Справа №
Головуючий у інстанції - Валігура
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

24
грудня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду м. Києва  в складі:

головуючого
-       Кабанченко О. А.

суддів-                          Пікуль А.А.,

Коротуна В.М.
при секретарі -       Кузнецовій З.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою закритого акціонерного товариства "НВО Україна" на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства "НВО Україна",
третя особа - Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об"єкти нерухомого майна, про спонукання до виконання
договірних зобов"язань, стягнення неустойки та відшкодування шкоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,

встановила :

Рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2007 року позов ОСОБА_1
задоволено частково, зобов"язано ЗАТ "НВО Україна" передати
ОСОБА_1 за актом прийому передачі квартиру АДРЕСА_1 у власність .

Стягнуто
з ЗАТ "НВО Україна" на користь ОСОБА_1 9.624, 53 грн. штрафних
санкцій, 10.000 грн. моральної шкоди, 143 грн. судових витрат.

В
апеляційній скарзі ЗАТ "НВО Україна " ставить питання про скасування
рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних
вимог. Посилається на порушенням норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що позивач, не виконуючи свої зобов"язання відповідно до п. п. 1.6., 1.7. договору,
створив умови,  які призвели до порушення
його права.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що 11 жовтня 2002 року між сторонами був укладений інвестиційний
контракт №18, за умовами якого позивач зобов'язався здійснити інвестування
будівництва квартири АДРЕСА_1, вартістю 45.540 грн., а відповідач за рахунок
залучених коштів побудувати зазначену квартиру та передати її у власність
позивачеві за актом прийому-передачі. Плановий термін введення будинку в
експлуатацію - І квартал 2003 року, заселення - не пізніше 30 березня 2003
року.

Позивачем були
виконані умови договору, вартість квартири сплачена повністю.

На час розгляду
справи відповідач квартиру позивачу не передав.

Відповідно
до умов договору відповідач за несвоєчасну здачу об'єкту сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки за кожен день прострочення від проінвестованої суми.
За договором також передбачена сплата відповідачем штрафу у розмірі 5% від
проінвестованої суми за порушення умов договору щодо строків передачі квартири.

Загальна сума
пені складає 7.347, 53 грн., штрафу - 2.277 грн.

Задовольняючи
позовні вимоги та покладаючи на відповідача обов'язок передати позивачу у
власність квартиру, сплатити штрафні санкції та відшкодувати моральну

шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не були
виконані належним чином та у встановлені строки умови договору, що був укладений
між сторонами.

Такий
висновок суду є правильним, відповідає обставинам справи та положенням ст. ст.
525, 526, 546-552, 610, 611 ЦК
України.

Доводи
апеляційної скарги про те, що позивачем не були виконані умови договору щодо
сплати 100% загальної вартості квартири, внаслідок чого квартира не була у
визначені договором строки передана позивачу, судова колегія вважає
безпідставними. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була видана
позивачу довідка про те, що останнім здійснений повний розрахунок згідно із
інвестиційним договором. Відповідно до п. 1.7 загальна площа квартири підлягає
уточненню після введення будинку у експлуатацію на підставі даних технічного
паспорту, виданого Київським БТІ, у разі відхилення у метражі більш ніж на 1
кв. м вартість різниці площі виплачується у залежності від того, на чию користь
ця різниця. Судом було встановлено, що відповідачем будинок своєчасно у
експлуатацію введений не був, що унеможливило виконання позивачем п. 1.7
контракту. Крім того, відповідач після виконання умов інвестиційного договору
не позбавлений можливості вирішувати у встановленому законом порядку питання
про стягнення з відповідача різниці у вартості квартири, якщо за даними
технічного паспорту розмір квартири буде визначений більший, ніж було
передбачено контрактом.

З огляду
на наведене, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу закритого акціонерного товариства "НЕЮ Україна" відхилити.

Рішення
Голосіївського районного суду м. Києва від 23 травня 2007 року залишити без
зміни.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.