Справа №2-202007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

6 березня 2007 року Долинський
районний суд Івано-Франківської області в

складі:

головуючого -
судді Андрусіва І.М.

з участю секретаря- Литвинюк І.М.,

Адвокатів -ОСОБА_1 ОСОБА_2,ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Долині справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третьої особи-Долинська районна рада Долинська районна
державна адміністрація ,про визнання рішення виконавчого комітету Долинської
районної ради народних депутатів №210
від 18 жовтня 1990 року, свідоцтва
про право особистої власності видане ОСОБА_7на квартиру АДРЕСА_1в м. Долина,
договору дарування від

27  жовтня 2005
року частково недійсними, визнання права власності на частину

квартири,про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на нерухоме майно від

29.08.2005
року,

встановив;

Позивачі зазначили, що ОСОБА_4 24 січня 1977 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9- сином відповідачки ОСОБА_7 та братом
ОСОБА_10. Після одруження проживали в трьохкімнатній квартирі ОСОБА_7, що
знаходиться в м. Долина по АДРЕСА_1 разом з батьками. Після вселення в квартиру ОСОБА_4. була
в ній зареєстрована (прописана) як член сім"ї квартиронаймача. На час
вселення та реєстрації в спірну квартиру власником будинку був трест „Івано-Франківськбуд".

Після народження в подружжя ОСОБА_9 дітей -ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2  вони також були зареєстровані за вищевказаною
адресою.Таким чином вони всі відповідно до ст.64 ЖК України мали рівне право
разом з квартиронаймачем на проживання і користування цим житлом.

07 жовтня 1996 року шлюб між
ОСОБА_9. та ОСОБА_9. був розірваний, а ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_9. помер.

ІНФОРМАЦІЯ_4
ОСОБА_5 народила дочку ОСОБА_10, яка
була визнана інвалідом дитинства.У зв"язку з цим звернулась в КП
„Житловик", щоб її зареєстрували однак виявилось, що власником квартири є
ОСОБА_7,що квартира належить їй на праві особистої власності. Даний факт
відповідачка від них скривала. В березні 2006
року вони отримали повідомлення від ОСОБА_10. про те, що вона

28  листопада 2005 року стала власником спірної квартири згідно договору
дарування ,і

пропонує їм в термін до 01 липня 2006
року виселитись з квартири.

Як їм стало відомо ОСОБА_7 стала
власником квартири на підставі рішення виконавчого комітету Долинської районної
ради народних депутатів від 18 жовтня 1990 року №210 прийнятого відповідно до наказу №226 від 18.10.1990 року тресту„Івано-Франківськбуд"про передачу безкоштовно
основним квартиронаймачам в

особисту власність
жилі будинки що належать тресту ,в тому числі в м.Долина по вул.Пушкіна
,4.3гідно додатку №1 квартира
НОМЕР_1передана
ОСОБА_7.і вирішено оформити право особистої власності на житлові будинки за
квартиронаймачами згідно додатку. На підставі цього рішення 11.03.1991 року виконком
Долинської районної ради народних депутатів видав свідоцтво на право особистої
власності на жилий будинок -27/1000
частин в м. Долина по АДРЕСА_1
ОСОБА_7.Право власності зареєстровано в Івано-Франківському ОБТІ в
реєстровій книзі №6 за
реєстровим номером 1478
. 28.11.2005 року квартира НОМЕР_1
ОСОБА_7.подарована дочці ОСОБА_8. Вважають, що рішення виконавчого комітету
Долинської районної ради народних депутатів від 18 жовтня 1990
року №210 , свідоцтво
на право особистої власності на жилий будинок -27/1000 частин, а також договір дарування цієї квартири від 27 жовтня 2005 року порушують
їх житлові права , а тому є
підстави для визнання в судовому порядку частково недійсними та визнання за
ними права власності на частину квартири.

Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім"ї наймача,
які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами і
несуть всі обов"язки, що випливають із договору найму жилого приміщення.
Така передача квартири без відома і згоди всіх членів сім"ї наймача в
особисту власність тільки наймачу ОСОБА_7. вчинена з порушенням діючого на той
час законодавства і порушила їхні права на це житло .Оскільки на час передачі
квартири в особисту власність ОСОБА_7 в ній проживали ,і були зареєстровані
ОСОБА_7, ОСОБА_4., ОСОБА_5. та ОСОБА_6. то
кожному членові сім'ї наймача повинно належати по 1/5 частині. Так як
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, то
належну йому частку в квартирі успадкували ОСОБА_7., ОСОБА_5. та ОСОБА_6. в рівних частинах, тобто по 1/15 частині квартири. Спадщину прийняли згідно діючого
на той час законодавства-шляхом фактичного прийняття спадщини, так як на день
смерті спадкодавця проживали разом з ним.

З врахуванням викладеного ОСОБА_4.
має право на 1/5 частину
квартири, ОСОБА_5. та ОСОБА_6.і ОСОБА_7 по 4/15 частини кожний.Одже ОСОБА_7 вправі була розпоряджатися
тільки 4/15 частинами
квартири, а не цілою квартирою. Зокрема вона вправі подарувати тільки свою
частину квартири, однак в порушення їхніх прав на житлове приміщення
відповідачка подарувала цілу квартиру своїй дочці ОСОБА_10.Також зазначили ,що
з 1997 року
вони роздільно зОСОБА_9 оплачують квартплату та комунальні послуги.

Під час слухання справи позивачі збільшили позовні вимоги
і зазнаначили,що при ознайомленні в судовому засіданні з копією договору
дарування квартири від 27
жовтня 2005 року
посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_11 та копією дубліката свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від 29
серпня 2005 року  ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 в м. Долина
виникла необхідність в уточненні позовних
вимог ,щодо дати посвідчення договору дарування та збільшенні позовних вимог, а
саме визнання недійсним дубліката свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 29 серпня 2005 року, виданого
Долинською районною радою.Долинська районна рада видавши на підставі
вищевказаного рішення, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 29.08.2005 року ОСОБА_7про
право приватної власності на трьохкімнатну квартиру в м.Долина по АДРЕСА_1
порушила їхні права,які вони мають відповідно до ст.64 ЖК України.Оскільки на
день прийняття рішення про передачу в особисту власність трьохкімнатної
квартири ,вони були зареєстровані і проживали в цій квартирі ,і мали право на
це жиле приміщення.

Крім цього Долинська районна рада видала 29.08.2005 року нове
свідоцтво про право власності на нерухоме майно,а не дублікат свідоцтва про
право власності ОСОБА_7на спірну
квартиру,тому не вправі була видавати дублікат свідоцтва про право власності
на нерухоме майно.

Представник позивачів позовні вимоги підтримала
зіславшись на вищевказані обставини,при
цьому просила визнати недійсним договір дарування від 27.10.2005 року,оскільки
при складанні позовної заяви допущена помилка.

Представник ОСОБА_7. вона ж
відповідачка- ОСОБА_10.позовних вимог не визнала та пояснила ,що її батько
працював на Долинському заводі ЗБВіК, де в 1979 році трагічно

загинув внаслідок отриманої травми на
виробництві.Оскільки в квартирі залишилась проживати його дружина ОСОБА_7 та
діти, трест „Івано-Франківськбуд „передав безкоштовно основним квартиронаймачам
в особисту власність житлові будинки, що належали тресту.Після чого
ОСОБА_7видано 11.03.1991
року свідоцтво на право особистої власності на 271000 частинах жилого
будинку, який знаходиться в м.Долина.Позивачі
в 1996 році перейшли проживати у
смт.Вигоду.Ввжає ,що квартиру мамі передали правильно відповідно до
діючого на той час законодавства.

Представник Долинської районної ради пояснив ,що
свідоцтво повинно було видане на всіх членів сім"ї.

