Справа № 22ц- 2255-07                                           Головуючий
в 1 інстанції - Суббота
Категорія - 21                                                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13      червня
2007  року     Судова
колегія   судової  палати
з  цивільних  справ апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого -
Іванової І.П., суддів - Лісіциної А.І., Парінової І.К. при секретарі - Форощук
О.В. розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні  в
м.  Луганську  цивільну справу  за апеляційною скаргою   відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України
у    Попаснянському районі Луганської
області на рішення    Попаснянського
районного суду    Луганської області  від 20 квітня 2007 року за позовом ОСОБА_1до
відділення виконавчої   дирекції   Фонду
соціального   страхування   від
нещасних   випадків   на виробництві та профзахворювань України у
Попаснянському районі Луганської області про стягнення не донарахованих
щомісячних страхових виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Попаснянського
районного суду   Луганської області   від 20 квітня 2007 року позовні вимоги були
задоволені в повному обсязі. Суд стягнув з відповідача на користь позивача не
донараховані щомісячні страхові виплати за період з 01.03.2002р. по
01.03.2007р. у розмірі 2993,92 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі
нове рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому він в скарзі
посилається на те, що суд поспішно прийшов до необгрунтованого висновку,
порушивши при цьому норми матеріального та процесуального права, а саме ст. 15,
16, 17, 18, 29 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, які
спричинили втрату працездатності" та ст.92 ЦК, ст. 30, 33 ЦПК України, що призвело до прийняття незаконного
судового рішення. Також посилається на те, що судом не прийнято до уваги статус
та компетенція відділення ВД Фонду ССНВ України в Попаснянському районі, те що
відділення виконавчої дирекції Фонду є лише робочим органом виконавчої дирекції
Фонду і не наділене повноваженнями щодо вирішення проблемних питань, які
належить вирішувати на централізованому рівні лише органам Фонду, тому
відділення Фонду не може бути відповідачем по цій справі, оскільки перерахунок
щомісячних страхових виплат позивачу проводився згідно постанов правління
Фонду, які не скасовані та жодним іншим нормативно - правовим актом не
врегульовано порядок перерахунку сум щомісячних страхових виплат, його механізм
та не визнано на який саме коефіцієнт повинні перераховуватися вказані суми.

Заслухавши доповідача, вислухавши представника
відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду
вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК
України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При
дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення
суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно
ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу
своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були
створені такі умови: сторони були належним чином повідомлені про час і місце
розгляду справи і мали реальну можливість як дати свої пояснення по справі, так
і надати всі наявні у них докази. Судом були досліджені і оцінені в їх
сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК
України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно
дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача.

Приймаючи рішення по справі суд виходив з того, що предметом спору по даній
справі є коефіцієнти, застосовані відповідачем для перерахунку сум щомісячних
страхових виплат у разі зростання в попередньому календарному році середньої
заробітної плати в галузях національної економіки за даними центрального органу
виконавчої влади з питань статистики, передбаченого ч.2 ст.29 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків . на виробництві та профзахворювань, які спричинили втрату
працездатності" . В період з 14.03.2002р. по 28.02.2005р. Правління Фонду
щорічно виносило постанови "Про перерахунок сум щомісячних страхових
виплат потерпілим (ч.1енам їх сімей)", згідно яких з 01 березня поточного
року проводилися перерахунки сум щомісячних виплат потерпілим на коефіцієнт
зростання середньомісячної реальної заробітної плати в галузях економіки. Судом
було встановлено, що така практика суперечить принципу повного відшкодування
шкоди, заподіяної застрахованому внаслідок пошкодження здоров'я , що цим
фактично були внесені зміни в ч.2 ст.29 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань, які спричинили втрату працездатності" в
частині терміну, так як ця норма права не містить в собі такого терміну як
реальні заробітна плата. Законодавство в спірних правовідносинах не передбачає
використання показника реальної середньої заробітної плати. Також суд виходив з
того, що належним відповідачем по справі є саме відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань України в Попаснянському районі Луганської області, бо саме у
нього знаходиться особиста справа позивача і безпосередньо ним проводиться
перерахунок належних позивачеві страхових виплат і їх виплата, а позивач просив
стягнути на його користь страхові виплати у встановленому законом розмірі. Тому
суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача не донарахованих щомісячних страхових виплат за
період з 01.03.2002р. по 01.03.2007р. у розмірі 2993,92 грн. з урахуванням
коефіцієнтів зростання номінальної середньої заробітної плати в галузях
економіки за зазначений період.

