Справа № 4604                                              Суддя
Категорія -18                                                Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.
Апеляційний суд Донецької області у складі

Головуючої -
Шабанової В.О.

Суддів -
Резникової Л.В.,  Стратіло В.І.

З участю
адвоката - ОСОБА_4

При секретарі-
Проляпа О.В.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

На
рішення Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 28 лютого 2007 року

За
позовом ОСОБА_3до ОСОБА_2,  ОСОБА_1про
відшкодування суми боргу за договором позики та відсотків за несвоєчасне
повернення боргу

За
зустрічним позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визнання договору позики недійсним.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 28 лютого 2007 року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_3до ОСОБА_2,  ОСОБА_1про
відшкодування суми боргу за договором позики та відсотків за несвоєчасне
повернення боргу.

Зустрічний
позов ОСОБА_1до ОСОБА_2,  ОСОБА_3про
визнання договору позики недійсним задоволений.

На дане
рішення подана апеляційна скарга ОСОБА_3.,
в якій він ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення
нового рішення про задоволення його позовних вимог та про відмову в
позовіОСОБА_1

Апелянт
посилається на те,  що договір позики між
ним і сином укладений в письмовій формі і відповідає нормам діючого
законодавства,  щодо порядку укладання
таких договорів.

У суду
не було підстав піддавати сумніву факт укладання такого договору та визнавати
його таким,  що укладений про людське
око,  без наміру створити юридичні
наслідки.

В суд
апеляційної інстанції з'явились, ОСОБА_2,
ОСОБА_3.,  його представникОСОБА_5. ,  ОСОБА_1.,
адвоката ОСОБА_4

ОСОБА_3.
покинув зал судового засідання під час розгляду справи,  пославшись на погіршення стану
здоров"я,  інтереси ОСОБА_3 в суді
апеляційної інстанції представляє його представникОСОБА_5.

Заслухавши
доповідача,  представника
ОСОБА_3-ОСОБА_5. ,  ОСОБА_2,  ОСОБА_1.,
адвоката ОСОБА_4,  перевіривши
матеріали справи,  апеляційний суд
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  рішення суду підлягає
залишенню без змін,  виходячи з наступних
підстав.

З
обставин по справі,  встановлених судом
першої інстанції,  які не оспорюються
сторонами вбачається,  що ОСОБА_1та
ОСОБА_2з листопада 1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

04.12.2002
р. ( під час шлюбу) ними був придбаний жилий будинок,  розташований за адресоюАДРЕСА_1. за 42 800
грн. Договір посвідчений в нотаріальному порядку (а.с.  16)

11.05.2004 року
шлюб між ОСОБА_1розірвано (а.с. 15)

В
листопаді 2005 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом про розподіл жилого
будинку,  придбаного під час шлюбу.

У
вересні 2006 року батько ОСОБА_2- ОСОБА_3. звернувся в суд з позовом до свого
сину ОСОБА_2 та колишньої невісткиОСОБА_1 про стягнення суми боргу,  посилаючись на письмовий договір позики,  укладений між ОСОБА_3.( батьком) та ОСОБА_2(
сином) від 30.11.2002 p.,  згідно з яким
батько позичив сину 43000 грн на придбання житлового будинку.

До
письмового договору прикладена розписка від 30.11.2002 p.,
згідно якоїОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 по договору займу
від 31.11.2002 р. 43000 грн.

В жовтні
2006 року ОСОБА_1. звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
визнання даного договору позики недійним,
з тих підстав,  що він укладений
про людське око,  без наміру здійснити
юридичні наслідки.(  ст. 58 ЦК,  1963 p.)

Вказаний
вище будинок придбаний в період шлюбу нею та ОСОБА_2за їх сумісні гроші та
грошові кошти ( 2000 долларів США),
позичені у її родичів ( брата та матері). Даний борг її родичам
повернутий нею та ОСОБА_2під час шлюбу.

Договір
позики між ОСОБА_3. та ОСОБА_2від 30.11.2002 р. реально не укладався і гроші не
позичались. Він був складений про людське око в теперішній час,  з метою заволодіння її правом власності на Ш
частину будинку.

Відповідно
до ч.1  ст.  60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини,  на які вона
посилається.

Відмовляючи
в задоволені позову про стягнення суми боргу,
суд першої інстанції виходив з того,
що наданий ОСОБА_3. договір позики та розписка не є,  відповідно до ч.1  ст. 60 ЦПК України переконливими доказами на
підтвердження позову .

Зокрема
з договору позики та розписки від 30.11.2002 р. ( а.с.  6, 7) вбачається,  що грошова сума позичаєтьсяОСОБА_2. для
придбання ним будинку.

ОСОБА_2
на цей час перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1

В
позовній заяві ОСОБА_3. (батько) посилається на те,  що позичав грошову суму для придбання будинку
родиною сина. Звертаючись з позовом про стягнення боргу,  в тому числі і зОСОБА_1.,
вважає її стороною даного договору (а.с. 4)

Проте
підпису дружина синаОСОБА_1.
в договорі позики,  та в розписці про
отримання 43000 грн. немає.

Зі змісту письмової розписки за підписом ОСОБА_2 (сина) про

отримання грошей вбачається,  що вона
складена 30 листопада 2002 р. і в ній

підтверджується,  отримання грошей в
розмірі 43000 грн. згідно з договором позики

складеним 31 листопада 2002 p.,  тобто
посвідчується про отримання грошей за договором,

який ще не укладений. Більш того,
листопад місяць має 30 календарних днів,
а не 31. (

а.с. 7)                                                                      ,

Досліджуючи
договір,  суд зазначив,  що і в ньому містяться виправлення. Оскільки
договір датований 2002 роком,  тобто до
введення в дію Цивільного кодексу з 01.01.2004 р.,  суд обгрунтовано
керувався нормами матеріального права,
які діяли станом на 2002 рік.

Проаналізувавши
обставини та докази по справі,  в тому
числі і договір позики,  розписку про
отримання грошових коштів,  суд першої
інстанції обгрунтовано дійшов висновку,
що вказані документи не узгоджується з обставинами по справі і сам зміст
договору та розписки містять в собі такі суперечності,  які дають підстави піддавати сумніву факт
укладання такого договору і свідчать про те,
що він укладений про людське око,
без наміру утворити юридичні наслідки.

Рішення
суду відповідає вказаним вище нормам матеріального права,   ст.
ст.  10, 11,  213-215 ЦПК України і підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги,
немає.

Керуючись  ст. . ст.
307,  308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити.

Рішення
Будьоннівського районного суду м.
Донецька від 28 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена до Верховного Суду України безпосередньо,  протягом двох місяців з дня її проголошення.