АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20
квітня 2007 року                                                                                          м.
Донецьк

Колегія суддів Апеляційного суду Донецької області

в складі:

Краснощокової
Н.С.,  Шевченко В.Ю.,  Осипчук О.В.,
-

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1
до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації,  ОСОБА_2,
Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації,  Святошинської районної у м. Києві ради,  Шевченківської районної у м. Києві державної
адміністрації,  треті особи: орган опіки
та піклування Святошинського району м. Києва,
МПП „Івен" про визнання права власності на квартиру,  про визнання недійсними розпорядження,  ордеру та свідоцтва про право власності на
квартиру,  за зустрічним позовом ОСОБА_2
про встановлення факту перебування на утриманні,  визнання права користування жилим
приміщенням,  зобов'язання укласти
договір найму,  за касаційною скаргою
представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного
суду м. Києва від 14 квітня 2004р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15
липня 2004р.,

встановила:

У квітні
2003р. ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом в інтересах неповнолітньої дочки
ОСОБА_1 до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про
визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Посилалась
на те,  що у цій квартирі проживав
ОСОБА_5 - батько її неповнолітньої доньки,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1р. При житті він звертався до відділу
приватизації Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва із

Справа
№33-ц - 145 кс/ 2007р.                                                       Категорія
ЦП 19

Головуючий у
першій інстанції Сержанюк А.С.

Доповідач
Краснощокова Н.С.

заявою про приватизацію квартири,  однак,
приватизаційні документи оформлені не були. Оскільки приватизація не
була оформлена з незалежних від ОСОБА_5 причин,
позивачка просила визнати за
його неповнолітньою дочкою ОСОБА_1 право власності на квартиру в порядку
спадкування.

У травні
2003р. ОСОБА_6. звернулась до суду з позовом до Святошинської районної у м.
Києві державної адміністрації про встановлення факту перебування на
утриманні,  визнання права користування
жилим приміщенням,  зобов'язання укласти
договір найму. Посилалась на те,  що вона
з середини грудня 1993р. проживала із ОСОБА_5 - її братом до дня його смерті у
спірній квартирі,  вони вели спільне
господарство і фактично вона перебувала на утриманні брата. Встановлення факту
перебування на утриманні їй необхідне для прийняття спадщини,  а також просила визнати за нею право
користування спірною квартирою та зобов'язати відповідача укласти з нею окремий
договір найму на квартиру.

В лютому
2004р. ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_1 звернулась із
додатковим позовом до Святошинської районної у м. Києві державної
адміністрації,  ОСОБА_6. про визнання недійсними
розпорядження №877 Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від
6.10.2003р. та ордера на спірне жиле приміщення №033737 серія Б від
17.10.2003р.,  який був виданий на
підставі вказаного розпорядження ОСОБА_7,
а також свідоцтва про право власності на квартиру від 24.11.2003р..
Посилалась на те,  що ухвалою суду від
18.04.2003р. в порядку забезпечення її позову Святошинській районній державній
адміністрації ум. Києві було заборонено проводити будь - які дії із спірною
квартирою. Однак,  заборона суду
проігнорована,  в результаті чого на
спірну квартиру розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної
адміністрації був виданий ордер на ім'я ОСОБА_7,  яка в подальшому приватизувала квартиру.

Судом до
участі у справі у якості співвідповідачів були залучені Святошинська районна у
м. Києві рада,  ОСОБА_7,  Оболонська районна у м. Києві державна
адміністрація,  Шевченківська районна у
м. Києві державна адміністрація.

Рішенням
Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2004р. у задоволенні
позовів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2004р. апеляційна скарга ОСОБА_8,  що діяв в інтересах ОСОБА_1 відхилена,  рішення Святошинського районного суду м.
Києва від 14 квітня 2004р. залишено без зміни.

У
касаційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції. Посилається на порушення судами вимог процесуального
права,  оскільки не прийнято до уваги
показання свідка,  не витребувано
письмових доказів.

Згідно
із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до
вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або
(та) вважати доведеними обставини,  що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,  вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи,  що
оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та
процесуального права,  а доводи скарги їх
висновків не спростовують.

Відсутні
й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судових
рішень.

Ураховуючи
наведене,  колегія суддів вважає за
необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись
статтями 332,  336,  337 ЦПК України,  колегія суддів Апеляційного суду Донецької
області

ухвалила:

Касаційну
скаргу представника позивача ОСОБА_4 відхилити.

Рішення
Святошинського районного суду м. Києва від 14 квітня 2004р. та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2004р.
залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.