Представник Долинської районної державної адміністрації
пояснив,що вони являються правонаступниками Долинського райвиконкому ,рішення
виконкому частково недійсне,оскільки порушені права інших членів сім"ї
,які проживали з ОСОБА_7

Суд, дослідивши та оцінивши здобуті
та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що даний
позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Матеріалами справи та в судовому
засіданні встановлено,що ОСОБА_4.27.01.1977 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9.
Після одруження , разом з
батьками проживали в трьохкімнатній
квартирі,   що знаходиться в м. Долина
АДРЕСА_1. Після
вселення в квартиру ОСОБА_4. була в ній зареєстрована (прописана) як член
сім"ї квартиронаймача.Також в даній квартирі проживали їх діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1народження та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження. Про те,що
ОСОБА_4. та ОСОБА_9.розірвали шлюб 7.10.1996
року свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу -НОМЕР_2,запис№182 від 07.10.1996 року. 26.09.2002 року
ОСОБА_9.помер, що вбачається з копії свідоцтва про смерть НОМЕР_3 запис №188 від 26.09.2002 року.

Факт проживання і реєстрації позивачів ,та ОСОБА_7 .в
м.Долина по АДРЕСА_1 підтверджується
довідкою №4125 від 28.02.2006 року виданою комунальним підприємством „Житловик",копією
рішення Долинського районного суду від від 24.03.1997 року по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4.,ОСОБА_5.про втрату права на користування житловим
приміщенням та зустрічним позовом про вселення в квартиру .

Власником квартири№АДРЕСА_1 в місті
Долина до 11.03.1991 року був
трест „Івано-Франківськбуд".Згідно акту від 01.01.1991 року про передачу
кв.№АДРЕСА_1 в м.Долина ,постійно діюча комісія при житлово-побутовому
підприємстві передала ,а ОСОБА_7 прийняла у особисту власність квартиру.

Копія
свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 11.03.1991 року свідчить про те,що ОСОБА_7передано 271000 частин
житлового будинку який знаходиться по АДРЕСА_1.

Доводи позивачів про те,що , рішення
виконавчого комітету Долинської районної ради народних депутатів від 18 жовтня 1990 року №210 яке прийняте
відповідно до наказу №226
від 18.10.1990 року
тресту„Івано-Франківськбуд"та свідоцтво на право особистої власності на
жилий будинок -27/1000 частин в
м. Долина по АДРЕСА_1
від 11 березня 1991 року, а також
договір дарування цієї квартири від 28
листопада 2005 року
порушують житлові права позивачів ,а саме ст.64 ЖК України , тому є підстави
для визнання їх в судовому порядку частково недійсними та визнання за ними
права власності на частину квартири,оскільки така передача квартири без відома
і згоди всіх членів сім"ї наймача в особисту власність ОСОБА_7. вчинена з
порушенням діючого на той час законодавства , спростовуються
ст. 5 Закону
СРСР „Про підприємства"№1529-1
від 04.06.1990 року,згідно
якого підприємство має право ,якщо інше не передбачено статутом
,продавати,здавати в оренду громадянам засоби виробництва та інші матеріальні
цінності ,за винятком тих які відповідно до законодавчих актів Союзу
РСР,союзних і автономних республік не можуть бути в їхній власності або
користуванні.Безоплатна передача і надання підприємством матеріальних цінностей
громадянам здійснюється з дозволу власника уповноваженого ним органу у випадках ,не заборонених законодавчими
актами Союзу РСР,союзних і автономних республік. Статтею 2 Закону СРСР „Про
власність „№1305 від 06.03.1990 року
передбачено,що власник на свій розсуд володіє користується і розпоряджається
майном,яке йому належить.Саме керуючись даними Законами власник житла -трест
„Івано-

Франківськбуд"прийняв рішення
про передачу у особисту власність квартири АДРЕСА_1 основним
квартиронаймачам яким була на той час ОСОБА_7.А оскільки оформлялось право
власності на ці квартири місцевими органами влади ,то додатково приймалось
рішення виконавчим комітетом Долинської ради народних депутатів та видано
свідоцтво від 11.03.1991
року на право особистої власності на жилий будинок -271000
частин ,ОСОБА_7,яке зареєстроване в книзі №6 за реєстровим номером №1478 від 11.03.1991
року.

