Справа №2-215/2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 січня 2007 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Пахар Ю.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до Державного
підприємства „Міжнародний аеропорт „Бориспіль" (далі - ДП МА
„Бориспіль"), третя особа -Липовенко
Петро Іванович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У липні 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до ДП МА
«Бориспіль», третя особа -
Липовенко П.І. про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування
своїх вимог посилався на те, що він працював на ІНФОРМАЦІЯ_1 Державного
міжнародного аеропорту „Бориспіль" (далі - ДМА „Бориспіль"). Наказом генерального директора ДМА
„Бориспіль" Липовенка П.І.НОМЕР_1 від 20 червня 2006
року його звільнено з роботи на підставі п. З ст. 40 КЗпП України у
зв'язку з систематичним порушенням трудової дисципліни та невиконанням трудових
обов'язків, а саме: противоправним залученням до охорони аеропорту сторонніх
структур в період з 18 по 22 травня 2006 року;
перешкоджанням роботі генерального директора з 18 по 22
травня 2006 року; а
також у зв'язку з відсутністю на робочому місці та невиконанням посадових
обов'язків 15 червня 2006 року без
поважних причин, яке ним допущено, незважаючи на попередні стягнення (накази
від 06 червня 2006 року № НОМЕР_2 та від 13 червня 2006 року № НОМЕР_3).

Позивач вважає,
що його звільнено з роботи без законних підстав, а накази генерального
директора ДМА „Бориспіль" Липовенка П.І. від 06 червня 2006 року НОМЕР_2, від 13 червня 2006 року № НОМЕР_3 та від 20 червня 2006 рокуНОМЕР_1 є
незаконними виходячи з наступного.

Наказом
генерального директора ДМА „Бориспіль" Липовенка П.І. № НОМЕР_2 від 06 червня 2006 року „Щодо
перевищення посадових обов'язків" в період з 18 по 22 травня 2006 року йому
безпідставно оголошено догану.

17 травня 2006 року наказом
генерального директора ОСОБА_2 НОМЕР_3 його
було призначено тимчасово ІНФОРМАЦІЯ_2. 22 травня 2006 року він отримав
телеграму НОМЕР_4, якою голова Державної служби України з нагляду за
забезпеченням безпеки авіації (далі - Державіаслужба України) Марченко М.О.
повідомив його про те, що його звільнено від виконання обов'язків тимчасово
виконуючого обов'язки генерального директора у зв'язку з призначенням
генеральним директором Липовенка П.І. Тобто в період з 18 по 22 травня 2006
року він виконував обов'язки генерального директора і в наказі про оголошення
догани його дії оцінювались як дії генерального директора. Відповідно до ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України
дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на
роботу даного працівника. Генерального директора на роботу приймала
Державіаслужба України. У зв'язку з цим, дисциплінарні стягнення до
генерального директора, або до особи яка виконує його обов'язки, може
застосовувати лише Державіаслужба України. Крім того в наказі не вказано, які
саме трудові обов'язки, з покладених на нього трудовим договором або правилами
внутрішнього розпорядку, не були ним виконані без поважних причин. У зв'язку з
цим позивач вважає вказаний наказ незаконним
та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від

13  червня 2006 року по справі № 2-1364/2006р.
дія наказу № НОМЕР_2
від 06 червня

2006 року
генерального директора Липовенка П.І. „Щодо перевищення посадових

обов'язків"
в частині оголошення йому догани була зупинена. 15 червня 2006
року

державним виконавцем державної виконавчої служби у м. Борисполі та
Бориспільському

районі Козак
О.В. вказана ухвала була зачитана генеральному директору Липовенку П.І.

На час видання
наказу № НОМЕР_5  від 20
червня 2006 року
ухвала була чинною.

У зв'язку з цим
наказ генерального директора ДМА „Бориспіль" Липовенка П.І. № НОМЕР_2 від 06 червня 2006 року не міг бути
використаний, як підстава його звільнення за п. З ст. 40 КЗпП України.

