УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня   2007р.                                                                       м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах по розгляду касаційних скарг
Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

Павлишиної
А.Т.,  Вакарук В.М. ,  Бідочко Н.П.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про втрату права на житло та зустрічним позовом ОСОБА_2до
ОСОБА_3про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення за касаційною
скаргою ОСОБА_3на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від
16.09.2004р.,  -

встановила:

В червні
2003р. ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2. про втрату права на
житло,  а ОСОБА_2. звернулася в суд з
зустрічним позовом до ОСОБА_3. про усунення перешкод в користуванні жилим
приміщенням та вселення. В порядку  ст. 105 ЦПК України
ОСОБА_1. замінено належним позивачем -
ОСОБА_3.

Рішенням
Хустського районного суду від 21.06.2004р. в задоволенні позовів ОСОБА_3. та
ОСОБА_2. відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду Закарпатської області від 16.09.2004р. рішення суду першої
інстанції в частині позову ОСОБА_2. змінено та задоволено її вимоги про
усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням і вселення,  а в решті рішення залишено без зміни.

Не
погоджуючись з ухвалою Апеляційного суду в частині задоволення позову ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. подала касаційну скаргу,  в якій,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального
права та неправильну оцінку обставин справи,
просила ухвалу Апеляційного суду в цій частині скасувати та залишити без
зміни рішення Хустського районного суду від 21.06.2004р.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду рішення Апеляційного суду відсутні,
виходячи з наступного.

Справа № 33-ц-68-кс/07р.                   Головуючий в 1-й інстанції:
Кемінь В.Д.

Категорія     13                                                            Доповідач:
Павлишина А.Т.

2

Судами
було встановлено,  що в липні 1999р.
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. зареєстрували шлюб,
зі згоди власника -
ОСОБА_3.,  зареєстрували своє
проживання в квартирі АДРЕСА_1. В
2000р. ОСОБА_3. подарувала спірну квартиру ОСОБА_1. З метою проживання в
квартирі їхньої сім"ї ОСОБА_1. та ОСОБА_2. кілька років проводили ремонт в
квартирі,  придбали до неї меблі,  однак,
в 2003р. шлюб між ними розірвано,
а ОСОБА_1. спірну квартиру знову подарував матері - ОСОБА_3.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_2.,  суд
першої інстанції мотивував тим,  що
позивачкою в суді не наведено доказів про право власності чи права володіння
спірною квартирою.

Однак,  апеляційний суд обґрунтовано не погодився з
таким висновком суду першої інстанції та задовольнив вимоги позивачки ОСОБА_2.
про усунення перешкод в користуванні квартироюАДРЕСА_1 та вселення в неї,  оскільки суд першої інстанції прийшов до
неправильного висновку про відсутність підстав для задоволення її позову через
неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема,  апеляційний суд прийшов до обгрунтованого
висновку,  що ОСОБА_2. набула право на
проживання в спірній квартирі як член сім"ї власника квартири,  а тому її право на проживання в спірному житловому
приміщенні регулюється положеннями  ст.
ст. 150,  156,
160 ЖК України. Так як суд встановив,  що після припинення подружніх стосунків між
ОСОБА_1. та ОСОБА_2. останній з боку відповідачки чинились перешкоди у вселенні
в спірну квартиру після проведеного ремонту,
то суд постановив рішення про задоволення позову ОСОБА_2.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги,  виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2  ст.324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права,
яке може бути підставою для скасування рішення суду лише за умови,  що це порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно  ст.335 ЦПК України суд касаційної інстанції
не може встановлювати або вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду ,
чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

З
матеріалів справи вбачається,  що судове
рішення апеляційним судом ухвалене з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а також відсутні
передбачені ч.1  ст.338 ЦПК України
підстави для обов"язкового скасування судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись  ст.332,
336 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати в
цивільних справах по розгляду касаційних скарг Апеляційного суду
Івано-Франківської області,  -

УХВАЛИЛА:

Касаційну
скаргу ОСОБА_3відхилити.

3

Ухвалу        Апеляційного    суду Закарпатської області від     16.09.2004р. залишити без зміни.

Ухвала
оскарженню не підлягає.