УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

2007 року місяця липня дня 25 колегія суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
складі:

Головуючого,
судді                                  Іващенко
В.В.

Суддів                                                        Летягіної
О.В.

Сінані О.М.

При секретарі            Іванові O.K.

розглянувши у відкритому судовому' засіданні в місті
Сімферополі цивільну справу за позовом Сімферопольської міськради до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Сімферопольської
міськради, третя особа: ЖЄО Київського району м. Сімферополя, - про визнання
права користування житлом,

за апеляційною
скаргою ОСОБА_1,

на рішення Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 16 травня
2007 року,

встановила:

Сімферопольська міськрада звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення.

Позов мотивовано тим, що відповідачка самовільно зайняла квартиру АДРЕСА_1,
що знаходиться на балансі позивача, та у який на підставі ордеру проживав та
був зареєстрований ОСОБА_3, який
помер у жовтні 2004 р. Відповідачка добровільно, незважаючи на письмовий
припис, не бажає виселитися з квартири.

ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом до
Сімферопольської міськради, третя особа: ЖЄО Київського району м. Сімферополя,
- про визнання права користування житлом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з
померлим ОСОБА_3 проживали разом як одна родина, вели сумісне господарство.

Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 16 травня
2007 року позов Сімферопольської міськради до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено.

Постановлено: виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Сімферопольської міськради при
третьої особі ЖЄО Київського району м. Сімферополя про визнання права
користування житлом відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду таким,
що постановлено з порушенням вимог права, просить його скасувати та направити
справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт вказує на те, що відповідно до ч. 4 ст. 19
Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів відносно міста проживання
дитини, обов'язковим є участь органу

Справ№
22-ц-47992007р.           Головуючій в 1
інстанції: Кукти М.В.

Доповідач: Іващенко В.В.

опіки та
піклування. Відносно ч. 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, орган опіки та
піклування надає суду письмовий висновок про розв'язання спору на засаді
відомостей, отриманих в результаті обстеження умов проживання дитини, а також
на засаді інших документів.

Зокрема апелянт посилається на те, що відносно ч. 3 ст. 45 ЦПК України,
участь органів державної влади та органів місцевого самоврядування у цивільному
процесі для надання висновку по справі обов'язково у випадках, передбачених
законом.

На думку апелянта, перевірка усіх обставин, яки мають
суттєве значення для рішення спору, на підставі положень ст. ст. 173. 179 та ч.
2 ст. 303 ЦПК України, є обов'язком суду першої інстанції.

Також суд не дослідив усі вимоги ст. 1 ЦПК України і цей
недолік не може бути усунений прийняттям додаткового рішення судом першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_1 не є обґрунтованою і не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи первісний позов Сімферопольської міськради і відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову, суд виходив із того, що ОСОБА_1 з дітьми
самоправно зайняла спірну квартиру, тому підлягає виселенню без надання іншого
жилого приміщення. Вона не набула права користування жилим приміщенням.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають фактам і обставинам, встановленим судом, грунтуються
на їх повному і всебічному з"ясуванні, правильному визначенню характеру і
змісту виниклих між сторонами правовідносин, правильному застосуванню норм
матеріального права.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле
приміщення, виселяють без надання їм іншого приміщення.

Суд встановив, що в квартирі АДРЕСА_1 на підставі ордеру проживав та був
зареєстрований ОСОБА_3, який
помер у жовтні 2004 р. Відповідачка ніколи не проживала з покійним однією
сім"єю, самоправно вселилась в квартиру.

Зазначені обставини підтвердили у судовому засіданні свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і як не затребуваний був похований за рахунок держави.

Ці обставини повністю спростовують вимоги відповідачки про наявність
сімейних стосунків між нею та померлим ОСОБА_3.

Судова колегія не приймає до уваги довід апелянта ОСОБА_1
про те, що суд всупереч вимогам ч. 4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при
розгляді справи не залучив до участі у справі орган опіки та піклування, участь
якого, на думку апелянта, є обов'язковою, оскільки зазначена норма стосується
розгляду справ, перелік яких вказано у цієї статті, і який є вичерпаним.
Зазначений спір до цього переліку не входить.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України,
орган опіки та піклування надає суду письмовий висновок про розв'язання спору
на засаді відомостей, отриманих в результаті обстеження умов проживання дитини,
а також на засаді інших документів також по справам, перелік яких встановлено
ч.4 ст. 19 СК України. Зазначена справа до цього переліку не входить.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що рішення
суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не свідчать
про неправильність судового рішення, що є підставою згідно з ч.І ст. 308 ЦПК
України для відхилення апеляційної скарги.

Справа №
22-ц-47992007р.         Головуючій в 1 інстанції:
Кукти М.В.

Доповідач: Іващенко В.В.

Керуючись
ст. ст. 303, 304, 308, 314, 315 Цивільного процесуального Кодексу України,
колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 16 травня 2007 Р0КУ
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена  Верховного Суду України
протягом двох місяців.