Справа № 22ц-729/07                                    Головуючий в 1
інстанції - Дорош П.І.
- 39                                                                Доповідач
УХВАЛА

іменем    України

30
серпня 2007 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого -
судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк
О.І.,  Карпук А.К.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з   участю
позивача   ОСОБА_1    її
представника   ОСОБА_2,
представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
Мірецької Анжеліки Станіславівни до Любомльської центральної районної лікарні
(далі - Любомльська ЦРЛ) про визнання незаконними наказів про оголошення
догани,  переведення на іншу роботу,  стягнення різниці в заробітній платі за час
виконання нижчеоплачуваної роботи та відшкодування моральної шкоди за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду
від 25 червня 2007 року,

встановила:

Рішенням
Любомльського районного суду від 25 червня 2007 року в позові відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення,  яким повністю задовольнити її позов,  посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

В
запереченні на апеляційну скаргу відповідач Любомльська ЦРЛ зазначає про
відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
ОСОБА_1  працює лікарем-гінекологом
Любомльської ЦРЛ. 5 серпня 2006 року під час її чергування в
акушер-гінекологічному відділенні лікарні через несвоєчасну і неадекватну
допомогу внаслідок механічної асфіксії - аспірації молоком і вмістом шлунку
-померла новонароджена дитина ОСОБА_5. ОСОБА_1не було визначено причину різкого
погіршення стану здоров'я дитини,  не
організовано і своєчасно не надано необхідну допомогу,  а лише повідомлено про ситуацію інших
фахівців,

якими  було
вжито  заходів  для
надання  медичної допомоги,   яка
виявилася запізнілою.

Наказом
№ 251 від 11 серпня 2006 рокуОСОБА_1.
оголошено догану,  вона звільнена
від чергування по пологовому стаціонару і направлена на переатестацію з
переведенням в поліклінічне відділення. Некваліфіковане і несумлінне ставлення
до виконання своїх обов'язків,  що призвело
до фатальних наслідків,  давало
відповідачу підстави для сумніву в кваліфікації позивача,  тому рішення адміністрації про проведення її
переатестації у 2006 році є обгрунтованим.
Перестановка ОСОБА_1 з одного робочого місця на інше відбулася із збереженням
її фахової підготовки,  основних
функціональних обов'язків,  посадового
окладу,  передбачених умовами оплати
праці доплат,  крім доплат за
чергування,  від участі в яких вона була
усунута,  а отже в даному випадку мало
місце переміщення,  а не переведення,  на яке потрібна згода працівника.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно
до  ст.
139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно,  а згідно зі
ст.  147 цього Кодексу за
порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано дисциплінарне
стягнення,  зокрема,  у вигляді догани.

Встановлені
судом і наведені вище обставини справи підтверджуються всією сукупністю
досліджених судом доказів,  зокрема,  вищевказаним наказом головного лікаря Любомльської
ЦРЛ № 251 від 11 серпня 2006 року (а. с. 5).

Згідно з
протоколом засідання постійно діючої комісії по розгляду випадків
материнської,  перинатальної та малюкової
смертності управління охорони здоров'я облдержадміністрації від 13 жовтня 2006
року по факту смерті новонародженої ОСОБА_5 (дівчинки),  1 серпня 2006 року народження,  при вивченні картки новонародженого виявлено
відсутність записів про надання невідкладної допомоги дитині черговим лікарем
ОСОБА_1 (із медичної документації випливає,
що до появи анестезіолога та неонатолога через 30-40 хвилин після
погіршення стану дитини невідкладна допомога їй не надавалася),  смерть дитини при своєчасному наданні
невідкладної допомоги можна було попередити,
пояснення лікаря неадекватні,
ОСОБА_1  наводить недостовірні
дані про годування,  лікування та стан
дитини,  які повністю розходяться із
записами в індивідуальній карті новонародженого,  а записи огляду чергового лікаря взагалі
відсутні (а. с.  20-21).

З
висновку судово-медичної" експертизи від 18 квітня 2007 року
вбачається,  що після погіршення стану
здоров'я новонародженої ОСОБА_5 5 серпня 2006 року вона в перші ЗО хвилин
лікарем не обстежувалася,  діагноз
«асфіксія» не був встановлений,
адекватних призначень не було зроблено,
тобто мало місце ненадання лікарської допомоги (а. с.  72-77).