Наказом
генерального директора ДМА „Бориспіль" Липовенка П.І. № НОМЕР_3 від 13 червня 2006 року „Щодо
блокування роботи генерального директора" в період з 18 по 22 травня 2006 року йому знову
безпідставно було оголошено догану, оскільки з 17 травня 2006
року до отримання 22
травня 2006 року
телеграми НОМЕР_4, якою голова Державіаслужби України Марченко М.О. повідомив його про звільнення від виконання
обов'язків тимчасово виконуючого обов'язки генерального директора у зв'язку з
призначенням генеральним директором Липовенка П.І., він виконував обов'язки генерального директора і в зазначеному наказі
його дії оцінювались як дії генерального директора, у зв'язку з чим
дисциплінарне стягнення до нього з вищенаведених підстав могла застосовувати
лише Державіаслужба України. Крім того в наказі не вказано, які саме трудові
обов'язки, з покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього
розпорядку, не були ним виконані без поважних причин. У зв'язку з цим позивач
вважає вказаний наказ незаконним, таким, що підлягає скасуванню, та не може
бути використаний, як підстава його звільнення за п. З ст. 40 КЗпП України.

НаказНОМЕР_1 від
20 червня 2006 року про його
звільнення також видано без законної підстави, з порушенням вимог чинного
законодавства України, оскільки

14
червня 2006
року він повідомив генерального директора Липовенка П.І. про те, що

15  червня 2006 року в першій
половині дня він буде відсутній на роботі у зв'язку з розглядом в Подільському
районному суді м. Києва його позову до „Газети по-київськи" про захист
честі та гідності, а після цього повинен, як депутат Бориспільської міської
ради, бути присутнім на громадських слуханнях по обговоренню генерального плану
' забудови м.
Борисполя.

У зв'язку з цим,
він був відсутній на робочому місці та не виконував посадові обов'язки 15 червня 2006 року з поважних
причин і зазначені обставини не можуть бути підставою для його звільнення за
систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Крім того, 20 червня 2006 року він
знаходився на лікарняному, а звільнення працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності не
допускається. В порушення вимог ст. 33
Закону України „Про статус депутатів місцевих рад" Бориспільська
міська рада не була повідомлена за 15
днів про його звільнення.

Також позивач
посилався на те, що незаконним звільненням йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у приниженні його
ділової репутації, порушенні нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного громадського життя, погіршенні стану
здоров'я, моральних стражданнях, пов'язаних з несправедливим та незаконним
звільненням з роботи.

На підставі
наведеного позивач просив визнати накази №
НОМЕР_2 від 06 червня 2006 року, № НОМЕР_3 від 13 червня 2006 року,НОМЕР_1 від
20 червня 2006 року такими, що
видані без законної підстави та скасувати їх. Поновити його на роботі на ІНФОРМАЦІЯ_1
ДП МА «Бориспіль». Стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 21 червня 2006 року по день ухвалення рішення та
моральну шкоду в сумі 50
000 грн. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення
його на роботі на ІНФОРМАЦІЯ_1 ДП МА «Бориспіль» та виплати йому середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

В судовому
засіданні позивач та його представники вказані позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Представники
відповідача та представник третьої особи проти позову заперечували, посилаючись
на те, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі п. З ст. 40 КЗпП України з
дотриманням вимог трудового законодавства у зв'язку з систематичним порушенням
позивачем трудової дисципліни та невиконанням трудових обов'язків, а саме:
противоправним залученням до охорони аеропорту сторонніх структур в період з 18 по 22 травня 2006 року;
перешкоджанням роботі генерального директора з 18 по 22
травня 2006 року; а
також у зв'язку з відсутністю на робочому місці та невиконанням посадових
обов'язків 15 червня 2006 року без
поважних причин, яке ним допущено, незважаючи на попередні стягнення.

