Справа
№22-ц-2020/2006р.                                Головуючий в 1
інстанції Лантратова А.І.
УХВАЛА ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеля­ційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді:   Дралло І.Г.

Суддів:   Берзіньш B.C.

М"ясоєдової
Т.М. при секретарі Гребенніковій Н.О., Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про
відшкодування матеріального збитку і моральної шкоди за апеляційною скаргою
ОСОБА_2на рішення Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 13
грудня 2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2про стягнення матеріального збитку у розмірі 1652
грн. 88 коп., витрат, які пов'язані з проведенням експертиз в розмірі 747 грн.
44 коп. і стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн. Свої вимоги мотивував
тим, що 15.05.2005 р. на вулиці Баглікова у м. Алушті ОСОБА_2., керуючи
автомобілем „Renault-clio" держ. знак
НОМЕР_1порушила правила дорожнього руху і зіткнулась з автомобілем ВАЗ 2109
держ. знак НОМЕР_2, який належить позивачу на праві власності, і яким він
керував. В результаті ДТП
його автомобілю ВАЗ 2109 держ. знак НОМЕР_2 спричинені технічні
пошкодження. Вважає, що завдана відповідачкою моральна шкода, виражена у
позбавленні можливості використовувати автомобіль, який належить йому на праві власності, в результаті чого прийшлось змінити
свій звичний уклад життя, займатись ремонтом. Крім того, моральні
страждання позивачу також спричинила несумлінність ОСОБА_2., котра відмовилась від обіцянки у добровільному порядку
відшкодувати завданий збиток, у зв'язку з чим він змушений був
звернутись до суду. Також, при дорожньо-транспортній пригоді він переніс стрес.

Рішенням
Алуштинського міського суду    Автономної
Республіки Крим від 13 грудня 2006 року позов ОСОБА_1задоволено.

Не погодившись з
рішенням суду, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення суду незаконне
і необгрунтоване та не відповідає обставинам справи.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2. підтримав доводи апеляційної
скарги, ОСОБА_1. та його представник проти доводів апеляційної скарги
заперечували.

Обговоривши наведені у скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

2

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постановлюючи
рішення, суд першої інстанції виходив із обгрунтованності заявлених вимог.

Такі висновки суду
відповідають матеріалам справи, фактичним обставинам і не суперечать вимогам
законодавства.

Так ст.ст. 1167,
1187 ЦК України
передбачено, що майнова та моральна шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто за умовою вини. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

По справі
встановлено, що ДТП, в результаті
якого постраждала автомашина позивача, сталося 15.05.2005 р. на вулиці
Баглікова у м. Алушті з вини ОСОБА_2., яка, керуючи належним їй автомобілем „Renault-clio"
держ. знак НОМЕР_1, порушила
правила дорожнього руху і зіткнулась з
автомобілем ВАЗ 2109 держ. знак НОМЕР_2, який належить позивачу на праві
власності, і яким він керував, в результаті чого автомобілю позивача
спричинені технічні пошкодження. В результаті ДТП позивачу спричинено матеріальну шкоду у розмірі
1652грн.88коп. та моральну шкоду у розмірі 2000грн. Вищезазначене стверджується
матеріалами справи, зокрема висновком товарознавської експертизи від
14.04.2006р., висновком автотехнічної експертизи від 14.08.2006р.,
адміністративним матеріалом №762 та інш.

Доводи апелянта
про необгрунтованність висновків автотехнічної експертизи з посиланням на її
призначенні з порушенням процесуальних норм та проведення без дослідження адміністративного матеріалу та
пояснень свідків спростовуються матеріалами справи та не можуть бути
взяті до уваги, оскільки ухвалою суду про призначення автотехнічної експертизи
від 07.12.2005р. оплата її проведення була покладена на ОСОБА_2і нею не
проведена, у зв'язку з чим експертизу не було проведено, що слідує із
супроводжувального листа директора ТОВ „НДЛСЕ" (а.с.44). Ухвалою суду від
09.06.2006р. задоволено клопотання позивача та призначено автотехнічну
експертизу з покладенням обов'язку по її оплаті на позивача, що не заборонено
законом. Ухвала суду від 09.06.2006р. про призначення автотехнічної експертизи
постановлювалась в судовому засіданні за участі позивача і відповідача, ОСОБА_2 проти її
призначення не заперечувала, правами, передбаченими ст.143 ЦПК України, не
скористалася та ніяких клопотань не
заявляла. Для проведення експертизи експерту направлялась цивільна справа на
60 аркушах(а.с.61), яка містила в собі ксерокопію адміністративного матеріалу
відносно ОСОБА_2, схему ДТП, протоколи судових засідань з поясненнями сторін по справі
та показаннями свідків. Клопотань про призначення додаткової чи повторної
експертизи відповідачкою не заявлялось.

Принцип
змагальності, який встановлений ст.ст. 10,60 ЦПК України, зобов'язує кожну
сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Апелянт, оспорюючи висновки суду першої інстанції у цій частині, не надав суду
ніяких доказів щодо наявності вини позивача і не просив забезпечити докази
відповідно до ст.134 ЦПК України.

3

Неспроможні і доводи апелянта про те, що позивач витратив на ремонт лише 650грн., а не суму, стягнену судом, оскільки
відшкодуванню підлягають не фактично понесені
витрати на ремонт автомашини, який може бути проведено позивачем і своїми силами, а дійсна майнова шкода, спричинена майну власника
в результаті ДТП. Розмір моральної шкоди
у сумі 2000грн. визначено судом з урахуванням характеру правопорушення, обставин справи, вимог розумності і справедливості, що
не суперечить положенням ст.23 ЦК
України.

Відповідно до
ст.303ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованність рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги.

Підстав для скасування рішення суду
за доводами апеляційної скарги немає.

З урахуванням
наведеного, керуючись ст.ст.303,308 Цивільного процесуального кодексу України,
колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Алуштинського міського суду Автономної Республіки Крим від 13 грудня
2006 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на
протязі двох місяців.