overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-75/07
УХВАЛА Іменем УКРАЇНИ

„19"
січня 2006 року

Малиновський районний суд м. Одеси
в складі:

головуючого -
судді Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря - Іскрич
В.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі
клопотання сторін про визнання мирової угоди у цивільній справі за позовом ДП
«Сільгосмашпостач» до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів по зобов'язанню та шкоди спричиненої прострочкою
боржника, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою до ОСОБА_1
про стягнення грошових коштів по зобов'язанню та шкоди спричиненої прострочкою
боржника.

Сторони уклали мирову угоду, яку просили визнати у
зв'язку з врегулюванням спору у такий спосіб. Згідно зі ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання
спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків
сторін та предмета позову.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши мирову угоду, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд вважає клопотання про
визнання мирової угоди та закриття провадження у справі у зв'язку з досягненням
мирової угоди обґрунтованим й таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Мирова угода відповідає чинному законодавству, не порушує права сторін,
відповідає встановленим у справі фактичним
обставинам та фактично її умови були виконані сторонами. Зокрема, відповідач ОСОБА_1 відшкодував завдану
матеріальну шкоду в розмірі узгодженому сторонами 6426 ( шість тисяч чотириста двадцять шість) грн. основного боргу. Гроші, отримані
позивачем виконують за домовленістю сторін
функцію відступного. Згідно зі ст. 600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові
відступного (грошей, іншого майна тощо).

Відповідно до п. 4 статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.
Згідно ч.З статті 206
ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі викладеного, керуючись
п. 4 ст.
205, ч.
З ст. 206 ЦПК
України, СУД -

УХВАЛИВ:

Визнати мирову угоду, укладену між ДП «Сільгосмашпостач»
до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів по
зобов'язання у цивільній справі № 2-2765/06. Провадження у цивільній справі № 2-2765/06 закрити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд
першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали та подання апеляційної
скарги протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
Справа № 2-266 2007 рік
УХВАЛА

24 січня 2007 року Суддя
Балаклійського районного суду Харківської області ТІМОНОВА В.М., ознайомившись
із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує
навчання

ВСТАНОВИВ:

16.01.2007 року ОСОБА_1
звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з
відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є
студентом 2-го курсу
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з
порушенням вимог ст. ст.119, 120
ЦПК України, а саме: в позовній заяві не вказано найменування всіх осіб,
які мають брати участь у справі.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України право на
звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким
проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином,
ОСОБА_3 має виступати в якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Також, в заяві
нечітко викладений зміст позовних вимог, оскільки позивач просить стягнути аліменти на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання, однак на момент
пред'явлення позову ОСОБА_3 ще не виповнилось 18 років.

Крім цього, позивачем не надано доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність
підстав про звільнення від доказування.

Так позивач
посилається на те, що після досягнення старшим сином ОСОБА_3 повноліття,
стягнення аліментів на його утримання припинено, однак доказів на підтвердження
зазначеного факту не надала. Позивач також вказує, що отримує аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, однак довідка про розмір аліментів в
матеріалах справи відсутня.

Крім цього,
позивач як на підставу своїх вимог вказує на те, що у зв'язку з навчанням син ОСОБА_3 потребує додаткової
матеріальної допомоги, проте доказів на підтвердження зазначеної
обставини не надала. Довідка про доходи сина ОСОБА_3 в матеріалах справи
відсутня.

Згідно ст.121
ЦПК України, суддя встановивши, що заяву подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119
і 120 ЦПК
України, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави для залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника
і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121,210 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який
продовжує навчання - залишити
без руху.

Запропонувати позивачу виправити
недоліки заяви у строк до 08
лютого 2007 року та роз'яснити, що якщо позивач відповідно до ухвали
судді у встановлений строк виконає вимоги, зазначені ст .ст.119 і 120 ЦПК України,
сплатить суму судового збору, заяваа буде вважатися поданою в день її
первісного подання до суду. Інакше заява буде вважатися неподаною і буде
повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Справа № 2-521/2007 p.
РІШЕННЯ

Іменем   У к р а ї н и

м.Донецьк                                                                                                    27 лютого 2007 р.

