним заповіту,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що його батько за кілька днів до смерті
заповів все майно своїй онучці і його доньці - ОСОБА_2.

Вважаючи вказаний заповіт незаконним, оскільки заповідач знаходився у
хворобливому стані, не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними,
просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 27 грудня 2006 року, залишеним без змін  ухвалою Апеляційного суду м. Києва від        1 березня 2007 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на  неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків судів
обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права і
порушення норм процесуального права та ставить питання про скасування судових
рішень і передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним,  виходили з того, що позивач не надав
достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, не довів, що заповіт було
складено з порушенням вимог закону і в супереч
волевиявленню заповідача, а також те, що заповідач  при укладенні заповіту не розумів значення
своїх дій і не міг керувати ними.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги  і зміст оскаржуваних рішень не дають підстав
для висновку про те, що судами допущено порушення норм  процесуального або неправильне застосування
норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1   до ОСОБА_2,
третя особа - Київське міське управління юстиції, про визнання недійсним
заповіту за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 27 грудня 2006 року та ухвалу Апеляційного
суду м. Києва від 1 березня 2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема