У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду
України Ярема А.Г., розглянувши  14
травня      2007 року доповнення до
касаційної скарги ОСОБА_1  на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва від 6 травня 2006 року  та ухвали Апеляційного суду м. Києва  від 13 лютого
2007 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3, треті особи: бюро технічної інвентаризації  м. Києва, приватний нотаріус ОСОБА_4,
податкова інспекція Дніпровського району
м. Києва, відкрите акціонерне товариство Страхова компанія
“Гарант-Авто”, відкрите акціонерне товариство “Кредитпромбанк” - про визнання
недійсним договору міни, поновлення права користування, володіння та
розпорядження житлом, вселення, відшкодування моральної шкоди, постановлення
окремої ухвали щодо приватного нотаріуса, надання права податковій інспекції на
відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рiшенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 6 травня              2006 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду м. Києва  від
13 лютого  2007 року, позов задоволено
частково: визнано недійсним договір міни, сторони повернуто в попередній стан,
вселено                ОСОБА_2 до спірної
квартири, постановлено стягнути з відповідачів на користь позивача на  відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. та
на користь держави судовий збір, в задоволенні решти вимог відмовлено.

У доповненні до касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків  судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права, і порушення норм
процесуального права, зазначає про незаконність та необгрунтованість судових
оскаржуваних рішень та ставить питання про скасування судових рішень  і передачу справи на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у даній справі за доповненнями до
касаційної скарги ОСОБА_1 слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи позов,
суд першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним, виходили з того,
що рішенням суду ОСОБА_2 визнано співвласником спірної квартири, ОСОБА_1 без
його відома та згоди уклала договір міни вказаного житла з ОСОБА_3, чим
порушила права позивача.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не
може  встановлювати або (та)
вважати доведеними  обставини,  що
не  були  встановлені
в  рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи
відкинуті   ними,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу
та  про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи доповнень до касаційної скарги і зміст оскаржуваних рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне
застосування норм  процесуального права,
яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не
викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 324,
328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного
провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи: бюро
технічної інвентаризації  м. Києва,
приватний нотаріус ОСОБА_4, податкова інспекція Дніпровського району  м. Києва, відкрите акціонерне товариство
Страхова компанія “Гарант-Авто”, відкрите акціонерне товариство
“Кредитпромбанк” про визнання недійсним договору міни, поновлення права
користування, володіння та розпорядження житлом, вселення, відшкодування
моральної шкоди, постановлення окремої ухвали щодо приватного нотаріуса,
надання права податковій інспекції на відшкодування матеріальної шкоди за
доповненнями до касаційної скарги ОСОБА_1
на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 6 травня 2006
року  та ухвали Апеляційного суду м.
Києва  від 13 лютого  2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя Верховного
Суду України                                                      А.Г. Ярема