Справа №22-2518/07
інстанції - Кричиної А.В.
Доповідач - Матвєєва О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 жовтня 2007
року   Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого                 Матвєєвої О.А.

суддів                          Українець Л.Д.,
Слободянюк С.В.

при
секретарі                Фроловій І.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.12.2006 року в
справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма
Медіком" третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

Заслухавши
доповідь судді Матвєєвої О.А., пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006
року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, яким просив відшкодувати
моральну шкоду у розмірі 50 000грн.

Свої вимоги
обгрунтував тим, що 03.07.2006р. з вини ОСОБА_2, який керуючи автомобілем
"Форд" д.н. НОМЕР_1, порушив п. 8.7.3 ПДР України, сталася
дорожньо-транспортна пригода в результаті якої зазнав технічних пошкоджень
належний йому на праві власності автомобіль "ГАЗ" д.н. 4423 КИ, та
завдана моральна шкода.

Моральну шкоду
мотивує душевними стражданнями у зв»язку з пошкодженням автомобіля та
неможливістю його використання протягом тривалого часу за цільовим
призначенням, що призвело до погіршення його стосунків з сім'єю, близькими та
друзями .

Рішенням
Оболонського районного суду м.Києва від 21 грудня 2006 року позовні вимоги
задоволені частково.

Постановлено
стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Медіком" на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В решті позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній
скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи,
ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового
рішення.

Зазначає, що
працівник ТОВ „Фірма Медіком''' ОСОБА_2 є винним у скоєнні ДТП, внаслідок якої
йому завдана значна моральна шкода, що негативно вплинуло на здоров'я та
психологічний стан, він тривалий час знаходився на лікарняному, що зазначено в
амбулаторній картці.

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

2

Відповідно до
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1
ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини, а ст.1187 ЦК України
передбачає, шо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Як встановлено
судом і це вбачається з матеріалів справи, з вини ОСОБА_2, який керуючи
належним ТОВ «Фірма Медіком» автомобілем «Форд», д.н. НОМЕР_1, порушив п.8.7.3
ПДР України, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було
пошкоджено автомобіль позивача, який, окрім того, зазнав моральних страждань.

Винність ОСОБА_2
у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою судді
Шевченківського райсуду м.Києві
від-18 серпня 2006р., яка набрала законної сили і тому згідно до ч.3 ст.61 ЦПК
України не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Частково
задовольнивши позовні вимоги, суд повно, всебічно та об'єктивно дослідив
обставини справи, врахував характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних
страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках,
часу і зусиль необхідних для відновлення попереднього стану.

Посилання в
апеляційній скарзі на те, що позивач в дорожньо-транспортній пригоді отримав
забиття правого плеча не може бути прийнято до уваги, оскільки з довідки
поліклініки №2 Шевченківського району м.Києва а.с.8 вбачається, що за
медичною допомогою він звернувся 07.07.06 р.
в той час. як пригода сталася 03.07.2006р.

Безспірні докази
про причинний зв»язок між забиттям та дорожньо-транспортн7ою пригодою суду не
надані.

З позовної заяви
та інших матеріалів справи вбачається, що позивач не ставив питання про
відшкодування йому витрат на правову допомогу, а тому його посилання в
апеляційній скарзі на те, що суд не стягнув йому 200 грн. за складення позовної
заяви не можуть бути враховані, оскільки відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог.

Зважаючи на
зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував
норми матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Керуючись ст.
218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,   колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1  - відхилити.

Рішення
Оболонського районного суду м.Києва від 21 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.