Заслухавши
пояснення позивача, представників позивача, представників відповідача та представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що наказом від 23
грудня 2002 року № НОМЕР_6 ОСОБА_1
прийнято за переведенням на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 по стратегічному розвитку.
Наказом від 21 квітня 2005 року № НОМЕР_7 ОСОБА_1
було переведено на ІНФОРМАЦІЯ_2

Наказом
генерального директора ДМА „Бориспіль" ОСОБА_2 від 17 травня 2006 року НОМЕР_3 на період його
хвороби з 17 травня 2006 року на
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов'язків ІНФОРМАЦІЯ_3

В подальшому,
наказом генерального директора ДМА „Бориспіль" ОСОБА_2 від 29 травня 2006 року № НОМЕР_8 «Про внесення змін до
організаційної структури підприємства» у зв'язку з виробничою необхідністю посаду
виконавчого директора було перейменовано на посаду першого заступника
генерального директора з виробництва без зміни функціональних обов'язків. У
зв'язку з цим, наказом генерального директора ДМА „Бориспіль" ОСОБА_2 від 29 травня 2006 року № НОМЕР_9 §1 ОСОБА_1
переведено з посади виконавчого директора на посаду першого заступника
генерального директора з виробництва.

Наказом
генерального директора ДМА „Бориспіль" Липовенка П.І. № НОМЕР_2 від 06 червня 2006 року „Щодо
перевищення посадових обов'язків" на підставі
акту службового розслідування від 25 травня 2006 року № НОМЕР_10 та пояснень працівників підприємства, за порушення вимог
чинних нормативних документів з питань авіаційної безпеки та перевищення своїх
службових повноважень першому заступнику генерального директора з виробництва
ОСОБА_1 оголошено догану.

Наказом
генерального директора ДМА „Бориспіль" Липовенка П.І. № НОМЕР_3 від 13 червня 2006 року „Щодо
блокування роботи генерального директора" на підставі акту службового
розслідування блокування роботи генерального директора від 02 червня 2006 року № НОМЕР_11 та пояснень
працівників підприємства, за грубі порушення та невиконання своїх посадових
обов'язків першому заступнику генерального директора з виробництва ОСОБА_1
оголошено догану.

В названих документах зазначено, що
в період з 18 по 22 травня 2006 року виконувач
обов'язків генерального директора ДМА „Бориспіль" ОСОБА_1 залучив до
охоронної діяльності в ДМА „Бориспіль" двох озброєних співробітників
підрозділу „Титан" (які здійснювали
охорону кабінету виконувача обов'язків генерального директора ОСОБА_1,
кабінету генерального директора та телефонної станції аеропорту), не уклав відповідний договір з підрозділом
„Титан", не надав інформацію про виконання охоронних послуг
зазначеними особами та не погодив питання їх залучення з Управлінням АБ Державіаслужби та з
підрозділами СБУ та ЛВВС в аеропорту, чим порушив чинні нормативні документи з
питань авіаційної безпеки та перевищив свої службові повноваження, у зв'язку з
чим позивачу оголошено догану.

Також в цих
документах зазначається, що в період з 18
по 22 травня 2006 року виконувач обов'язків генерального директора ДМА
„Бориспіль" ОСОБА_1 здійснював заходи, спрямовані на блокування
роботи новопризначеного наказом Державіаслужби України від 17 травня 2006 року № НОМЕР_12 генерального
директора ДМА „Бориспіль" Липовенка П.І. (що виразилось в невиконанні
розпорядчих документів Державіаслужби України
- наказів від 17 травня 2005 року № НОМЕР_13 та НОМЕР_12, неознайомленні з їх змістом працівників
підприємства, створенні умов неможливості їх реєстрації, блокування перепустки
генерального директора, блокування робочих приміщень генерального директора та
вивезення з приймальні генерального директора засобів оргтехніки та зв'язку), у
зв'язку з чим позивачу за грубе порушення та невиконання своїх посадових
обов'язків оголошено догану.

