Справа №
РІШЕННЯ

ИМ"ЯМ            УКРАЇНИ

23 січня 2007 г.                                Вільногірський
міський суд Дніпропетровської обл.

у складі:

головуючого                                                           судді
Болоніної М.Б.

при секретарі                                                                     Шараповій О.О.

за участю позивача                                                            ОСОБА_1

представника позивача                  адвоката ОСОБА_2

відповідача                                                       ОСОБА_3

представника відповідача                               ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування
жилим приміщенням в АДРЕСА_1, де зазначає, що знаходився у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем, який розірвано в травні 2006р.. від спільного життя мають повнолітню доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
р.н., які зареєстровані та проживають разом з позивачем в спірній квартирі.
Квартира складається з 2 кімнат, договір найму жилого приміщення укладений з
позивачем.

Причиною розірвання
шлюбу стало те, що відповідач з серпня 2005р. фактично утворила нову сім'ю і
проживала з іншим чоловіком у АДРЕСА_2. 3 січня 2006р. позивач стала проживати
там постійно, тобто змінили місце свого мешкання на інше. З спірної квартири
вона виселилась добровільно, без застосування до неї будь-якого впливу, має
ключі від спірної квартири, тобто має вільний доступ до неї.

Оплату спірного житла та
комунальних послуг відповідач не проводить, належні їй речі в квартирі
відсутні. Вселитись до квартири та користувались нею за призначенням для
постійного проживання -    відповідач
спроб не робила, тобто втратила інтерес до житла.

Позивач вважає,
що відповідач не користуються спірним жилим приміщенням без поважних причин більше 6 місяців, тому може бути
визнана такою, що втратила право користування ним.

В ході судового
розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, в додатковій позовній
заяві (ар.с.74-75) зазначив, що згідно пояснень сторін та показань свідків
відповідач вибула на інше постійне місце проживання, утворила нову сім'ю, тому
він вважає, що вона втратила право користування спірною квартирою згідно ст.107
ЖК України з моменту вибуття на інше постійне місце проживання.

В судовому
засіданні позивач свій позов підтримав, суду також пояснив, що з січня 2006р. відповідач проживає з іншим
чоловіком в його квартирі, з спірної квартири вибралась добровільно,
забрала всі свої особисті речі. До спірної квартири вона мас вільний доступ, в
неї є свої ключі. Після того, як вона вкрала його барсетку з документами і
ключами, він почав замикати двері на 2 замки, але відповідач зняла замок, від
якого в неї не було ключа. Перешкод в
користуванні квартирою він не чинить, насильства до неї не застосовував.  Кожен
раз,  коли  вона з'являється  до
квартири,  то  провокує
скандал.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що з січня 2006р. позивач створював
психологічний тиск на неї, між ними виникали скандали, бійки, вона не могла
знаходитись з позивачем в одній квартирі. З заявами про притягнення позивача до
відповідальності не зверталась, боялась, що його знімуть з черги на отримання
житла. Коли відповідач був у відрядженні,
вона проживала в квартирі, а коли він був вдома, вона виїздила до батьків, ночувала у доньки, яка
знімає квартиру, у знайомих. 24.04.2006р. вона пішла від позивача,
зверталась за медичною допомогою до лікаря-психіатра. Обідню перерву вона
проводить в спірній квартирі, годує кішку, 1-2 рази на тиждень відвідує сина,
прасує його речі. В червні 2006р. позивач перешкоджав їй ночувати в квартирі,
погрожував. В липні 2006р. вона часто знаходилась у смт Дніпровський
Верхньодніпровського р-ну, доглядала хвору матір, а також ночувала у знайомого.
У 20-х числах липня після скандалу та драки позивача з сином вона зібрала свої та синові речі і забрала
сина до квартири, яку вона знімає. Відповідач постійно оплачує послуги
телефонного зв'язку, у жовтні та листопаді оплатила свою частку комунальних
послуг по спірній квартирі. Під час
розгляду справи про розірвання шлюбу в неї був хворобливий нервовий стан,
тому вона погодилась з тим, що було написано у позові, який від її імені склав
позивач. Проти того, що створила нову сім'ю, відповідач заперечує, вона
проживає на квартирі у знайомого, який не є її співмешканцем, користується 1
кімнатою у 3-кімнатній квартирі на умовах усної угоди. її особисті речі
знаходяться і в спірній квартирі, і в тій, де вона мешкає. Відповідач
зареєстрована в спірній квартирі, має бажання там проживати, але позивач
створює їй перешкоди.

