АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-1071/07
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2007 року                                                  М.Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

головуючого
судді      Савченко О.В.

суддів                          Гончара О.С, Мануйлова Ю.С.

при
секретарі             Тахтаул О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 30
жовтня 2006 року в
справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1про захист честі та гідності, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2. після неодноразового уточнення своїх позовних вимог звернулась до
суду із вказаним позовом. Зазначала, що сторони по справі працюють викладачами
в Запорізькому авіаційному коледжі (надалі ЗАК). В період з січня 2005 року по березень
2006 року
відповідачем неодноразово вчинялись дії, направлені на приниження честі та
гідності позивача. Відповідачка публічно обвинувачувала позивача в хабарництві.
Ці заяви ОСОБА_1. публічно і неодноразово поширювала між викладачами та
студентами коледжу. Зазначені дії негативно вплинули на ділову репутацію
позивача, чим завдали їй моральної шкоди, що відобразилось на стані її
здоров'я. Позивач змушена була лікуватись в медичній установі, витрачала на свое лікування
грошові кошти. В зв'язку з чим, просила стягнути з відповідача 5500 гри. на
відшкодування моральної шкоди, 686,45
гри. - матеріальних
витрат на лікування. Зобов'язати ОСОБА_1. спростувати на загальних зборах
робітників ЗАК виказані публічно заяви про скоєння хабарництва і принести
вибачення на адресу позивача.

Відповідач позов не визнала, звернулась із зустрічним
позовом, в якому зазначала, що саме позивач своїми діями завдає шкоди честі та
гідності ОСОБА_1. Саме ОСОБА_2. зверталась до директора ЗАКу із заявами, в яких
повідомляється, що ніби-то ОСОБА_1. примушує студентів складати заяви про
хабарництво, що ніби-то вчиняє ОСОБА_2. В зв'язку з чим, відповідач вважає, що
діями позивача їй завдано моральну шкоду, яку вона просить відшкодувати в
розмірі 1600 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2006 року позов
ОСОБА_2. задоволено частково. З відповідача на її користь стягнуто на
відшкодування моральної шкоди 2000
грн., матеріальної шкоди 686,45
грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої
інстанції норм матеріального і процесуального права, апелянт просила судове
рішення скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити її вимоги в повному
обсязі, відмовивши ОСОБА_2. в задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.307, п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції,
апеляційний суд у випадку недоведеності обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, має право скасувати рішення суду першої інстанції
і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 10
ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п.3, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про
застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової
репутації громадян та організацій" при розгляді цивільних справ даної
категорії, суди повинні з'ясувати, чи поширені відомості, про спростування яких
пред'явлений позов, порочать вони честь, гідність або ділову репутацію позивача
та чи відповідають дійсності. При цьому відповідач повинен довести, що поширені
ним відомості відповідають дійсності. На

2

позивача
покладається обов'язок довести лише факт поширення відомостей, які його
ганьблять, особою, до якої пред'явлений позов.

Однак, дослідивши матеріали справи, судова колегія
приходить до переконання, що ОСОБА_2., як позивач, не виконала свого обв'язку
щодо доведення поширення відомостей, які порочать її честь та гідність.

Так, ОСОБА_2. заявила, що в період з січня 2005 року по березень 2006
року відповідачем неодноразово вчинялись дії, направлені на приниження
честі та гідності позивача, які відобразились у публічному обвинувачувані
позивача в хабарництві. Ці заяви ОСОБА_1. ніби-то публічно і неодноразово
поширювала між викладачами та студентами коледжу. Разом з тим, на підтвердження
своїх заяв позивачем надано до суду лише свідчення двох осіб, які у минулому
були студентами ЗАКу.

При цьому свідок ОСОБА_3. пояснила, що ОСОБА_1. просила її написати заяву
на ім'я директора ЗАКу про те, що ОСОБА_2. вимагає та бере хабарі, при цьому
додатково просила віднайти ще когось, хто б погодився написати ще таку заяву.
Таку пропозицію ОСОБА_3. передала ОСОБА_4., але обидва свідки відмовились
складати зазначену заяву оскільки не вважали і не вважають ОСОБА_2. хабарницею.

Таке ймовірне звернення ОСОБА_1. до ОСОБА_3чи то до ОСОБА_4судова колегія
не визнає за "неодноразове поширення між викладачами та студентами коледжу
відомостей, які порочать честь і гідність позивача, та публічне обвинувачення
ОСОБА_2. в хабарництві на протязі періоду з січня 2005 року по березень
2006 рік".

Крім того, не є безспірним, на думку суду, й сам факт звернення ОСОБА_1. до
ОСОБА_3і ОСОБА_4., який фактично не підтверджений об'єктивними доказами.

Будь-яких інших
доказів судом в рішенні не наведено, а позивачем суду не надано.

За таких обставин судова колегія вважає, що у суду першої інстанції не було
підстав для задоволення позову ОСОБА_2. і в стягнення витрат на її лікування в
медичній установі. Оскільки по справі відсутні доказі причинного зв'язку між
діями (бездіяльністю) ОСОБА_1. і хворобою ОСОБА_2., яка хворіла на хронічний
пієлонефрит.

Не надано достатніх доказів і ОСОБА_1. для задоволення її
зустрічних вимог. Та обставина, що суд відхилив в попередньому судовому
засіданні клопотання її представника про допит ряду свідків, судова колегія не
вважає незаконною, оскільки згідно пояснень представника відповідача вони б
дали суду пояснення, які не стосуються предмету розгляду справи.

Отже за таких обставин судова колегія вважає за необхідне
відмовити сторонам у задоволенні їх позовних вимог через недоведеність.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 307,
309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2006 року по справі
скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовів ОСОБА_2до
ОСОБА_1про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної
шкоди та ОСОБА_1до ОСОБА_2про захист честі та гідності, відшкодування моральної
шкоди ВІДМОВИТИ.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.