АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 січня 2007 року                                                                                            м. Вінниця

Колегія судців судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого:
Нагорняка В.А.,

Суддів: Пащенко Л.В., Мартьянової Л.І.

При секретарі: Пшеничній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою управління праці
та соціального захисту населення Жмеринської міської ради

на рішення Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 08 листопада 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради про утримання
недоплаченої разової щорічної грошової допомоги, -

заслухавши доповідача, колегія суддів

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. В
заяві зазначив, що він є інвалідом війни III групи і згідно ч. 5 ст. 13 ЗУ
"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального
захисту" має право на отримання щорічно до 5-го травня відповідного року разової грошової допомоги у розмірі
семи мінімальних пенсій за віком, як інвалід війни III групи але всупереч вимогам
зазначеного Закону, грошова допомога призначена йому за
2004, 2005, 2006 роки виплачувалась не в повному
обсязі. Просить стягнути з відповідача на його користь недоплачену частину разової щорічної грошової допомоги за 2004, 2005, 2006
роки в сумі 4576 грн. 25
коп.

В судовому засіданні позивач уточнив
свої позовні вимоги і вказав, що в 2004 році він мав статус учасника бойових
дій, а з 2005 року статус інваліда війни III групи. Просить суд стягнути з
відповідача на його користь недоплачену частину
разової грошової допомоги за 2004, 2005, 2006 роки в сумі 4642 грн. 25 коп.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду
Вінницької області від 08 листопада 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено.

Справа № 22-151/07 р. Категорія: 38 Доповідач - Нагорняк В.А. Головуючий у
суді 1-йї інстанції Камінський В.П.

2

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить
вказане рішення скасувати як незаконне. Вважає, що судом порушено
норми матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції,
доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач в 2004
році мав статус учасника бойових дій, а з 2005 року
має статус інваліда війни III групи, що підтверджується відповідним
посвідченням і має право на пільги встановлені законодавством
України.

За період з 2004 - 2006 років відповідач допустив недоплату щорічної разової допомоги позивачу, що протирічить чинному
законодавству, яке регулює правовідносини між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони,
інші правові акти або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Приймаючи до уваги вимоги Законів України "Про
державний бюджет України" на відповідні роки,
якими встановлюються розміри грошової допомоги окремим категоріям осіб та щорічну разову грошову допомогу, яку позивачу
було виплачено, а також ухвалення Конституційним Судом
України рішення № 20-рп/2004 від 01 грудня 2004 року,
яким визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст.44 ЗУ
"Про Державний бюджет України на 2004
рік", суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до
правильного висновку про необхідність задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на
його користь недоплаченої грошової допомоги за 2004 рік, як учаснику бойових дій; за 2005 та 2006 роки, як інваліду
війни III групи в розмірі 4.642 грн. 25 коп.

Оскаржуваним рішенням стягнуто з відповідача на
користь держави 51 грн. державного мита. Разом з тим на підставі рішення Жмеринської міської ради Вінницької
області управління праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради звільнено від сплати
державного мита.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що резолютивну частину судового
рішення слід змінити, виключивши вказівку про стягнення з управління праці та соціального захисту населення
Жмеринської міської ради на користь держави 51 грн. державного мита. В іншій частині рішення
залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись
ст. ст. 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління праці
та соціального захисту населення Жмеринської міської ради задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької
області від 08 листопада 2006 року змінити,
виключивши з його резолютивної частини вказівку

3

про стягнення на користь держави з
управління праці та соціального захисту населення
Жмеринської міської ради 51 грн. державного мита.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного
Суду України на протязі двох місяців з дня набрання законної сили ухвали
апеляційного суду.