Справа № 22ц-1101                           Головуючий суду першої
інстанції: Андрощук В.В.
Категорія: 34                                       Суддя-доповідач
апеляційного суду: Кутова Т.З.
УХВАЛА

Іменем   України

21
травня 2007 року                     колегія
суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Миколаївської області
у складі:

головуючої:   Лисенка
П.П.,

судців:             Кутової Т.З.,

Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання:                                                                               Швейновій
І.В.,

за участю
представника позивача: ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2, представників третьої особиОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за

апеляційною скаргою                            ОСОБА_1

на рішення
заводського районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2007 року, ухвалене за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам
та розстрочки неустойки

встановила:

В липні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

В позові зазначено, що на підставі виконавчого листа, виданого Центральним
районним судом м. Миколаєва, позивач зобов'язаний сплачувати аліменти на
користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1А частини всіх
видів заробітку чи то доходу. Державним виконавцем за станом на березень 2006
року нарахована заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 4547 грн. 94 коп.
та 2821 грн. 96 коп. пені. Посилаючись на неправильність розрахунку, свій
сімейний та матеріальний стан, а також на те, що він добровільно сплачував
аліменти, просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам.

В подальшому позивач уточнював позовні вимоги, та остаточно просив суд
звільнити його від сплати по заборгованості від аліментів та розстрочити
виплату неустойки 2821 грн. 96 коп.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26
лютого 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить вказане
рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити
його вимоги, посилаючись на те, що суд
не дав належної оцінки доказам  по
справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу,
дослідивши докази по справі, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Як видно з матеріалів справи і таке встановлено судом,
постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 1998 року з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження стягнуті аліменти в розмірі '/і частини його заробітку, але не менше
¼  частини неоподаткованого мінімуму доходів
громадян.

З даного часу виконавчий лист знаходиться на примусовому
виконанні. В зв'язку з зміною місця роботи
боржника виконавчий лист направлявся з однієї установи в іншу і

повертався
з визначеною заборгованістю (а.с. 7 - 8). Періодично сума заборгованості
змінювалася і відповідно до довідки № 1608 станом на 10 лютого 2006 року вона
складала 4260 грн., а в подальшому була збільшена  (а.с. 9).

Рішенням суду від 22 липня 2005 року з відповідача стягнуто на користь
позивачки пеню в сумі 2821 грн. 96 коп. (а.с. 34).

Відповідно до п. п. 2,3 ст. 197 СК України суд може повністю, або частково
звільнити боржника від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у
зв'язку з його тяжкою хворобою, або іншою обставиною, що має істотне значення,
або в зв'язку з непред'явленням без поважної причини виконавчого листа до
виконання. А відповідно до ст. 196 СК України, пеня може бути зменшена судом з
урахуванням матеріального  та сімейного
стану боржника.

Виходячи з наведеного та врахування зазначених норм
закону, суд повно та всебічно дослідив обставини справи, доказам, які надали
сторони, дав належну оцінку і дійшов вірного висновку про те, що обставини на
які посилається позивач, а саме незадовільний матеріальний стан та народження
дитини, не є підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам та
розстрочення пені.

Доводи апеляційної скарги про невірний розрахунок заборгованості по
аліментам не спростовують висновки суду, оскільки такі вимоги не заявлялись,
розрахунки суду не надавались.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 310, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1   відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.