УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

26 липня
2007 року                                                                                         м.  Донецьк

Колегія суддів
Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на відмову нотаріуса
Четвертої Київської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право
на спадщину,  за касаційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м.  Києва від 17 листопада 2004р. та ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 24 лютого
2005р.,

встановила:

У липні
2004 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на відмову нотаріуса Четвертої
Київської державної нотаріальної контори у видачі їй свідоцтва про право на
спадщину за законом після померлої 13 жовтня 2001р. її тітки ОСОБА_3

Зазначала,  що у відповідності до ч.3  ст.
1266 ЦК України
вона,  як племінниця за правом
представлення має право спадкувати ту частину спадщини,  яка б належала за заповітом її батьку.

Постанова
нотаріуса про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину прийнята з
порушенням п.5 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного Кодексу
України,  який набрав чинності
1.01.2004р. і ,  зокрема,  щодо вказівки про застосування правил книги
шостої Цивільного кодексу України до спадщини,
яка відкрилась,  але не була
прийняття ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Справа
№33-ц - 1344 кс/ 2007р.                                                           Категорія
ЦП 34

Головуючий у
першій інстанції Зарицка Ю.Л.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

Ухвалою
Подільського районного суду м.  Києва від
17 листопада 2004р. скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду,  роз'яснено їй право подати позов на загальних
підставах,  оскільки є наявним спір про
право.

Ухвалою
Апеляційного суду м.  Києва від 24 лютого
2005р. апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена,
ухвала Подільського районного суду м.
Києва від   17 листопада 2004р.
залишена без зміни.

У
касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвали судів
першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд,  посилаючись на порушення судами вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги їх
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну
скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу
Подільського районного суду м.  Києва від
17 листопада 2004р. та ухвалу Апеляційного суду м.  Києва від 24 лютого 2005р.    залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.