Справа №6276                                              Головуючий в
першій інстанції - Васіна
Категорія 41                                                  Доповідач
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007
року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого              Тамакулової В.О.,

суддів                          Котушенко С.П., Гокова П.В.

при секретарі             Чергенець C.O.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні вм.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою закритого
акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кіровського
районного судум.Дніпропетровська від 25
травня 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1до закритого акціонерного товариства комерційний банк
«ПриватБанк» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.51-52) до ЗАТ
КБ «ПриватБанк» про
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, мотивуючи це тим, що з вересня 2003 року він знаходився в трудових правовідносинах з
Харківським головним регіональним управлінням ЗАТ КБ «ПриватБанк». В
2005 році, у зв'язку з майбутнім народженням дитини в його сім'ї, наявністю
кращих житлових умов в м.Дніпропетровську, а також ігноруванням відповідачем
його інтересів, ним було прийнято рішення про переїзд у м.Дніпропетровськ.

25 квітня 2005
року, в період своєї тимчасової непрацездатності, він направив відповідачеві
заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з проханням надіслати трудову
книжку поштою на його адресу в м.Дніпропетровську. Пізніше, за рекомендацією
начальника відділу кадрів відповідача, він зазначив у вказаній заяві, що
останнім днем роботи вважати 11 травня 2005 року.

Незважаючи на
неодноразові нагадування та скаргу, відповідач не повідомив його про прийняте
рішення і тільки 27 лютого 2006 року направив на його - позивача адресу трудову
книжку з записом про звільнення з роботи на підставі наказу №12411 від 11
травня 2005 року.

Посилаючись на
порушення своїх прав, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток
за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки в сумі 9721,14 гр. та 20000 гр. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 травня 2007 року позов
задоволено частково. На користь позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заробітна плата в сумі 9279,27 гр. та 500 гр. на
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній
скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення, посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, на недоказаність обставин, що
мають значення для справи, на порушення норм матеріального і процесуального
права, а також про ухвалення нового рішення.

Перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить
передбачених ст.ст.309-311
ЦПК України підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом
встановлено, що позивач з вересня 2003
року знаходився в трудових правовідносинах з філією «Харківське головне
регіональне управління» ЗАТ КБ «ПриватБанк». 25 квітня 2005 року, в період
своєї тимчасової непрацездатності, він подав заяву про звільнення з роботи за
власним бажанням з 27 квітня 2005 року у зв'язку з переїздом на місце
постійного проживання в м.Дніпропетровськ із проханням надіслати трудову книжку
поштою за адресою АДРЕСА_1.

Отримавши
відповідь про недопустимість звільнення в період тимчасової непрацездатності,
позивач уточнив дату звільнення і просив останнім робочим днем вважати 11
травня 2005 року.

Наказом №124/1 ЛС від 11 травня 2005 року позивач був
звільнений з роботи з 11
травня 2005 року на
підставі ст.38 КЗпП України.

У відповідності
з ч.1 ст.47
КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену трудову книжку. Згідно ч.4 ст.235
вказаного

Кодексу
у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Оскільки
відповідач надіслав позивачу трудову книжку за вказаною в заяві адресою тільки 27 лютого 2006 року, чим
причинив йому моральні страждання, суд дійшов до правильного висновку про
стягнення з нього на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з дня звільнення по день працевлаштування - 1 жовтня 2005 року та суму
моральної шкоди.

Розглядаючи
виниклий спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права та
обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав
належну оцінку доказам в їх сукупності. Ухвалене судом рішення відповідає
матеріалам справи та вимоги закону.

Доводи
апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів про повторне звернення
за надісланням йому трудової книжки не є підставою для скасування рішення,
оскільки пересилка трудової книжки поштою допускається при наявності письмового
погодження працівника, яке було викладене в заяві позивача про звільнення.

Безпідставним є
посилання апеляційної скарги на відсутність доказів спричинення моральної шкоди
позивачу, оскільки сам факт затримки видачі трудової книжки, свідчить про
наявність моральної шкоди, яку відповідач, як винна особа, повинен відшкодувати
позивачу.

Інші доводи
апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення спору і не дають
підстав до висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, а зводяться до незгоди з висновками суду
по оцінці доказів.

Згідно ст.212
ЦПК України виключне право оцінки доказів, належить суду, який оцінює їх за
своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись
ст.ст. 303, 304, 308, 313,
315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення
Кіровського районного судум.Дніпропетровська від 25 травня 2007
року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.