Справа №
22ц-3530/2006                                      Головуючий у І інстанції Додатко В.Д.
Доповідач у II інстанції Оношко Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 січня 2007 року колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Воробйова Н.С.

суддів  Оношко Г.М., Олійника В.І.

при секретарі Велицькому О.О. розглянула
у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Бородянського районного суду Київської області
від 23 жовтня 2006 року про відмову у відкритті провадження за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики, -

встановила: У жовтні  2006 року ОСОБА_1
звернувся до Бородянського районного суду з названим позовом.

Ухвалою судді Бородянського районного суду від 23 жовтня 2006 року відмовлено у відкритті провадження за цією позовною заявою на підставі п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати ухвалу суду з підстав порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження
суддя виходив з положення п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України, а саме, що є таке, яке набрало законної
сили, рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про
той самий предмет із тих самих підстав.

Проте з таким висновком судді погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2006 року позивач

звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за

договором позики. Рішенням
Бородянського районного суду                                                від 20

березня 2006 року , залишеним без змін                             ухвалою
колегії      суддів

Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2006 року в позові відмовлено.

15 жовтня 2006 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, в якому
зазначає, що укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 правочини, на підставі яких
ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 згідно з наданими
нею розписками зазначені в позовній заяві кошти, на думку позивача є недійсними, а тому кожна з сторін
повинна повернути другій стороні у натурі    все, , що вона одержала на виконання   цього

2

правочину, отже відповідачка повинна повернути йому    одержані гроші в сумі 369660 грн. з урахуванням інфляції та 3 % річних.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них збігаються сторони, предмет та
підстави. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів
позови не можуть вважатись тотожними і не може бути відмовлено у
відкритті провадження.

Під підставами позову слід розуміти обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не посилання
позивача на певну норму закону.

За наведених обставин немає підстав
вважати, що є таке, яке набрало законної сили, рішення суду у спорі
між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих
підстав.

Ухвала судді від 23 жовтня 2006 року постановлена з порушенням норм
процесуального права, тому підлягає скасуванню, а позовна заява- передачі до суду першої інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження. Керуючись ст. ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвал ил а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Бородянського районного суду Київської
області      від 23

жовтня 2006 року скасувати, справу повернути до
того ж суду для вирішення питання про
відкриття провадження.