Справа № 22-ц-2842007 рік                                 Головуючий у 1
інстанції Ольховська О.В.
Категорія 19                                                            Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого
Ігнатоля Т.Г.

суддів Козлова
О.М., Кочегарової Л.М.

при
секретарі  Сінгур Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди за
апеляційною   скаргою  відповідача
на рішення  Тельманівського  районного
суду Донецької області від 11 грудня 2006 року,

встановила:

Рішенням Тельманівського районного суду Донецької області від 11 грудня
2006 року позовні вимоги ОСОБА_1. задоволені частково і з ОСОБА_2. на користь позивачки
стягнуто у відшкодування моральної шкоди 200 грн., судові витрати в сумі 16
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить рішення скасувати і постановити нове
рішення про відмову у позові, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, Пояснення відповідача, який
доводи скарги підтримав, заперечення позивачки, яка пробила відмовити у
задоволенні скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Згідно ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1. про відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що з вини ОСОБА_2. позивачка не
мала можливості тривалий час користуватися водою, що спричинило їй незручності,
хвилювання, турботи, порушився її нормальний життєвий стан, оскільки вона
вимушена була переносити воду до квартири на значну відстань.

З висновками
суду не можна не погодитися.

Встановлено, що сторони проживають в одному будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_1, 1941
року народження, інвалід П групи живе на другому поверсі, а ОСОБА_2. - на
першому поверсі зазначеного будинку. В квартирі ОСОБА_2. встановлено
водопровідні крани, за допомогою яких відповідач має можливість перекривати
подачу води до квартири позивачки. В листопаді 2003 року ОСОБА_2. перекрив
подачу води до квартири ОСОБА_1. і до лютого 2004 року води в квартирі не було.

Відповідач ОСОБА_2. підтвердив, що дійсно в своїй
квартирі він встановив два крани, якими можна перекрити подачу води до квартири
позивачки і він робив це під час ремонту. У зазначений позивачкою час він
виїздив до Росії, але воду не перекривав.

Однак, обставини зазначені позивачкою підтверджуються
поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5., заявами ОСОБА_1. про
відсутність води в квартирі,

довідкою
та актом від 23 листопада 2003 року про те, що вода не поступає, актом віл 11
лютого 2004 року про встановлення водоміру,

Таким чином, суд першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно
застосував матеріальний закон і дійшов обґрунтованого висновку про те, що
моральна шкода, заподіяна ОСОБА_1. неправомірними діями ОСОБА_2., підлягає
відшкодуванню відповідачем.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначено судом з
урахуванням обставин справи, тривалості та обсягу моральних страждань
позивачки, відповідає вимогам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення позивачки
не відповідають дійсності, що суд не викликав для допиту дружину та сусідів
відповідача, що він був відсутнім за місцем проживання тільки 14 днів, що
водопровідні труби в квартирі ОСОБА_1. старі, а тому вода не потрапляла до
квартири  є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ніяких
клопотань щодо виклику свідків чи залучення інших доказів по справі суду не
заявляв.

Відповідно до ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та
доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.212
ЦПК України, надав оцінку представленим сторонами та безпосередньо дослідженим
доказам і постановив рішення, яке відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Ніяких нових доказів чи обставин, які не були предметом
розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення руду відповідачем
апеляційному суду не надано.

Керуючись
ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну
скаргу   ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Тельманівського районного суду Донецької області від 11 грудня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання законної сили шляхом
подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.