Також на думку суду прийнявши таке рішення виконком
Долинської районної ради не порушив права позивачів передбачені ст.64 ЖК
України,оскільки дана норма житлового кодексу регулює права і обов'язки членів
сім"ї наймача ,щодо користування житлом ,однак не володіння і
розпоряджання житлом ,оскільки цим елементом права наділені власники житла,яким
являвся трест „Івано-Франківськбуд".Договір дарування квартири №АДРЕСА_1 в м.Долина від 25 жовтня 2005 року
ОСОБА_8,укладений з дотриманням вимог ст.ст.717-719 ЦК України ,тобто даного
виду правочину. Суд вважає, що не заслуговують уваги доводи позивачів про те,що
Долинська районна рада не вправі була видавати дублікат свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,оскільки ними не представлено з цього приводу
доказів.

Доводи позивачів про те ,що на час передачі квартири в
особисту власність відповідачці в ній проживали ,і були зареєстровані ОСОБА_7,ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. та ОСОБА_6. дому ОСОБА_4. має
право на 1/5 частину
квартири,   ОСОБА_5. та ОСОБА_6.і ОСОБА_7. по 4/15 частини кожний,
спростовується ст.5 ЦК України,яка передбачає, що акт цивільного законодавства
не має зворотної дії у часі ,крім випадків ,коли він пом"якшує або скасовує
цивільну відповідальність.Вищевказані доводи позивачів базуються на вимозі Закону України „Про приватизацію державного
житлового фонду" який набрав чинності 19.06.1992 року ,ст.8 якого
передбачає,що передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім"ї,які
постійно мешкають в даній квартирі ,в тому числі тимчасово відсутніх ,за якими
зберігається право на житло .
Одже норми даного Закону не можуть застосовуватись до правовідносин які
мали місце в 1990 році,оскільки
Закон України „Про приватизацію державного житлового фонду" набрав
чинності 19.06.1992 року, а
на той час спірна квартира була передана в особисту власність ОСОБА_7 і не
перебувала в державному житловому фонді.

Таким чином суд приходить до
висновку,що рішення виконавчого комітету Долинської районної ради народних
депутатів від 18 жовтня 1990 року №210 , свідоцтво на
право особистої власності на жилий будинок -27/1000 частин видане ОСОБА_7, а також договір дарування цієї квартири від 25 жовтня 2005 року не
порушують житлові права позивачів ,
тому немає підстав для визнання їх частково недійсними .

На підставі ст.5 ЦК України, ст.64 ЖК України,ст. ст. 5 Закону СРСР „Про
підприємства" 04.06.1990 року, ст.2 Закону СРСР „Про
власність"від 06.03.1990 року,ст.8 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду",керуючись ст.ст.213,215 ЦПК
України,суд-

РІШИВ:

В позові ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третьої особи-
Долинська районна рада Долинська районна державна адміністрація ,про визнання
частково недійсними рішення виконавчого комітету Долинської районної ради
народних депутатів №210 від 18 жовтня 1990 року, свідоцтва про право особистої власності ОСОБА_7 на
квартиру АДРЕСА_1в м.
Долина, договору дарування дарування квартири №АДРЕСА_1 в м.Долина від 25
жовтня 2005 року
ОСОБА_8 ,також визнання за ОСОБА_4 права власності на 15 (315) частини,за
ОСОБА_5 на 415 частини,ОСОБА_6 на 415частини квартири АДРЕСА_1 в м.Долина ,про
визнання недійсним свідоцтва/дублікату про право власності на нерухоме майно
від 29.08.2005

року,видане
Долинською районною радою ОСОБА_7на трьохкімнатну квартиру в м.Долина по АДРЕСА_1 -відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Заява про апеляційне оскарження рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня ознайомлення з рішенням до апеляційного суду Івано-Франківської області
через Долинський районний суд; апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до апеляційного суду Івано-Франківської області
через Долинський районний суд.