АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007 року                                                                                     м.  Феодосія

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м.  Феодосії у складі:

головуючого
судді:   Моісеєнко Т.І.,  суддів
Іщенка В.І.,

Мамасуєвої
Л.О.,  при секретарі:   Цендра О.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м.
Феодосії справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2та ОСОБА_3про визнання
такими,  що втратили право користування
жилим приміщенням,  за зустрічним позовом
ОСОБА_2та ОСОБА_3до ОСОБА_1про усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням та поділ особистого рахунку на квартиру,  за апеляційною скаргою ОСОБА_2та ОСОБА_3на
рішення Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 14 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1.3вернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2. та ОСОБА_3. з позовною заявою про визнання
відповідачок такими,  що втратили право
користування жилим приміщенням.  Позовні
вимоги ОСОБА_1. мотивовані тим,  що відповідачка
є його колишньою дружиною,  шлюб з якою
був розірваний за рішенням суду від 17
грудня 2003 р.
Спірну квартиру позивач отримав від своїх батьків,  після смерті яких і до реєстрації шлюбу з
ОСОБА_2.,  проживав у ній сам.
У 1993 р.
квартиру АДРЕСА_1вселилася
відповідачка та її дочка ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_2p.,  а в у 1999
р. у вказаній квартирі був зареєстрований їх син ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1р.н. У
грудні 2002 р.
відповідачка ОСОБА_3 добровільно залишила квартиру разом з дітьми,  забравши всі свої особисті речі,  однак,
на початку 2003 р.
повернулася і жила у спірній квартирі до лютого 2003 р. Відповідачка ОСОБА_3 по досягненню повноліття у спірну
квартиру не вселилася і жоден з відповідачів у ній не проживає,  за комунальні послуги не оплачує,  таким чином,
втративши право користування жилим приміщенням.

ОСОБА_2
та ОСОБА_3звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1. про
усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та поділ особистого рахунку
на квартиру. Вимоги зустрічного позову мотивовані ОСОБА_2. та ОСОБА_2.
тим,  що за час спільного життя
відповідач неодноразово  ображав їх та
бив,   що зробило їхнє спільне життя
неможливим  і

Справа № 22-ц-1007-Ф/07р.          Головуючий у першій інстанції

Кисельов
Є.М.  Суддя-доповідач Іщенко В. І'

2

позивачки
за зустрічним позовом покинули спірну квартиру.- Через тяжкий матеріальний стан
ОСОБА_3та ОСОБА_3неодноразово поверталися у вказану квартиру,  маючи надію,
що відповідач не буде більше їх бити та ображати їх гідність,  однак,
через його поведінку змушені були знову залишити квартиру. Наступні
рази,  коли ОСОБА_2 зверталася до
ОСОБА_1.3 пропозицією про вселення до квартири та оплату за комунальні
послуги,  відповідач двері їй не
відкривав. На даний час у спірній квартирі ОСОБА_1. проживає з жінкою,  яка на думку позивачок,  права на проживання там не має.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 14
лютого 2007 р. позов
ОСОБА_1. був задоволений: визнано ОСОБА_3разом з малолітнім сином ОСОБА_4 та
ОСОБА_2. втратившими право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1з січня 2005 р.; у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2. та ОСОБА_3. було відмовлено.

ОСОБА_2та
ОСОБА_3не погодилися з таким судовим рішенням та подали на нього апеляційну
скаргу,  в якій просять оскаржуване ними
рішення скасувати та ухвалити по справі нове,
яким задовольнити їх зустрічні вимоги до ОСОБА_1.,  а у задоволенні вимог останнього - відмовити. В
обгрунтування своїх вимог апелянти посилаються на неправильне застосування
судом норм матеріального і процесуального права,  неповне з'ясування суттєвих обставин по
справі і надання неналежної правової оцінки доказам,  які надавалися апелянтами.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача,  пояснення
осіб,  які з'явилися у судове
засідання,  перевіривши матеріали справи,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга ОСОБА_2. та ОСОБА_3. не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи
справу за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2. та ОСОБА_3 про визнання такими,  що втратили право користування жилим
приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2. та ОСОБА_3. до ОСОБА_1. про
усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та поділ особистого рахунку
на квартиру,  судом першої інстанції було
встановлено,  що відповідачі за первинним
позовом у квартирі АДРЕСА_1не
проживали більш ніж шість місяців і поважності причин непроживання у вказаній
квартирі суду не довели.

З такими
висновками суду погоджується колегія суддів,
оскільки вони зроблені на підставі ретельно досліджених доказів,  яким надана належна правова оцінка. Судом правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер спірних правовідносин і постановлене рішення,  яке відповідає вимогам матеріального і
процесуального закону.

Як
вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1.
є наймачем квартири №
АДРЕСА_1,  яким він став
після смерті своїх батьків. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2. відповідачі за
первинним позовом були вселенні у спірну квартиру якості членів сім'ї
наймача,  а у 1999 р. у них народився
син ОСОБА_4,  який також був
зареєстрований на спірній жилий площі,  як член сім'ї наймача. Рішенням Керченського
міського суду АР Крим від 21
серпня 2003 р. шлюб
між ОСОБА_1. та ОСОБА_2. був розірваний,
а у грудні 2003 р.
ОСОБА_1.3вернувся до суду з позовом про визнання відповідачів особами,  що втратили право користування жилим
приміщенням,  від якого  відмовився і ухвалою Керченського міського
суду АР Крим від 18 травня-2004 р. провадження
по цій справі було закрито.

Відповідно
до  ст. 71 ч.ч.1,  2
ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців,  цей строк за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем,  а в разі спору - судом.

з

З часу
залишення відповідачами за первинним позов спірної жилої площі у грудні 2002 р. між ОСОБА_1.
та його дружиною відбувалися сварки та скандали,  що підтверджується показаннями свідків
ОСОБА_5.,  ОСОБА_6.,  ОСОБА_7.
,  ОСОБА_8.,  однак відповідачкою не було доведено те,  що їх ініціатором був саме її чоловік,  не було нею доведено також,  що ОСОБА_1. бив її га будь-яким іншим чином
перешкоджав проживати у квартирі.

Матеріали
справи свідчать про те,  що ОСОБА_3 з
малолітнім сином ОСОБА_4,  ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.,  та ОСОБА_3повернулися у спірну квартиру і
деякий час проживали та до січня 2005
р. і з того часу не проживали у квартирі № АДРЕСА_1.

Поважності
причин непроживання відповідачів за основним позовом у спірній квартирі ними
доведено не було,  тому колегія суддів
погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності відмови у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2. та ОСОБА_2. та у задоволенні
позову ОСОБА_1.

Таким
чином,  колегія суддів,  вважаючи рішення суду першої інстанції
правильним та ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального
права,  з урахуванням всіх суттєвих
обставин по справі і наданням належної правової оцінки доказам,  які надавалися сторонами,  не вбачає підстав для скасування
оскаржуваного ОСОБА_2. та ОСОБА_2. судового рішення.

На
підставі наведеного і,  керуючись  ст.
ст.  303,
307 ч.1 п.1,  308 ч.1,  313-315
Цивільного процесуального кодексу України,
колегія суддів судової палати по цивільних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м.
Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2та ОСОБА_3-
відхилити.

Рішення
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 14 лютого 2007 року - залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців до суду касаційної інстанції.