З особа по
справі - КП „ВО ЖКГ м.
Вільногірську", наймодавець спірної квартири - своєю телефонограмою
(ар.с.25) просить справу розглядати без участі їх представника. проти чого
учасники процесу не заперечували.

Вислухавши
пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши та оцінивши у сукупності
надані по справі докази, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених
позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Позовні вимоги
позивача знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи.

Позивач, який
був допитаний в якості свідка і при цьому попереджений про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показав суду, що
відповідач з лютого 2006р. проживає з іншим чоловіком, з його допомогою вивезла
всі свої речі, висловлювала намір укласти з ним шлюб і зареєструватись в його
квартирі. тобто створила іншу сім'ю. На Паску в нього була бійка зі
співмешканцем відповідача ОСОБА_6,
той сказав, що ОСОБА_3 - його дружина. Після виїзду відповідач до квартири не поверталась, спроб вселятися не приймала, він
їй перешкод не чинив, фізичну силу не застосовував, неодноразово просив,
щоб вона залишилась у сім'ї.

Такі пояснення
та показання позивача підтверджені показаннями майже всіх свідків по справі, як
з боку позивача, так і з боку відповідача, а також письмовими матеріалами
справи.

Так, свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 показали суду, що відповідач з лютого 2006р. в спірній квартирі не
проживає, відвідує квартиру в обідню перерву, щоб її бачили люди. Сама
відповідач пояснювала, що приходить до квартири в обідню перерву та 1-2 рази на
тиждень поспілкуватись з сином.

Сусіди позивача
ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, його батько ОСОБА_10 та син ОСОБА_1 були свідками
того, як відповідач вивозила з квартири речі у кількох тюках, кімнатні квіти.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14 показали суду, що
неодноразово бачили відповідача з іншим чоловіком в місті, відповідач була за
кермом

його машини. З показань свідка ОСОБА_1, сина сторін,
виходить, що мати проживає зі ОСОБА_6 в його квартирі, за 2 тижні до Паски той
забрав її з речами. Мати казала, що забезпечена там всім необхідним, її
люблять, вона має намір укласти шлюб.
Свідок з боку відповідача ОСОБА_15, показала, що з ОСОБА_6 відповідач знайома
з серпня 2005р., після конфлікту з позивачем вона пішла до ОСОБА_6. Цю обставину підтверджує і сама відповідач: в
судовому засіданні при розгляді справи про розірвання шлюбу (протокол судового
засідання ар.с.47) вона пояснювала, що має іншого чоловіка і планує
проживати в іншій сім'ї, в своїх запереченнях проти позову по справі. що
розглядається (ар.с.27), вона зазначає, що фактично має окрему сім'ю. Згідно
рішення Вільногірського міського суду від
10.05.2006р. (ар.с.48) ОСОБА_3 з серпня 2005р. проживає в іншій сім'ї, що є
причиною розпаду шлюбу з позивачем. Також в акті, який складено депутатом
Вільногірської міської ради за участю сусідів (ар.с.12), зазначено, що ОСОБА_3
у спірній квартирі не мешкає з серпня 2005р.

Свідки ОСОБА_11,
ОСОБА_9 підтвердили показання позивача ОСОБА_1 про те, що він сподівався на
повернення відповідача до сім'ї.

Заперечення відповідача проти позову, згідно яких позивач під час сімейного
життя створив умови, що виключають сумісне проживання, застосовував до неї
фізичну силу. психологічний тиск, виявились необгрунтованими та такими, що
суперечать іншим зібраним по справі доказам.