Петровський районний суд м. Донецька в складі: головуючий - суддя Іванов В.М., при секретарі
Абрамчук А.В., за участю сторін, розглянувши в судовому засіданні справу за позовної
заявою

ОСОБА_1   до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

Встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони втратили почуття взаємної поваги
та кохання, розірвали свої стосунки та не бажають їх поновлення.

В судове засідання позивачка з'явилась, на позовних вимогах наполягає,
позов просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання з'явився, позов визнав у повному обсязі.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про одруження, 09 липня 1988 року сторони зареєстрували шлюб у відділі РАГС Петровського
районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис НОМЕР_1. (а.с. 8)

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, (а.с.8).

Згідно ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитиня - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки, не
мають наміру поновити сімейні відносини, між ними складися такі стосунки, при
яких подальше спільне життя неможливе.

Надання сторонам строку для примирення, суд вважає недоцільним.

При цьому суд також приймає до уваги, що спору відносно майна та виховання неповнолітньої
дитини між сторонами немає.

Судовий збір при реєстрації розірвання шлюбу в органі РАГСу, суд вважає за необхідне
покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 112 СК України, ст. ст. 214 - 215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09.07.1988 р. у відділі РАЦС Петровського районного управління
юстиції м, Донецька, актовий запис НОМЕР_1
- розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органі РАГСу стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 17 грн., звільнивши від його сплати ОСОБА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано через місцевий суд протягом десяти
днів з для проголошення рішення

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження
через місцевий суд до судової палати по розгляду цивільних справ
Апеляційного суду Донецької області.
Справа №2-124/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року                             Сокирянський районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого-судді:                    Стасіва І.С..

при секретарі:                           Ткач Л.А.

розглянувши в попередньому відкритому судовому засіданні в м. Сокиряни
цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2. про розірвання шлюбу. Посилається на те,
що з відповідачем перебуває в шлюбі з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, зареєстрованому
міським відділом РАГС м.Чернівці по актовому запису НОМЕР_1. Шлюб повторний.
Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, яка в даний час проживає з нею. Причиною розпаду сім'ї було
те, що між ними не було взаємної поваги, уних різні погляди на сімейне
життя, виникали безпідставні сварки. Майнові питання вирішать окремо. Миритись не бажають.

Просить
розірвати шлюб, витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС
згідна нести сама, в
зв'язку з виїздом на роботу в іншу країну просить справу розглянути без її
участі.

В судове засідання позивачка не з'явилася, однак в позовній заяві
просить справу розглянути без її участі.

В судове
засідання відповідач не з'явився, однак надіслав до суду письмову заяву, в якій
просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги повністю
визнає, згідний на розірвання шлюбу, а також щоб витрати були повністю покладені на позивача.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового
засідання.

Відповідно до
ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4ст.174 ЦПК України в разі
визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки,
проживають окремо. Шлюб повторний.

Ці обставини
підтверджуються дослідженими доказами по справі, а тому позовні вимоги
підлягають до задоволення.

На підставі ст.
110,112 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст.
10,11,60,174,208,209,212-215 ЦПК України,
-

РІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 року міським відділом РАГС м.Чернівці за актовим записом
НОМЕР_1 - розірвати.

При видачі
свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 - 17 грн., ОСОБА_2 від сплати звільнити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області
через Сокирянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.
Справа
№2-924/2006 p. №2-38/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2007 року.                   Кіровоградський       районний   суд
Кіровоградської

області в
складі: головуючого судді Терещенка Д.В.,

при секретарі: Бондаренко і.В.,

за участю
позивача,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді справу за

позовом    ОСОБА_1до ОСОБА_2, про стягнення боргу за
договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з
відповідача боргу за договором позики в сумі 52 000 грн., та понесених ним судових витрат по сплаті
державного мита.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно розписки від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відповідач
взяв у нього в борг 52
000 грн., які зобов'язався повернути в строк до лютого 2004 року.

В зазначений термін відповідач договір позики не виконав, посилаючись на
зазначене просив позов задовольнити.

В судовому засіданні свої позовні
вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з"явився.Про час та місце слухання
справи був повідомлений належним чином.

Заслухав пояснення позивача, дослідив матеріали справи і оцінив докази в їх
сукупності, суд встановив, щоІНФОРМАЦІЯ_1року відповідач взяв у позивача в борг
52 000 грн.,
які зобов'язався повернути в строк до лютого 2004 року, що підтверджується розпискою від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Правовідносини,
що виникли між сторонами, регулюються:

- ст. 374, 375 ЦК України,
відповідно до якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає
другій стороні (позичальникові) у власність гроші, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Договір позики вважається укладеним
у момент передачі грошей. Договір позики на суму понад 50 гривень повинен
бути укладений у письмовій формі.

В
судовому    засіданні    знайшло
своє    підтвердження    порушення

відповідачем умови договору позики
і прострочення виконання боржником

грошового зобов'язання, а
тому вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь залишку боргу
в сумі 52000 грн. за
договором позики підлягають задоволенню .

Судові витрати по справі підлягають стягненню з
відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 203,212,
374, 375 ЦК України (
в редакції 1963 року),
ст. ст.88, 213-215,226 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1-
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 52 000 грн. боргу за договором позики, а також 550 грн. судових
витрат.

Рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду протягом 10
днів з наступного дня після його проголошення шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження.
Справа №2-54/2007р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2007 року.       Кіровоградський районний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Мурашко С.І.,

при секретарі - Гончар А.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 доОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить розірвати шлюб з ОСОБА_2. який зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_1 року Кіровським РАГС М.Кіровограда, актовий запис №НОМЕР_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що подальше сумісне
життя з відповідачем є неможливим з через не сумісність
характерів та різних поглядів на життя, через що часто виникають сварки. З
червня 2005 року шлюбні відносини між ними
припинені і з того часу не поновлювалися.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги
підтримала та посилаючись на викладене просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, а
надав суду письмову заяву про визнання позову та просить справу розглянути
без його участі.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони з ІНФОРМАЦІЯ_1 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, зареєстрованого Кіровським РАГС М.Кіровограда, актовий запис №НОМЕР_1. Шлюбні відносини між сторонами припинені з червня 2005 року і з того часу не поновлювалися.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються:

·
П.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, відповідно до якого позов про
розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

·
п.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, відповідно до якого суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася, відновлена бути не може, а подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам сторін. Визнання відповідачем
пред"явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи
чи інтереси інших осіб.

Витрати на сплату державного мита при реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦС суд покладає на позивача за її ініціативою.

Керуючись ст. ст.110,112,114 СК України, ст. ст. 10, 11,174,209, 212, 214-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року Кіровським РАГС М.Кіровограда, актовий запис № НОМЕР_1 -

розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_1 на користь держави державне мито в розмірі 17 гр.,ОСОБА_2від витрат у справі звільнити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.
Справа
№2-87/2007
РІШЕННЯ  ІМЕНЕМУКРАЇНИ

22 січня 2007 року                             Володарський
районний суд Донецької області в складі:

судді:                                                   Доценко
С.І.

при секретарі:                                     Білоконь О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Володарське
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання угоди купівлі-продажу
автомобілю дійсною, -встановив:

Позивач просить визнати дійсною угоду купівлі-продажу автомобілю ВАЗ-2108
д/н НОМЕР_1, яка відбулась між ним та відповідачем 23.10.1998 року, тому що він
виконав умови угоди: виплатив вартість автомобіля і отримав від відповідача
генеральну довіреність. Своєчасно нотаріально
договір не було оформлено через скрутне матеріальне становище позивача.
Відсутність нотаріального посвідчення угоди перешкоджає позивачу розпоряджатися
данним автомобілем, тому він звернувся до суду.

Позивач в
судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі.

Відповідач
в судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю і пояснив, що дійсно 23.10.1998 року він продав спірний автомобіль позивачу, отримав від
нього гроші і оформив на його ім'я генеральну довіреність, щоб він в подальшому міг
розпоряджатися ним на свій розсуд, претензій до позивача не має.