Суд вважає
вказані накази незаконними та такими, що підлягають скасуванню виходячи з
наступного.

Наказом
генерального директора ДМА „Бориспіль" ОСОБА_2 від 17 травня 2006 року НОМЕР_3 на період його
хвороби з 17 травня 2006 року на
виконавчого директора ОСОБА_1 покладено тимчасове виконання обов'язків
генерального директора ДМА „Бориспіль" .

Наказом голови
Державіаслужби України від 17
травня 2006 року № НОМЕР_13 ОСОБА_2 з 17 травня 2006 року звільнено з
посади генерального директора на підставі п. 8 ст. 36
КЗпП України.

Наказом голови
Державіаслужби України від 17
травня 2006 року № НОМЕР_12 на посаду
генерального директора ДМА „Бориспіль" призначено Липовенка П.І. з 18 травня 2006 року по 18 травня 2011 року на умовах
контракту, який було укладено 16
червня 2006 року.

18 травня 2006
року Липовенко П.І. видав наказ №
НОМЕР_14 про те,
що він приступив до виконання обов'язків генерального директора на підставі та
на умовах контракту, з 18
травня 2006 року по 19 травня 2011 року.

20 травня 2006 року генеральний директор ДМА
„Бориспіль" Липовенко П.І. видав наказ про звільнення ОСОБА_1 від
тимчасового виконання обов'язків генерального директора
з 20 травня 2006 року. На зазначеному наказі відмітка про ознайомлення з
ним ОСОБА_1 відсутня.

Телеграмою НОМЕР_4 від 22 травня 2006 року, яку
ОСОБА_1 отримав 22 травня 2006 року, голова
Державіаслужби України Марченко
М.О. повідомив ОСОБА_1 про те, що його звільнено від тимчасового виконання
обов'язків генерального директора з 20
травня 2006 року у
зв'язку з призначенням наказом голови Державіаслужби України від 17 травня 2006 року № НОМЕР_12 на посаду
генерального директора Липовенка П.І. Після отримання зазначеної телеграми
ОСОБА_1 припинив виконання обов'язків генерального директора.

Судом
встановлено, і це не заперечується позивачем, що виконуючи обов'язки
генерального директора ДМА „Бориспіль" в період з 18 по 22 травня 2006 року ОСОБА_1, враховуючи ситуацію, що склалася на
підприємстві щодо невизначеності в питаннях звільнення з посади
генерального директора ОСОБА_2 та призначення на цю посаду Липовенка П.І.
(ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 травня 2006 року Державіаслужбі України
заборонено звільняти з посади генерального директора ДМА
„Бориспіль" ОСОБА_2, припиняти з ним контракт, а також призначати та
допускати до роботи на посаду генерального директора іншу особу), залучив до
охорони двох озброєних працівників підрозділу „Титан", які охороняли
спочатку кабінет генерального директора, а потім і його кабінет, як кабінет
виконуючого обов'язки генерального директора, куди він переніс засоби
управління підприємством. Проте посилання в наказі від 06 червня 2006 року, яким
позивачу оголошено догану, на порушення ним вимог чинних нормативних документів
з питань авіаційної безпеки є безпідставним. Наведені в акті службового
розслідування, на підставі якого прийнято наказ,
нормативні акти, регулюють порядок здійснення заходів безпеки в аеропорту у
разі наявності загрози авіаційній безпеці або вчинення актів незаконного
втручання в діяльність аеропорту, тоді як залучення позивачем співробітників
підрозділу „Титан" не було з боку позивача вжиттям заходів авіаційної
безпеки, загрози якій на час вчинення вказаних дій не існувало.

