Справа№22Ц-3899/2007                                                             Головуючий у 1 інстанції Пасіка К.Г.
Категорія  21                                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем      України.

19 січня   2007
року                          Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного

суду Київської
області в складі:

головуючого - судді Антоненко В.І. суддів - Поліщука М.А., Тракало В.В. при секретарі - Шешко О.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні    в місті Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду від 28
листопада 2006року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть
участь в розгляді справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2006року ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним позовом і просив
стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 95 027,64грн.,
моральну шкоду в розмірі 100 000грн., витрати по оплаті правової допомоги в розмірі
20 200грн.

Позовні вимоги
обґрунтовував тим, що 23.06.2006року на 15км автодороги Київ-Одеса ОСОБА_1, керуючи за дорученням належним йому
на праві приватної власності автомобілем марки „Сканія" з напівпричепом
д.н. НОМЕР_1, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок
чого керований ним автомобіль здійснив наїзд на колесовідбійник, автомобіль
отримав значні механічні пошкодження і матеріальні збитки із затратами на
проведення експертизи становлять 95
027,64грн.

Вимоги в частині
заподіяння моральної шкоди обґрунтовував тим, що в результаті пошкодження
автомобіля він втратив душевний спокій, змушений був тривалий час витрачати на захист порушеного права власності, погіршенням
психоемоційного стану.

Рішенням
Васильківського міськрайонного суду від 28
листопада 2006року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 91
827грн.44коп., моральну шкоду в розмірі 5000грн., судові витрати в розмірі 22 131грн.47коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, направити
справу на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що воно ухвалене з
порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із
наступних підстав.

Як встановлено
судом першої інстанції 23.06.2006року на 15км автодороги Київ-Одеса ОСОБА_1,
керуючи за дорученням автомобілем марки „Сканія" з напівпричепом д.н.
НОМЕР_1,  власником
якого є ОСОБА_2,  порушив вимоги
п.п.12.1, 31.6 Правил
дорожнього руху

України (ПДР), внаслідок чого
керований ним автомобіль здійснив наїзд на колесовідбійник, автомобіль отримав
механічні пошкодження, власнику автомобіля завдано матеріальні збитки.

Постановою судді
Васильківського міськрайонного суду від 29.09.2006року встановлено, що ОСОБА_1
порушив вимоги п.п.12.1, 31.6
ПДР України, адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 за ст.124 КпАП
України закрито в зв"язку із закінченням строків притягнення до
адміністративної відповідальності.

Згідно звіту
автотоворознавчого дослідження від 21.07.2006року вартість матеріальних
збитків, заподіяних власнику автомобіля марки „Сканія" д.н. НОМЕР_1 в
результаті його пошкодження при
ДТП, визначена як вартість його відновлювального ремонту з врахуванням фізичного
зносу замінюваних деталей і становить 93
600,50грн.

Відповідно
рахунку від 21.08.2006року приватного підприємства „Гроцький транс
експедиція" вартість відновлювальних робіт по ремонту автомобіля марки
„Сканія" д.н. НОМЕР_1 становить 31
254грн.

Відповідач оспорював розмір заподіяних збитків, заподіяння моральної шкоди,
розмір витрат на правову допомогу та наявність в його діях вини в
порушенні Правил дорожнього руху, вважаючи, що позовні вимоги є недоведеними.

Задовольняючи
позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що вина
відповідача в заподіянні шкоди, розмір матеріальної шкоди, судових витрат та
частково моральної шкоди є доведеними.

Колегія суддів
повністю із вказаними висновками погодитись не може, поскільки вони не
грунтуються на матеріалах справи і суперечать вимогам закону.

Висновки суду
про те, що ОСОБА_1 як володілець джерела підвищеної небезпеки є винним в
порушенні вимог ПДР України, внаслідок чого позивачу заподіяно матеріальну і
моральну шкоду є законними та обґрунтованими.

Відповідно до
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Як вбачається із
матеріалів справи на час звернення із вказаним позовом в суд позивач належний
йому автомобіль марки „Сканія" д.н. НОМЕР_1 відремонтував
за власні кошти. Вказана обставина підтверджується поясненнями сторін, рахунком
приватного підприємства „Гроцький транс експедиція" від 21.08.2006року про
проведення ремонту автомобіля(а.с.62).

