Справа №33ц -
720 кс/2007                           Головуючий
в першій інстанції Гансецька І.А.
Категорія 40                                                    Доповідач
в апеляційній інстанції Невмержицька T.I.
касаційній інстанції Чуприна В.О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада
2007 року      колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого     Чуприни В.О.,

суддів :                                      Колодійчука
В.М., Матківської М.В., Іванюка М.В., Камзалова В.

розглянувши в
судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира
від 9 листопада 2005 року і ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 1
лютого 2006 року,

встановила:

В жовтні 2002
року ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. звернулись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 і просили стягнути з
останнього на користь ОСОБА_1. 10691,95 грн. на відшкодування заподіяної
пошкодженням автомашини матеріальної шкоди і 3000 грн. моральної, та на користь
ОСОБА_2. і ОСОБА_3. по 2500 грн. кожній на відшкодування моральної шкоди. Позов
обґрунтовано тим, що вказана шкода заподіяна їм внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 15 червня 2002 року на вул. Київське Шосе в м. Житомирі з
вини відповідача, котрий під час керування автомобілем ВАЗ-21013 порушив п.10.4
Правил дорожнього руху.

ОСОБА_4. також
звернувся до суду з зустрічним позовом і просив стягнути з відповідача ОСОБА_1.
3322,06 грн. матеріальної шкоди, заподіяної пошкодження автомобіля, та 5000
грн. на відшкодування моральної шкоди. Зазначив, що ДТП 15 червня 2002 року
сталося з вини відповідача -водія автомобіля МЩУБІСІ, який порушив вимоги
п.п.12.1, 12.4, 12.96, 13.1, 13.3, 14.2, 14.6, 18.4 Правил дорожнього руху.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Останнім
рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 9 листопада 2005 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 1 лютого
2006 року, позов ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. задоволений частково і з ОСОБА_4
стягнуто :

·
на користь ОСОБА_1. 10691,95 грн. матеріальної шкоди,
2500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 160 грн. витрат за проведення
експертизи, 34,05 грн. вартості довідки ДАІ та 114,5 грн. витрат по сплаті
державного мита;

·
на користь ОСОБА_2., ОСОБА_3. по 2000 грн. кожній на
відшкодування моральної шкоди та по 8,50 грн. витрат по сплаті державного мита.

В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_4.
звернувся з касаційною скаргою в якій, посилаючись на невідповідність висновків
суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального
права та невірну оцінку доказів за якими, на думку касатора, доведена вина
ОСОБА_1. у зіткненні транспортних засобів, просить скасувати постановлені
судові рішення і ухвалити нове про відмову в позові ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

Колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що 15 червня 2002 року близько 17 год. на вул. Київське
Шосе в м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода за якої водій автомобіля
«ВАЗ-21013» д.н.НОМЕР_1 ОСОБА_4., рухаючись по лівій смузі руху та під'їжджаючи
до перехрестя доріг в районі автозаправки, почав здійснювати маневр на розворот
ліворуч внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «МЩУБІСІ - КАРІЗМА» д.н.
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1., який в свою чергу рухався позаду та виконував
маневр випередження автомобіля ОСОБА_4 з заїздом на осьову суцільну смугу, що
розділяє потоки протилежних напрямків. Обидві автомашини одержали механічні
пошкодження. Крім того, внаслідок ДТП пасажирам автомобіля «МІЦУБІСІ-КАРІЗМА»
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. заподіяні тілесні ушкодження.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., та відмовляючи в зустрічному позові, суд
виходив з винуватості у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди лише ОСОБА_4,
який мав намір виконати маневр на розворот на горизонтальній дорожній розмітці
біля пішохідного переходу.

Проте з таким
висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки суд його дійшов в
порушення вимог цивільного процесуального закону щодо законності і
обґрунтованості судового рішення.

Так, в справі
знаходиться висновок автотехнічної експертизи №29 від 7.05.2004 р. виконаного
на підставі вихідних даних з матеріалів адміністративної та цивільної справи, з
якого вбачається, що порушення ПДР у даній конкретній ситуації допущено не
тільки водієм автомобіля «ВАЗ -21013» ОСОБА_4., а й водієм автомобіля «МЩУБІСІ
- КАРІЗМА» ОСОБА_1., зокрема щодо перевищення дозволеної швидкості руху у
населеному пункті, неврахування дорожньої обстановки для можливості постійного
контролю транспортного засобу та безпечності керування ним та інше.

Проте суд,
посилаючись в рішенні на вищевказаний висновок експертизи щодо невідповідності
дій обох водіїв правилам дорожнього руху, при цьому не навів доводів та мотивів
за яких ним не прийнято до уваги дану обставину, яка суттєво впливає на
правильність вирішення справи.

Скасовуючи
попереднє рішення місцевого суду від 17 березня 2003 року та передаючи справу
на новий судовий розгляд, апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 3
червня 2003 року орієнтував суд на необхідність дослідження питання про ступінь
вини у заподіянні кожного з осіб, які керували транспортними засобами і про
наявність передбачених ст. 454 ЦК
(1963 року) обставин та підстав.

Також вказано,
що слід було обговорити питання щодо передачі деталей пошкодженого автомобіля,
які мають певну цінність, особі відповідальній за шкоду після відшкодування нею
збитків.

Проте висновки і
мотиви, з яких скасовано рішення, при новому розгляді справи судом першої
інстанції безпідставно не були враховані, що призвело до неправильного
вирішення справи.

За таких
обставин рішення суду не може бути визнано таким, що відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України.

Апеляційний суд
допустився помилки погодившись з рішенням суду першої інстанції і неправильно
залишив його без змін.

Відповідно до
ч.2 ст. 338 ЦПК України підставами для скасування рішення і передачі справи на
новий розгляд є інші випадки порушення або неправильного застосування норм
процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення
справи.

На підставі
викладеного та керуючись Законом України «Про внесення змін до Закону України
«Про судоустрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду цивільних
справ» від 22 лютого 2007 року №697-V, ст.ст. 336, 338,
343, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення
Корольовського районного суду м. Житомира від 9 листопада 2005 року і ухвалу
Апеляційного суду Житомирської області від 1 лютого 2006 року скасувати, а
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Судді
Апеляційного суду Вінницької області: