Справа № 22-9264
Головуючий y l-й інстанції -
УХВАЛА ІМЕНЕМ України

24 грудня 2007
року. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого                                                               Пікуль
А.А.

суддів                                                                          Кабанченко
О.А. Коротуна В.М.

при
секретарі                                                              Твердохліб
Ю.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення «Спецжитлофонд» на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 6 вересня 2007 року по справі за позовом Комунального
підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального
призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Шевченківська районна
у м. Києві державна адміністрація, про виселення

встановила:

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 6 вересня 2007 року за
безпідставністю відмовлено в задоволенні позовних вимог Комунального
підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального
призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Шевченківська
районна у м. Києві державна адміністрація, про виселення з квартири АДРЕСА_1 в
м. Києві у квартиру АДРЕСА_2 в м. Києві у зв'язку із закінченням капітального
ремонту.

Не погодившись з
рішенням суду позивач, Комунальне підприємство з утримання та експлуатації
житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи,
неправильну оцінку доказів, порушення норм матеріального права, просить рішення
суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про виселення
відповідачів з квартири АДРЕСА_1 в м. Києві у квартиру АДРЕСА_2
в м. Києві.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав
встановленими наступні обставини.

За ордером №44
від 28 вересня 1989 року, виданим житловим управлінням виконавчого комітету
Радянської районної ради депутатів трудящих,ОСОБА_1. поселився у квартиру
АДРЕСА_1 в м. Києві на час проведення капітального ремонту будинку АДРЕСА_2 в
м. Києві.

Квартира
АДРЕСА_2 в м. Києві є непридатною для проживання, компетентною комісією
рекомендовано дану квартиру виключити з числа жилих і використовувати як нежиле
приміщення.

На час поселення
ОСОБА_1. до квартири АДРЕСА_1 в м. Києві даний будинок не відносився до маневренного фонду.

Докази на
підтвердження факту проведення капітального ремонту у квартирі АДРЕСА_2 в м.
Києві чи капітального ремонту будинку в цілому відсутні. На час звернення до
суду та в ході розгляду справи указана квартира не була обстежена на предмет її
санітарно-технічного стану та придатності для проживання.

Заслухавши
доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши
обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Виходячи з
наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових
доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини,
що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, доведені.

Висновки суду
щодо підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам
справи та положенням матеріального закону.

Норми
матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Апеляційна
скарга не містить обставин на спростування висновків суду першої інстанції щодо
безпідставності заявленого позову.

Доводи
апеляційної скарги про те, що сам факт проживання у квартирі АДРЕСА_2 в м.
Києві колишньої дружини відповідача та його дочки з онукою є підтвердженням
факту придатності зазначеної квартири для нормального проживання, не можуть
бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення з наступних
підстав.

По-перше, суд
першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до ст. . 191 ЖК
України наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав, після
закінчення капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією. Доказів
на підтвердження проведення капітального ремонту будинку (квартири ), прийняття
будинку (квартири) в експлуатацію суду не надано.

По-друге, з
наявних у матеріалах справи письмових доказів ( а.с. 82-84, 115 ) вбачається,
що колишня дружина позивача та члени її сім'ї, які залишились проживати у
квартирі АДРЕСА_2 в м. Києві, проживають там вимушено, оскільки їм не надано
інше житло взамін непридатного для проживання.

По-третє, з
довідки Форми №3 від 24 січня 2007 року № 138 ( а.с. 108 ) вбачається, що на
час видачі цієї довідки квартира АДРЕСА_2 в м. Києві є непридатною для
проживання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що
судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з
наданими сторонами доказами, висновки суду щодо неможливості переселення відповідача
у непридатне для проживання приміщення відповідають обставинам справи, доводи,
викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.
303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення «Спецжитлофонд» відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 6 вересня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.