Справа №22-3345 / 2007                                  Головуючий
5                                                         Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

03 травня 2007 р.                       Апеляційний суд Донецької
області у складі:

головуючого
Голубинського A.M.,
суддів Жданової В.С,
Могутовій Н.Г.. при секретарі:
Баштановій Ю.В. за участю позивачаОСОБА_1.,
відповідачки

ОСОБА_2 ,  представника відповідачки ОСОБА_5.,  ОСОБА_3,  3-ї
особи

ОСОБА_6

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2на рішення Київського районного суду
м.  Донецька від 8 грудня 2006 р. по справі за
позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3про визнання договору дарування квартири недійсним,  встановлення факту прийняття спадщини,  визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Київського районного суду м.  Донецька
від 8.12.2006 р.
задоволені позовні вимоги ОСОБА_1,  договір дарування квартири АДРЕСА_1,  укладений 26.10.2005 р. між ОСОБА_4,
ОСОБА_1та ОСОБА_2,  зареєстрований
в Шостій Донецькій нотаріальній конторі 26.10.2005
р. за реєстровим №1-920
визнаний недійсним.  Визнана
недійсною реєстрація цього договору в Донецькому реєстрі правочинів від 26.10.2005 р. за 3 919029. Рішенням суду
встановлений факт прийняття ОСОБА_1. спадщини на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1,  що відкрилася після смертіОСОБА_4,  померлоїІНФОРМАЦІЯ_1р. за позивачем ОСОБА_1.
визнано право власності на всю квартируАДРЕСА_1

В
апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2просить
рішення суду скасувати,  справу направити
на новий розгляд,  посилаючись на
те,  що суд першої інстанції неповно
з"ясував суттєві обставини справи,
дав неправильну оцінку зібраним доказам,
висновки суду не відповідають обставинам справи,  суд порушив норми матеріального і
процесуального права,  внаслідок чого
судом постановлене неправильне та необгрунтоване рішення.

При
розгляді справи судом першої інстанції встановлено,  що ОСОБА_1.
і ОСОБА_4.
подарувалиОСОБА_2.  квартиру АДРЕСА_1,  яка належала їм на праві сласності по 1/2
частині кожному. Після укладання договору позивач ОСОБА_1. та його дружина
ОСОБА_4.,
яка померлаІНФОРМАЦІЯ_1p.,
залишились проживати в спірній квартири,  а відповідачка доглядала за ними. Оскільки
відповідачка не заперечувала своїх зобов"язань щодо надання дарувальникам
ОСОБА_1належного догляду,  суд першої
інстанції прийшов до висновку,  що
позивач і його дружина мали намір укласти договір довічного утримання ,  що свідчить про недійсність договору
дарування,  укладеного внаслідок помилки
. Визнання договору дарування   квартири
недійсним     було підставою для   задоволення позовних вимог в

2

частині
визнання за ОСОБА_1. права на спадщину на 1/2 частини квартири після
смертіОСОБА_4

Заслухавши
доповідь судді апеляційної інстанції,
пояснення сторін,  дослідивши
матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного

Відповідно
до  ст.
309 ЦПК
України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є неповне з"ясування судом   обставин,
що  мають   значення
для   справи   ,   порушення   або
неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З матеріалів
справи вбачається,  що 26.10.2006 р. позивач ОСОБА_1.,  його дружина ОСОБА_4 - дарувальники та
відповідачка ОСОБА_2- обдарована
26.10.2005 р.
уклали договір дарування,  відповідно до
якого дарувальники ОСОБА_1.
і ОСОБА_4
подарували,  а обдарована ОСОБА_2прийняла
в дар квартиру АДРЕСА_1,  яка належала дарувальникам на праві власності
по У1/2 частині кожному.

Відповідно
до  ст.
717 ЦК України
за договором дарування одна сторона /
дарувальк/ передає або зобов"язуеться передати в майбутньому другій
стороні / обдарованому
/ безоплатно майно
/ дарунок/ у
власність.

Договір,  що встановлює обов"язок обдаровуваного
вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового
характеру ,  не є договором дарування.

Позивач
посилався на те,  що договір дарування
квартири був підписаний ним і його дружиною під впливом помилки,  вони мали намір на оформлення договору
довічного утримання,  тобто не на
безоплатне відчуження своєї квартири,  а
на оформлення договору,  відповідно до
якого відповідачка здійснювала б за ними догляд і надавала допомогу.

