УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15
жовтня 2007 року                                                                                           м.  Донецьк

Колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С. ,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
завданої залиттям квартири,  за
касаційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дніпровського районного суду м.  Києва
від 13 квітня 2005р. та ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 26
липня 2005р.,

встановила:

В липні
2004р. ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Посилався
на те,  що він є власником АДРЕСА_1. З
вини відповідачки,  яка проживає поверхом
вище в квартирі №99,  12 березня 2004р.
сталося залиття його квартири водою,  про
що ЖРЕО №420 м.  Києва складено акт.
Внаслідок залиття квартири йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 10939грн та
моральну шкоду,  яку він оцінює у 10 000
грн,  Відповідачка добровільно не бажає
відшкодувати причинену шкоду,  тому
просив стягнути зазначені суми у відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Рішенням
Дніпровського районного суду м.  Києва
від 13 квітня 2005р. позов задоволено частково,
стягнено з відповідачки на користь позивача у відшкодування матеріальної
шкоди 10939 грн. та моральної шкоди 1000 грн.

Справа
№33-ц-2154 кс/ 2007                                                             Категорія
ЦП 36

Головуючий у
першій інстанції: Савлук Т.В. Доповідач Краснощокова Н.С.

Ухвалою Апеляційного суду м.  Києва від 26 липня 2005р. апеляційна скарга
представника відповідача відхилена,  а
рішення Дніпровського районного суду м.
Києва від 13 квітня 2005р. залишено без зміни.

У
касаційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3  просить скасувати ухвалені у справі судові рішення,  посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального і процесуального права.

Згідно
із ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно
до вимог  ст.  335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,  що не були встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги їх
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені  ст.  338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судових рішень.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_3     відхилити.

Рішення
Дніпровського районного суду м.  Києва
від 13 квітня 2005р. та ухвалу
Апеляційного суду м.  Києва від 26
липня 2005р.    залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.