Вказані обставини та висновки суду 1 інстанції
підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам ч.2 ст. 29 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, які спричинили втрату
працездатності". Постановою Київського апеляційного господарського суду
від 14.06.2005р., залишеною без змін ухвалою Вищого Адміністративного Суду України
від 06.09.2006р., визнано недійсними : п.4 Положення про обчислення середньої
заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим    державним соціальним страхуванням від
нещасного випадку на

виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності,
затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань України від 01.11. 2001р. № 43 із змінами
внесеними п.3 постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань України від 31.01.2002р. № 7, постанову
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань України від 14.03.2002р. № 15 "Про перерахування сум
щомісячних страхових виплат потерпілим ( ч.1енам їх сімей) з 01 березня 2002р.,
постанову правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань України від 04.03.2003р. № 3"Про
перерахування сум щомісячних страхових виплат потерпілим ( ч.1енам їх сімей) з
01 березня 2003р., як такі, що не відповідають вимогам ч.2 ст. 29 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань, які спричинили втрату
працездатності". Розмір сум, які підлягають виплаті позивачу визначено
правильно.

З огляду на наведене не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про
те, що суд поспішно прийшов до необгрунтованого висновку, порушивши при цьому
норми матеріального права, а саме ст. 15, 16, 17, 18, 29 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних'
випадків на виробництві та профзахворювань, які спричинили втрату
працездатності", що перерахунок щомісячних страхових виплат позивачу
правильно проводився згідно постанов правління Фонду, які не скасовані та
жодним іншим нормативно - правовим актом не врегульовано порядок перерахунку
сум щомісячних страхових виплат, його механізм та не визнано на який саме
коефіцієнт повинні перераховуватися вказані суми.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги
статус та компетенцію відділення ВД Фонду ССНВ України в Попаснянському районі,
те що відділення виконавчої дирекції Фонду є лише робочим органом виконавчої
дирекції Фонду і не наділене повноваженнями щодо вирішення проблемних питань,
які належить вирішувати на централізованому рівні лише органам Фонду, тому
відділення Фонду не може бути відповідачем по цій справі, оскільки перерахунок
щомісячних страхових виплат позивачу проводився згідно постанов правління
Фонду, також не заслуговують на увагу, так як позивач перебуває на обліку саме
у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та профзахворювань України в Попаснянському районі
Луганської області, у нього ж знаходиться особова спрайа позивача, призначення,
перерахунок та виплата належних йому страхових виплат здійснюється на підставі
постанов відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Попаснянському
районі Луганської області, а не безпосередньо на підставі постанов виконавчої
дирекції чи правління Фонду ССНВ України. Предметом спору по даній справі є
належні позивачу страхові виплати, які призначалися і перераховувалися йому
згідно постанов саме відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань-України в
Попаснянському районі Луганської області. Таким чином, належним відповідачем по
справі є саме відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в Попаснянському
районі Луганської області, бо саме за результатами його діяльності виник спір
по даній справі. Крім того , згідно ст. 16 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань, які спричинили втрату працездатності"
безпосереднє управління Фондом ССНВ дійсно здійснюють його правління та
виконавча дирекція. Згідно ст. 18 цього ж Закону виконавча дирекція Фонду
соціального страхування від нещасних випадків є постійно діючим виконавчим
органом правління Фонду. При цьому Виконавча дирекція є підзвітною правлінню
Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що
визначаються його

статутом і Положенням про
виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків,
організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Однак, робочими
органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах та містах
обласного значення. Управління та відділення виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм найменуванням.

Таким
чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, та не є
підставою для скасування рішення суду.

Керуючись
п.іч.1ст. 307,308, п.1 ч.1ст.314,315 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у
Попаснянському районі Луганської області на рішення Попаснянського районного
суду Луганської області - відхилити.

Рішення Попаснянського районного суду Луганської області
від 20 квітня 2007 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але
може бути оскаржена, в касаційному порядку протягам двох місяців з моменту її
проголошення безпосередньо до Верховного Суду України.