З
пояснень відповідачки ОСОБА_2  вбачається,  що при укладанні договору дарування вона
брала на себе зобов"язання довічно утримувати подружжя ОСОБА_1і
добросовісно виконувала свої зобов"язання продовж довгого часу. / а.с.  95
/

За таких
підстав суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку ,
що при укладанні договору дарування мала місце
помилка,  що є правовое підставою для
визнання договору недійсним.

Відповідно
до  ст.
229 ЦК України
якщо особа,  яка вчинила правочин,  помилялася щодо обставин,  які мають істотне значення,  такий правочин може бути визнаний судом
недійсним.  Істотне значення має помилка
щодо природи правочину,  прав та
обов'язків сторін.

Відповідно
до ч.3  ст.  203
ЦК України воевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

З матеріалів
справи вбачається,  що з позовом до суду
про визнання договору недійсним з підстав ,  передбачених
ст.   ст.  229, 230 ЦК України ,  звернувся ОСОБА_1. Суд першої інстанції
прийшов до висновку,  що в судовому
засіданні не знайшло підтвердження посилання позивача на те,  що відповідачка обдурила їх щодо наслідків
договору дарування /  ст.  230
ЦК України / та
задовольнив позов з підстав ,  передбачених
ст.  229 ЦК України.

3

В п. 11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 28.04.
1978 p.
№3 зі змінами від 25.05.1998
р. сказано,  що угода може бути
визнана судом недійсною як укладена внаслідок помилки,  що має істотне значення,  тільки за позовом сторони / громадянина чи
організації /,  що діяла під впливом помилки. Під помилкою у даному
випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб"єкта,  предмета чи інших істотних умов угоди,  що вплинуло на ії волевиявлення,  за відсутності якого за обставинами справи
можна вважати,  що угода не була б
укладена.

Відповідно
до ч.3  ст.  203
ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі.

З
матеріалів справи вбачається,  що
дарувальник ОСОБА_4,  яка подарувалаОСОБА_2.
належну їй 1/2 частку спірної квартири,
за час свого життя не ставила питання про визнання угоди недійсною у
зв"язку з помилкою .
На даний час суд позбавлений можливості первірити волевиявлення учасника
правочину ОСОБА_4. ,  а позивачеві ОСОБА_1
не належить право пред"являти позов від імені ОСОБА_4,  померлоїІНФОРМАЦІЯ_1р.

За таких
підстав апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення суду першої
інстанції в частині визнання договору недійсним та скасування рішення в частині
встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/2
частину квартири в порядку спадкування.

Позовні
вимогиОСОБА_1. підлягають
задоволенню частково.

Рішення
Київського районного суду м.  Донецька в
частині визнання недійсним договору дарування підлягає зміні,  визнанти недійсним договір дарування 1/2
частки квартириАДРЕСА_1,  який укладений 26.10.2005 р. між
дарувальником ОСОБА_1та обдарованою ОСОБА_2 з визнанням недійсною регістрації в
Державному реєстрі правочинів від 26.10.2005 р. № 919029 цієї частки квартири.

В
задоволенні позову про визнання визнання недійсним договору дарування 1/2
частини зазначеної квартири,  що був
укладений між дарувальником ОСОБА_4та обдарованою ОСОБА_2 відмовити.

В
частині встановлення факту прийняття спадщині ОСОБА_1. 1/2 спірної квартири
після смерті ОСОБА_4. та визнання права власності на всю квартиру рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову.

Керуючись  ст.
ст.  307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення
Київського районного суду м.  Донецька
від 8 грудня 2006 в частині
визнання недійсним договору дарування змінити.

Позовні
вимоги ОСОБА_1про
визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 ,  укладений між дарувальниками ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та обдарованою ОСОБА_2 ,
зареєстрований

4

26.10.2005 p. в Шостій
Донецькій державній нотаріальній конторі за реєстровим № 1- 920 задовольнити
частково.

Визнати
недійсним зазначений договір в частині дарування 12 частки
квартириАДРЕСА_1,  укладений між ОСОБА_1та ОСОБА_2.

Договір
в частині дарування 12 частки квартири АДРЕСА_1 ,  укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 26.10.2005
р. в Шостій державній нотаріальній конторі за реєстровим №1-920 залишити без
змін.

Рішення
Київського районного суду м.  Донецька
від 8.12.2006 р. в частині
визнання факту прийняття спадщини та визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування скасувати.

Відмовити
позивачу ОСОБА_1в
задоволенні позову про встановлення факту прийняття спадщини на гА частку
квартириАДРЕСА_1та у визнанні права власності за ним на всю квартиру АДРЕСА_1

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту
проголошення,  може

бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох

місяців
з дня набрання законної сили.