Функціонально-посадовими
обов'язками чергового лікаря акушер-гінеколога акушерсько-обсерваційного
відділення Любомльської ЦРЛ,  з якими
ОСОБА_1  ознайомлена під розписку,  визначено,
що вказаний лікар зобов'язаний якісно вести медичну документацію,  володіти сучасними методами діагностики і
лікування,   призначати і проводити
медикаментозне лікування,

лікувальні
процедури та маніпуляції,  здійснювати
відповідний догляд за хворими. Черговий лікар-гінеколог несе відповідальність
як за неякісну роботу і помилкові дії,
так і за бездіяльність і неприйняття рішень (а. с.  41-42).

Таким
чином,  5 серпня 2006 року під час
виконання ОСОБА_1 обов'язків чергового лікаря акушер-гінеколога нею було
допущено порушення трудових обов'язків,
що давало відповідачу законні підстави для притягнення її до
дисциплінарної відповідальності.

Стягнення
у вигляді догани застосоване до позивача з дотриманням вимог  ст.
ст.  147-1,  148 КЗпП України правомочним органом і в
установлений законом одномісячний строк з дня виявлення проступку.

Наказом
№ 252 від 11 серпня 2006 року у зв'язку з нещасним випадком (смертю дитини в
пологовому відділенні ЦРЛ) і розслідуванням даної справи ОСОБА_1  була відкликана з відпустки з 14 по 17 серпня
2006 року на З дні з наступним продовженням відпустки на вказаний термін (а.
с.  94). З даним наказом позивач була
ознайомлена 14 серпня 2006 року,  однак
не виконала його,  що підтверджується
актами працівників відділу кадрів Любомльської ЦРЛ (а. с.  29-30) та показаннями в судовому засіданні
свідка ОСОБА_6 (а. с 121-122).

Саме по
собі недодержання відповідачем вимог
ст.  149 КЗпП України щодо
відібрання від порушника трудової дисципліни письмових пояснень при доведеності
факту вчинення проступку,  ступеня його
тяжкості,  наслідків,  які він за собою потягнув,  не може бути підставою для визнання
незаконним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Наказом
№ бОос/п від 8 вересня 2006 року черговий лікар акушер-гінеколог
акушер-гінекологічного відділення ОСОБА_1
переведена на посаду лікаря акушер-гінеколога поліклінічного відділення
(а. с.  6).

Відповідно
до ч. 2  ст.  32 КЗпП України не вважається переведенням на
іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж
підприємстві,  в установі,  організації на інше робоче місце,  в інший структурний підрозділ у тій же
місцевості,  доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті у межах спеціальності,
кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором.

Судом
встановлено,  що призначення позивача на
аналогічну посаду в іншому відділенні того ж лікувального закладу не потягнуло
за собою зміну істотних умов праці,
передбачених трудовим договором,
збереглися спеціальність,
кваліфікація,  основні посадові
обов'язки та посадовий оклад працівника,
а зменшення її заробітної плати не було пов'язане з цим
призначенням.  Тому суд дійшов
правильного висновку,  що в даному
випадку мало місце не переведення,
обов'язковою умовою якого є згода працівника,  а переміщення,  яке такої згоди не потребує.

Виходячи
з викладеного,  повно і об'єктивно
дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку,  суд обгрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Твердження
апелянта про передчасність висновку суду щодо наявності її вини в смерті дитини,  оскільки кримінальна справа по даному факту
ще не закінчена розглядом,  не
заслуговують на увагу. Факт порушення ОСОБА_1 своїх трудових обов'язків,  за що вона була притягнута до дисциплінарної
відповідальності,    встановлений  в  ході  проведення
перевірки  адміністрацією

Любомльської
ЦРЛ і для його підтвердження вирок у кримінальній справі не є
обов'язковим.  Разом з тим,  за наявності в діях позивача складу злочину
вона може нести і кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку.

Інші
доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи та
дослідженими судом доказами.

Рішення
постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  314,  315 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу позивача ОСОБА_6 відхилити,  а
рішення Любомльського районного суду від 25 червня 2007 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.