Крім того, зі
змісту вищенаведених наказів та актів службових розслідувань вбачається, що
вчинені ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1. дії щодо залучення співробітників підрозділу
„Титан", які за його вказівкою здійснювали охорону кабінету генерального
директора, а в подальшому кабінету
ОСОБА_1,  до   якого
були  перенесені   засоби
оргтехніки  та  зв'язку, кваліфікуються
відповідачем як окремі дисциплінарні проступки: залучення до охоронної діяльності
співробітників підрозділу „Титан" та блокування роботи генерального
директора. Насправді ж вищезазначені дії взаємопов'язані, вчинені позивачем
одночасно, в один період, у зв'язку з чим не можуть оцінюватися як окремі
порушення. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивача в порушення
положень ст. 61 Конституції
України двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому вказані накази є
незаконними і підлягають скасуванню.

Наказом
генерального директора ДМА „Бориспіль" Липовенка П.І.НОМЕР_1 від 20 червня 2006 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 звільнено з 20 червня 2006 року на підставі
п. З ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з систематичним порушенням трудової дисципліни та
невиконанням трудових обов'язків, а саме: противоправним залученням до охорони
аеропорту сторонніх структур в період з 18
по 22 травня 2006 року;
перешкоджанням роботі генерального директора з 18 по 22
травня 2006 року; а
також у зв'язку з відсутністю на робочому місці та невиконанням посадових обов'язків 15 червня 2006 року без поважних причин, яке ним допущено,
незважаючи на попередні стягнення (накази від 06 червня 2006 року № НОМЕР_2 та від 13 червня 2006 року № НОМЕР_3). З акту від 15 червня 2006 року вбачається, що позивач був
відсутній на території ДМА „Бориспіль" з 9 год. до 14 год.

Вказаний наказ є незаконним і
підлягає скасуванню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 15 червня 2006 року позивач був
відсутній на робочому місці з поважних причин. Зокрема, в першій половині дня
він був відсутній на роботі у зв'язку з розглядом в Подільському районному суді
м. Києва його позову до „Газети по-київськи" про захист честі та гідності,
що підтверджується повісткою про виклик до суду з відміткою про те, що позивач
перебував в судовому засідання з 9
год. 30 хв. по 10
год. ЗО хв. Після цього він, як депутат Бориспільської міської ради, здійснював
депутатські повноваження до 14
год., що підтверджується довідкою Бориспільської міської ради Київської області від 25 липня 2006 року № 44. Відповідно
до ст. 32 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат
місцевої ради на час виконання своїх депутатських повноважень звільняється від
виконання виробничих або службових обов'язків.

Відповідно до п.
З ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку його чинності
можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без
поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п.
23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»
від 06 листопада
1992 року № 9 за передбаченими
п. З ст. 40 КЗпП
України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі,
вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин
обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку.

Оскільки накази
від 6 червня 2006 року та від 13 червня 2006 року про
застосування до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді догани є
незаконними, а факт відсутності позивача на робочому місці та невиконання ним
посадових обов'язків 15 червня 2006 року без поважних причин спростовується наявними в
матеріалах справи доказами, підстави для звільнення
позивача за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, відсутні.

Відповідно до ч. З ст. 40 КЗпП України не допускається
звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в
період його тимчасової непрацездатності.

Згідно з п. 17 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду
судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 розірвання трудового договору
з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано

обґрунтованим, якщо в день
звільнення працівнику видано лікарняний листок про його тимчасову
непрацездатність.

З наявного в
матеріалах справи листка непрацездатності, виданого Клінічною лікарнею
нафтопереробної промисловості Міністерства охорони здоров'я України, який позивачем було здано ДМА „Бориспіль",
вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений від роботи з 20 червня 2006 року по 30 червня 2006 року. Таким чином позивача, в
порушення вимог ч. З ст. 40
КЗпП України, звільнено в період його тимчасової непрацездатності.

