Справа
№ 2-93307 Категорія
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року місцевий Ленінський районний суд м.
Севастополя в складі:

головуючого  - судді
Пузіної В.І.

при
секретарі  -  Обуховській Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна з чужого
незаконного володіння, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, про
визнання права власності на автомобіль, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду 07.11.06 року з позовом, в
якому вказує, що є власницею автомашини марки ВАЗ, моделі 2101, випуску 1971
року, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_3. 04.12.2000 року
видала довіреність ОСОБА_3 на право керуванням даним автомобілем, а 20.12.2000
року ОСОБА_3 передовірив дане право ОСОБА_2 07.11.2003 року позивачка
відкликала довіреність, тому просить витребувати майно з чужого незаконного
володіння відповідача і повернути їй, як належній власниці. Крім того, просить
стягнути з ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 2000 грн., оскільки його
неправомірними діями по утриманню чужого майна позивачка вимушена користуватись
громадським транспортом, нести витрати на таксі.

В судових засіданнях 17.01.07 року і 28.02.07 року
позивачка позовні вимоги підтримала.

Відповідачі по первісному позову ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в особі
представника з вимогами не погодились, пояснили, що ОСОБА_1 видала довіреність
на ім'я ОСОБА_3 з правом як керувати так і розпоряджатися транспортним засобом.
ОСОБА_3 20.12.00 року продав машину ОСОБА_2 за 4 50 доларів США, однак договір
купівлі-продажу не оформив, а видав також довіреність. Вважають що позивачка
втратила право власності на машину.

Представник позивача по зустрічному позову уточнила
позовні вимоги, вказує, що видачею довіреності 20.12.00 року між ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_3 передав ОСОБА_2
автомобіль, а той сплатив за машину 450 доларів США. Просить визнати правочин доручення удаваним, визнати його
договором купівлі-продажу і на цій підставі визнати за ОСОБА_2 право власності
на автомашину. Для реалізації свого права власності просить зобов'язати ОСОБА_1
передати ОСОБА_2 свідоцтво про реєстрацію спірної автомашини.

Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_3 з даними
позовними  вимогами  погодився,  підтвердив
обставини  укладення

2

договору купівлі-продажу
і отримання від ОСОБА_2 4 50 доларів США
за проданий автомобіль.

Позивачка по первісному позову і відповідач по
зустрічному позову ОСОБА_1 в судове засідання 11.04.07 року не з'явилась, про
місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не
повідомила, в попередніх судових засіданнях з вимогами зустрічного позову не
погоджувалась, вважала себе належною власницею машини.

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, знаходить первісний позов
таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов обґрунтованим і
підлягаючим задоволенню.

Судом встановлено, що право власності на автомашину марки
ВАЗ, моделі 2101, випуску 1971 року, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2,
реєстраційний НОМЕР_3
зареєстровано за ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво НОМЕР_4 від 15.01.1998
року про реєстрацію транспортного засобу на її ім'я(а.с. 5).

04.12.2000 року ОСОБА_1 доручила ОСОБА_3 керувати і
розпоряджатись  спірним  автомобілем,
про  що  видала
довіреність (доручення) з правом передоручення, засвідчене нотаріусом
(а.с.59).

20.12.2000 року ОСОБА_3, який згідно з доручення ОСОБА_1 мав право розпоряджатись
майном, продав автомашину марки ВАЗ, моделі 2101, випуску 1971 року, двигун
НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_3 ОСОБА_2 Однак
замість договору купівлі-продажу оформили договір доручення (а. с. 58), а
ОСОБА_3 видав
ОСОБА_2 розписку про отримання за проданий автомобіль гроші в сумі 450 доларів
(а.с. 17).

Суд не приймає до уваги доводи позивачки, що вона не
уповноважувала ОСОБА_3
розпоряджатись автомашиною ВАЗ, оскільки оригінал доручення, який залучений
до справи, свідчить про те, що ОСОБА_1 надала відповідачу таке право (а.с. 59).
Про недійсність підпису в дорученні позивачкою не заявлено.

Таким чином дії ОСОБА_3 по відчуженню транспортного засобу відповідали вимогам
закону і не суперечили наданим дорученням від 04.12.000 року повноваженням.

Суд згідно зі ст. . 58 ЦК України в редакції 1963 року визнає правочин доручення
від 20.12.00 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 удаваним, таким, що приховує договір купівлі-продажу.

Судом встановлено, матеріалами справи та поясненнями
ОСОБА_3 і
представника ОСОБА_2 підтверджено, що 20.12.00 року ОСОБА_3 передав
автомашину марки ВАЗ, моделі 2101, випуску 1971 року, двигун НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_3
ОСОБА_2, та отримав від нього 450 доларів СІЛА, про що видав розписку.

Тобто сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов, а саме з предмету договору, його ціни. Крім того, договір
виконаний. Тому суд застосовує правила щодо правочину, який сторони насправді
вчинили, тобто купівлю-продаж.

Згідно з цим, відповідно до ст.. 328 ЦК України і ст.. 12 ЗУ «Про власність» ОСОБА_2 придбав право
власності на автомобіль марки ВАЗ, моделі 2101, випуску 1971 року, двигун
НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_3, яке виникло у нього з договору купівлі-продажу від
20.12.00 року.

Суд також погоджується з вимогою про захист права
власника на автомобіль і витребування свідоцтва про реєстрацію транспортного
засобу, оскільки відмова ОСОБА_1 передати документ порушує права

3

нового
власника на реєстрацію права
власності в органах
МВС України.

Оскільки в судовому
засіданні знайшли підтвердження обставини, заявлені позивачем по
зустрічному позову ОСОБА_2 і за ним визнано право власності на автомобіль, тому
вимоги позивача по первісному позову ОСОБА_1 про витребування цього автомобіля
не обґрунтовані, не засновані на законі, тому не можуть бути задоволені.

З тих же підстав не підлягають задоволенню вимоги
позивача щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки дії відповідачів не
порушували права ОСОБА_1

Відповідно до ст..
88 ЦПК України судові витрати позивача по первісному позову не підлягають
відшкодуванню, оскільки в задоволенні позову відмовлено. Від стягнення судових
витрат по зустрічному позову представник позивача відмовився.

На підставі ст. 58 ЦК
України в редакції 1963 року, ст..235,
328, 387 ЦК України,
керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Зустрічний
позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на легковий автомобіль
марки ВАЗ, моделі 2101, випуску 1971 року, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2,
реєстраційний НОМЕР_3.

Зобов'язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_2 свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 15.01.1998 року на автомашину ВАЗ,
моделі 2101, випуску 1971 року, двигун НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, реєстраційний
НОМЕР_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду м. Севастополя через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ст.. 295 ч.4 ЦПК.
України.