Справа № 22-9105
Головуючий у 1-й інстанції - Остапенко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2007р.
колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого-судді
Слюсар Т.А.,

суддів: Гончара В.П., Корчевного Г.В.

при секретарі:
Рицькій Н.І.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 10 вересня 2007р. в
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми.

Колегія суддів,
-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні
2006р. ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до відповідачки про стягнення грошових
коштів, у сумі 18 159 грн.11 коп.

Свої
доводи обґрунтовував тим, що 29.03.2004р. між ним та ОСОБА_1 було укладено договір
про надання дизайнерських послуг №29, відповідно до умов якого відповідачка
зобов'язалася надати йому комплекс дизайнерських послуг з розробки концепції дизайн-проекту в комплексі
ДН з точки зору давньокитайської філософії феншуй у строк до 29.09.2004р. Між
тим, відповідачка не виконала умови договору, внаслідок чого позивач втратив
інтерес до нього, а тому просив стягнути з ОСОБА_1 14 650грн., отриманих нею на
виконання умов договору, а також три проценти річних та кошти з урахуванням
індексу інфляції, що становить 18 159 грн.П коп.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 10.09.2007р. позов задоволено у
повному обсязі. Постановлено стягнути з відповідачки на користь позивача 18 159
грн.11 коп. та судові витрати по справі у вигляді судового збору, в сумі
181грн. 59коп. та інформаційно - технічного забезпечення, в сумі 30 грн.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та
ухвалити по справі нове рішення про відмову у позові, посилаючись на те, що по
справі має місце недоведеність обставин, які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм процесуального права.

Колегія
суддів, заслухавши представника ОСОБА_1, який просив у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,
вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як
вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 29.03.2004р. між сторонами
було укладено договір про надання дизайнерських послуг №29, відповідно до умов
якого відповідачка зобов'язалася надати ОСОБА_2 комплекс дизайнерських послуг з
розробки концепції дизайн-проекту
в комплексі ДН з точки зору давньокитайської філософії феншуй у строк до
29.09.2004р.

Встановлено,
що на виконання п.п. 4.1, 4.2 умов договору, відповідно до якого виконавець
надає послуги після отримання передплати, в розмірі 70% від вартості цих
послуг, 29.03.2004р. ОСОБА_2 було передано відповідачці 14 650грн.

Між тим,
у визначений сторонами строк ОСОБА_1 не виконала взяті на себе
зобов"язання, а тому, з урахуванням пояснень позивача про втрату до
проекту інтересу та положень ст.611 ЦК
України, районний суд підставно прийшов до висновку про те, що заявлені по
справі позовні вимоги про стягнення з відповідачки 14 650грн., грунтуються на
законі.

Посилання
апеляційної скарги про те, що грошові кошти фактично були нею отримані не у
березні 2004р., як визнав суд, а у березні 2005р., тобто через рік після
підписання договору - колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на
увагу, остільки спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів.

При
цьому, колегія суддів враховує те, що згідно з актом прийому-передачі
додаткових послуг за переуступку
права вимоги від 19.05.2005р. за інвестиційним договором № 157.12 від
15.03.2004р.слідує, що позивач переуступив
право вимоги квартири, побудованої на підставі внесених ним інвестицій, що
узгоджується з його поясненнями про втрату ним у травні 2005р. інтересу до
дизайнерських послуг ОСОБА_1; що термін виконання договору - протягом 6 місяців
з моменту отримання виконавцем суми авансового внеску, в той час як матеріалами
справи безспірно доведено його виконання лише у грудні 2005р.

Враховуючи
зазначені обставини, матеріали справи, у їх сукупності, а також відсутність
додаткових умов про продовження договору, колегія суддів визнає обґрунтованими
висновки суду першої інстанції про передачу позивачем грошових коштів у березні
2004р. та внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило
інтерес до кредитора.

Разом з
тим, з висновками суду про стягнення з відповідачки 3% річних та кошти з
урахуванням інфляції погодитися не можна.

Приймаючи
рішення про стягнення грошових коштів у вигляді 3% річних та коштів з
урахуванням встановленого індексу інфляції, суд першої інстанції керувався
ст.625 ЦК України,
в той час як дана норма права передбачає відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, в той час як вимог про стягнення збитків у
відповідності до положень ст.22 ЦК
України, позивачем не заявлено.

З огляду
на зазначені обставини, колегія суддів визнає помилковими висновки суду про
наявність правових підстав до стягнення з відповідачки грошових коштів,
отриманих на виконання умов договору та виконання якого вона прострочила, з
урахуванням індексу інфляції та 3% річних, а тому рішення суду першої інстанції
в зазначеній частині, як постановлене з порушенням норм матеріального права,
підлягає зміні шляхом зменшення грошової суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 з 18159 грн.11 коп. до 14 650 грн.

Окрім
цього, підлягає зменшенню й сума судових витрат, понесених позивачем, у вигляді
оплати судового збору з 181грн.59 коп. до 146 грн. 50 коп.

Керуючись
ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 10 вересня 2007р. змінити, зменшити розмір грошових коштів, що
підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 18159 грн. 11 коп. до 14
650грн., а також зменшити розмір судових витрат по оплаті судового збору, що
підлягає стягненню ОСОБА_1 на користь позивача з 181 грн.59 коп. до 146 грн. 50
коп.

В решті рішення
суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 2-х місяців з моменту
проголошення шляхом подачі до цього суду касаційної скарги.