Дослідивши
матеріали справи, вислухавши сторони, суд прийшов до слідуючого:

ОСОБА_2 на праві власності належав автомобіль ВАЗ-2108 д/н НОМЕР_1. 23.10.1998 року він
продав автомобіль ОСОБА_1 Згідно розписки, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 10000 грн., тобто
ОСОБА_1 повністю розрахувався за придбаний автомобіль. 28.08.2003 року ОСОБА_2
оформив генеральну довіреність на спірний автомобіль на ім'я ОСОБА_1

Таким чином, 23.10.1998
року фактично між сторонами в усній формі було укладено договір
купівлі-продажу спірного автомобіля, тому що відповідач передав у володіння, а
позивач прийняв автомобіль, повністю сплатив його вартість, але данна угода
своєчасно не була оформлена нотаріально через скрутне матеріальне становище
позивача.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Згідно доданої до заяви квитанції, позивач сплатив судовий збір у сумі 51 грн. Вартість
спірного автомобіля 10000
грн. Згідно Декрету КМУ «Про державне мито» судовий збір стягується у
розмірі 1% від суми
позову, але не менше 51 грн.
Тому, з позивача слід додатково стягнути судовий збір у сумі 49 грн.

Керуючись ст.ст.209, 212,214,215 ЦПК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 28.04.1978
року зі змінами на 25.12.1998р. "Про судову практику по справах про
визнання угод недійсними", Декретом КМУ «Про державне мито», суд, -

вирішив:

Визнати дійсною угоду купівлі-продажу автомобіля
ВАЗ-2108, 1991 року
випуску, № кузова
НОМЕР_2 д/н НОМЕР_1, укладену між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 23.10.1998 року.

Додатково стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь
держави у сумі 49 /сорок
дев'ять/ грн.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне
оскарження в апеляційний суд Донецької області через Володарський районний суд
протягом 10 днів з
дня його оголошення.

Суддя:                                            С.І.Доценко
№2-62/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19 січня 2007 року                             Володарський
районний суд Донецької області в складі:

судді                                                    Доценко
С.І.

при секретарі                                     Білоконь О.М.

за участю відповідача:                      ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Володарське цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про

стягнення коштів на утримання повнолітньої дочки в період навчання,

встановив:

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 300 грн. щомісяця на
її утримання в період навчання в Маріупольському машинобудівному технікумі,
тому що відповідач є її батьком, але добровільно матеріальну допомогу не надає.

Позивачка в судовове засідання не з'явилась, однак залишила суду заяву, в
якій підтримала свої позовні вимоги, просить справу розглянути за її відсутності.

Відповідач позов визнав, не проти виплачувати аліменти, але не більше 1/4 частини його доходів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши відповідача, суд вважає що вимоги
позивачки підлягають задоволенню, тому що її доводи підтверджуються дослідженими
в судовому засіданні доказами:

- свідоцтвом про народження, у якому ОСОБА_2 зазначено
батьком ОСОБА_3;

-  довідкою
Маріупольського машинобудівного технікуму, про те, що позивачка є

студенткою
2-го курсу денного відділення.

Згідно довідки, середня заробітна плата відповідача за 6 місяців складає
703,57 грн., а тому суд вважає, що 1/4
частина від його заробітку є достатньою сумою для надання дочці матеріальної допомоги для навчання, а тому слід
стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів щомісяця протягом
усього періоду навчання дочки в в Маріупольському електро­механічному
технікумі, а також судовий збір на користь держави в сумі 51 гривні і 7,50 грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Враховуючи, що відповідач працює і має постійний доход, суд вважає
недоцільним стягнення аліментів в твердій сумі.

Керуючись ст.ст. 174,209,212,214,215
ЦПК України, ст.193, 199
Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Новокраснівка Володарського району Донецької області, на користь
ОСОБА_1 аліменти в період її навчання в Маріупольському машинобудівному
технікумі і до його закінчення в розмірі 1/4
частини всіх видів доходу щомісяця, починаючи з 18.12.2006 року, а також судовий збір на користь держави в сумі 51 (п'ятдесяти
однієї) гривні, і 7 /сім/
грн. 50 коп.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження в - Апеляційний суд Донецької області через Володарський районний
суд протягом 10 днів з
дня його оголошення.

Суддя                               Доценко С.І.