Згідно з ч. З
ст. 33 Закону
України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради може бути
звільнений з роботи з ініціативи власника або уповноваженого ним органу від
займаної посади, виключений з навчального закладу за умови його попередження в
порядку, встановленому законом. Про таке попередження відповідний власник або
уповноважений ним орган письмово повідомляє не менш ніж за 15 днів відповідну
місцеву раду. Вимоги зазначеної статті відповідачем не виконані, про що
свідчить довідка Бориспільської міської ради НОМЕР_15

Відповідно до
ст. 235 КЗпП
України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При
винесення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Виходячи з
наведеного, у зв'язку з незаконним звільненням позивач підлягає поновленню на
попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З відповідача на
користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 21 червня 2006 року по 22 січня 2007 року в розмірі 118935 грн. виходячи з
наступного розрахунку. Відповідно до довідки ДП МА „Бориспіль" від 09 січня 2007 року нарахована
заробітна плата позивача за квітень 2006
року становить 14566
грн. 56 коп., за травень 2006
року - 16356 грн. 57
коп., разом 30923
грн. 13 коп. Кількість відпрацьованих позивачем днів за квітень 2006 року становить 19, за травень 2006 року - 20, всього 39. Середньоденна
заробітна плата позивача становить 792
грн. 90 коп. (30923
грн. 13 коп.: 39
днів). Кількість днів вимушеного прогулу за період з 21 червня 2006 року по 22 січня 2007 року включно
становить 150 днів.
Середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 118935 грн. (792 грн. 90 коп. х 150 днів).

Відповідно до
ст. 237-1 КЗпП
України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди
працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом
встановлено, що незаконним звільненням з роботи позивачеві заподіяно моральну шкоду, яка полягає у його моральних
стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків внаслідок вимушеної
бездіяльності, зниження громадської активності, приниження його ділової
репутації. Виходячи з глибини моральних страждань позивача, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування
моральної шкоди 5000
грн.

На підставі ст. 40, ст.ст. 235, 237-1 КЗпП України,
пунктів 17, 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»
від 06 листопада
1992 року № 9, ст. 32, ч. З ст. 33 Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад», Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої
заробітної плати», керуючись ст. ст. 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1до Державного
підприємства „Міжнародний аеропорт „Бориспіль", третя особа - Липовенко Петро
Іванович, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати
незаконним та скасувати наказ генерального директора Державного міжнародного аеропорту „Бориспіль" Липовенка
Петра Івановича № НОМЕР_2 від 06 червня 2006 року про
оголошення першому заступнику генерального директора з виробництва
ОСОБА_1догани.

Визнати
незаконним та скасувати наказ генерального директора Державного міжнародного аеропорту „Бориспіль" Липовенка
Петра Івановича НОМЕР_3 від 13 червня 2006 року про
оголошення першому заступнику генерального директора з виробництва
ОСОБА_1догани.

Визнати
незаконним та скасувати наказ генерального директора Державного міжнародного
аеропорту „Бориспіль" Липовенка Петра ІвановичаНОМЕР_1 від 20 червня 2006 року про
звільнення першого заступника генерального директора з виробництва ОСОБА_1з 20 червня 2006 року на підставі
п. З ст. 40 КЗпП
України.

Поновити ОСОБА_1на ІНФОРМАЦІЯ_1 Державного підприємства „Міжнародний аеропорт „Бориспіль".

Стягнути з
Державного підприємства „Міжнародний аеропорт „Бориспіль" на користь
ОСОБА_1середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 118935 (сто
вісімнадцять тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн.

Стягнути з
Державного підприємства „Міжнародний аеропорт „Бориспіль" на користь
ОСОБА_15000 (п'ять
тисяч) грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1на ІНФОРМАЦІЯ_1
Державного підприємства „Міжнародний аеропорт „Бориспіль" та стягнення з
Державного підприємства „Міжнародний аеропорт „Бориспіль" на користь
ОСОБА_1середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в
розмірі  16650 ( шістнадцять тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 90 (дев'яносто)
коп.

Стягнути з
Державного підприємства „Міжнародний аеропорт „Бориспіль" на користь держави державне мито в розмірі 1197 грн. 85 коп. та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного
суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана в двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.