Згідно із ст. 22 ЦК України 1.Особа, якій
завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

2. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв"язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З врахуванням
пояснень позивача і його представника в суді першої та апеляційної інстанції
про те, що запасні частини і деталі для ремонту пошкодженого автомобіля були
придбані позивачем, то вказана обставина
відповідно до ст.ст.57,58,60 ЦПК України підлягала доказуванню.

Доводи апеляційної
скарги про неналежність доказу на підтвердження вказаної обставини розміру
заподіяних збитків - звіту
автотоворознавчого дослідження від 21.07.2006року, яким визначено вартість
відновлювального ремонту, вартість запасних частин до автомобіля, колегія
суддів вважає обґрунтованими, поскільки для з'ясування вказаних обставин судова
експертиза в порядку ст.143 ЦПК України не проводилась; інших доказів(товарних
чеків, квитанцій) на підтвердження придбання запасних частин та деталей для
проведення ремонту позивач суду не надав, хоча в судовому засіданні від
20.11.2006року пояснив, що всі чеки, які підтверджують проведення
відновлювального ремонту в нього є(а.с.65).

При таких
обставинах витрати позивача на придбання запасних частин та деталей для
проведення ремонту автомобіля марки „Сканія" д.н. НОМЕР_1 відповідно
до ст.60 ЦПК України є недоведеними.

Стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає матеріальна шкода, розмір
якої в установленому законом порядку, відповідно до ст. ст.22, 1166,1187,1192 ЦК України
є доведеним 31 254грн. - вартість
відновлювального ремонту автомобіля.

Тому рішення
суду в цій частині необхідно змінити і стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 31
254грн.

Колегія суддів
находить обґрунтованими доводи відповідача в частині невірного визначення судом
розміру моральної шкоди та судових витрат.

Визначаючи
розмір моральної шкоди в сумі 5000грн., суд першої інстанції крім інших
обставин, виходив також із того, що вартість відновлювального ремонту
автомобіля становила майже 42%
від його ринкової вартості і вказана обставина була для позивача значущою.

Проте вказані висновки не співвідносяться із встановленими обставинами
справи, розмір моральної шкоди в сумі 5000грн. не відповідає глибині
душевних страждань позивача, є надмірним.

При визначенні розміру моральної шкоди суд не в повній мірі врахував
обставини справи, вимоги ст. 23
ЦК України.

Враховуючи
обставини справи, необережний характер дій заподіювача шкоди, що пошкоджений
автомобіль було відновлено через 2
місяці, глибину душевних страждань позивача, колегія суддів приходить до
висновку рішення в цій частині змінити і зменшити розмір моральної шкоди із
5000грн. до 1000грн.

Не відповідають
обставинам справи висновки суду в частині стягнення із відповідача на користь
позивача витрат на правову допомогу в розмірі 20 200грн.

Суд першої інстанції не врахував, що склад та розмір витрат,
пов"язаних із оплатою правової допомоги, належать до предмета
доказування у справі.

Особиста
розписка адвоката Завірюха Р.В. про отримання ним від ОСОБА_2 грошей у сумі
20000грн. за надання правової допомоги є неналежним доказом понесення позивачем
вказаних витрат.

Враховуючи обсяг
допомоги адвоката, витрачений ним час, що приймав участь в попередньому та двох судових засіданнях,
письмового звіту про виконану роботу не подавав, співмірність витрат із
розміром позову, задоволеним судом, вимоги розумності, колегія суддів визначає
розмір витрат на правову допомогу в сумі 1000грн.

Так як позовні вимоги задовольняються частково,
відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача витрати на судовий збір в сумі 312грн.54коп.

Враховуючи, що звіт автотоворознавчого дослідження
автомобіля марки „Сканія" д.н. НОМЕР_1 від 21.07.2006року відповідно до ст.58 ЦПК України
колегією суддів визнаний неналежним доказом,
то не підлягають задоволенню витрати позивача на проведення автоварознавчого дослідження в сумі 950грн.,
витрати на направлення повідомлення ОСОБА_1 телеграфом в сумі 16,20грн.

Поскільки при апеляційному розгляді справи виявлено
невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.309 ЦПК
України рішення суду підлягає зміні в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди і судових витрат.

Підстав для скасування рішення суду із направленням
справи на новий розгляд, які передбачені ст.311 ЦПК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія
суддів,-

ВИРІШ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду від 28
листопада 2006року змінити.
Стягнути з ОСОБА_1на користь   ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 31
254грн., моральну шкоду в розмірі
1000грн,   витрати на судовий збір в сумі
312грн.54коп., витрати на
правову допомогу в сумі 1000грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.