Так, свідки
ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_8 сусіди позивача,
ОСОБА_16 - батько відповідача, показали суду, що відповідач ніколи не
скаржилась на поведінку позивача, скандалів між ними не було. Свідок ОСОБА_11
стверджувала, що скандали почались після того, як позивач заявив позов до суду з приводу не проживання відповідача.
Свідок ОСОБА_1, син сторін, суду показав,
що батько не чинить перешкод матері в користуванні квартирою, вона спроб вселитись та проживати не робила, ініціатором
всіх скандалів є мати. Згідно відмовного матеріалу №305 Вільногірського MB
УМВС, який було оглянуто в судовому засіданні. позивач ОСОБА_1 30.05.2006р.
звертався з приводу скандалів, які вчиняє його колишня дружина ОСОБА_3

Посилання
відповідача на звернення до лікаря-психіатра внаслідок неправомірної поведінки
позивача не можуть бути прийняті до уваги. У відповідності до довідки Вільногірської ЦМЛ (ар.с.67) відповідач
відвідувала лікаря неодноразово протягом травня 2005р., а також
17.04.2006р., тобто її звернення за медичною допомогою не пов'язані з
обставинами справи, що розглядається.

Також не можуть бути доказом проживання відповідача у спірній квартирі
факти оплати нею квартплати та комунальних послуг. Надані суду відповідачем
особові рахунки по спірній квартирі (ар.с72,73) з зазначенням про внесення
оплати за жовтень та листопад 2006р., тобто після подачі позивачем
позову до суду, розцінюється як бажання відповідача створити
враження про її інтерес до спірного житла.

Показання свідка
ОСОБА_5, доньки сторін, про те, що батько протягом тривалого часу зловживав
спиртним, застосовував до матері заходи фізичного та психічного насильства, перешкоджає їй користуватись спірною квартирою,
до уваги не приймаються, тому що суперечать всім іншим доказам по справі і
трактуються судом як надання допомоги близькому родичу - матері і
наявність зацікавленості у вирішенні справи.

Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 у лютому 2006р.
вибула зі спірної квартири на інше постійне місце проживання, де утворила нову
сім'ю і згідно з ч.2 ст.107 ЖК України втратила право користування спірним
житлом з дня вибуття. П.11 постанови Пленуму
Верховного суду України від 12.04.1985р. №2. Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" (із послідуючими змінами) роз'яснює, що відповідно до
ст.107 ЖК України особа втрачає право   користування   жилим
приміщенням   з   дня
вибуття   на   інше
постійне   місце

проживання незалежно від
пред'явлення позову про це. Проти повернення в спірне жиле приміщення
відповідача, яка після розірвання шлюбу не є членом його сім'ї. квартиронаймач
ОСОБА_1, позивач по справі, заперечує.

Доказів того, що
відповідач тимчасово вибула з спірної квартири через неможливість користування
нею і приймала заходи до правомірного вирішення питання про забезпечення
житлом, суду не надано. Фактичні данні, з'ясовані під час розгляду справи -
створення нової сім'ї відповідачем, перевезення майна зі спірної квартири,
отримання кореспонденції за адресою її проживання - свідчать про те, що вона
обрала інше постійне місце проживання,
користуватися спірним житлом за його призначенням не наміряється, її дії
мають на меті отримання частки жилого приміщення у майбутньому шляхом розміну,
розподілу або приватизації та продажу квартири.

Згідно ст.88 ЦПК
України з відповідача у разі задоволення позову підлягають відшкодуванню
витрати, понесені позивачем, по сплаті судового збору та оплати за надання
юридичної допомоги адвокатом.

У відповідності
до ст.81 ЦПК України та постанови КМУ від 21.12.2005р. №1258 „Про затвердження
Порядку оплати витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів" з
відповідача підлягають стягненню такі витрати.

Керуючись ст.ст. 81,88,10,11, 212, 213,215 ЦПК України,
ст.107 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування жилим приміщенням у АДРЕСА_1,
зобов'язавши КП „ВО ЖКГ м.
Вільногірську" зняти її з паспортної реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3р.н., уродженки с
Дніпровське Верхньодніпровського р-ну Дніпропетровської обл., яка працює в
Центрі електрозв'язку №2 ВАТ «Укртелеком», мешкає у АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н., уродженця м. П'ятихатки
Дніпропетровської обл.. який
мешкає у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2. у відшкодування його витрат
по сплаті судового збору 8гр.50 коп., оплати допомоги адвоката 80гр.

Стягнути з
ОСОБА_3 з перерахуванням на рахунок ТУ ДСА Дніпропетровської обл.. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 7гр.50коп.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не
була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після
закінчення нього строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, що його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ                                            М.Б. БОЛОНІНА