Справа № 2-2106/07
РІШЕННЯ Іменем   України

«22» січня
2007 року                                         Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого:
судді                                                                                          Грищенко І.О.,

при секретарі:                                                                                                    Сусловій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Свято-Покровського
монастиря Харківської Єпархії Української
православної церкви про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна б/н
від 01.06.2003р.
дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить
визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень б/н від 01.06.2003 року,
укладений між ним та Свято-Покровським
монастирем Харківської Єпархії Української православної церкви та визнати за ним право власності на нежитлові приміщення
першого поверху № 12-1-:-12-3,
загальною площею 39,6 кв.м., що розташовані в будівлі літ. «В-1» за адресою:
АДРЕСА_1. В
обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що він виконав
обов'язки покладені на нього договором
купівлі-продажу, а саме, прийняв майно та у 2006 році у повному обсязі сплатив його вартість, але
відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором шляхом ухилення від його нотаріального посвідчення.

В судовому засіданні позивач
підтримав свої позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача, в судовому засідання проти
позову заперечував, посилаючись на ті обставини, що посадова особа, яка
уповноважена діяти від імені відповідача, в день, коли сторони домовилися
нотаріально посвідчити вказану угоду знаходилася у тимчасовому відрядженні,
отже невиконання умов договору сталося з
поважних причини, прямого умислу з боку відповідача щодо ухилення від нотаріального посвідчення договору не було.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, вважає позовні вимоги обгрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 1 червня 2003 року між Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української православної церкви в особі Архінадрія
Севастіана (ОСОБА_2) (Продавець) з однієї сторони та ОСОБА_1(Покупець) з іншої,
було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна б/н. Відповідно до
предмету вказаного договору Продавець
зобов'язався передати, а Покупець прийняти та оплатити вартість нежитлових приміщень першого поверху №
12-1-:-12-3, загальною площею 39,6
кв.м., що розташовані в будівлі літ. «В-1» за адресою: АДРЕСА_1,
при цьому, Покупець повинен
здійснити оплату придбаного майна в продовж трьох років з моменту підписання акту прийому-передачі майна до цього
договору. Ціна договору становить 35 000 (тридцять п'ять тисяч) гривень.

Отже, 1 червня 2003 року між позивачем та відповідачем укладено договір
купівлі-продажу нерухомого майна в кредит з відстроченням платежу. Із змісту вказаного
договору вбачається, що сторони досягли
домовленості щодо істотних умов договору, передбачених чинним законодавством для цього виду зобов'язання, а
саме, щодо предмету, ціни і строку сплати товару.

Згідно до п. 1.1 договору передача майна і необхідних документів на
нього здійснюється протягом п'яти
днів з моменту укладення цього договору і оформляється актом прийому-передачі майна, підписаним повноважними представниками сторін.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що право власності на майно у
Покупця виникає з моменту підписання сторонами акту
прийому-передачі майна.

' 03.06.2003 року сторонами,
на виконання вказаного пункту Договору та на підтвердження дійсного наміру
створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, підписано
акт-приймання передачі нерухомого майна. Отже, право власності від Продавця до
Покупця на нерухоме майно перейшло з моменту передачі майна, тобто 3 червня 2003 р.

В свою чергу, Відповідач, відповідно до п. 5 вищевказаного
Договору, повинен був у термін

до 03.06.2003 року повідомити
позивача про час та місце нотаріального посвідчення вищевказаної

угоди, а
08.06.2003 року
Договір купівлі-продажу нерухомого майна б/н від 01.06.2003 року

повинен
був бути нотаріально посвідчений.

Відповідач не
виконав свої зобов'язання за вищевказаним Договором, у вказаний термін не
повідомив позивача про час і місце нотаріального посвідчення Договору
купівлі-продажу нерухомого майна б/н від 01.06.2003
року, тобто ухилився від нотаріального посвідчення угоди.

9  червня 2003 року позивач звернувся
до відповідача з листом про спонукання останнього

виконати
договірні зобов'язання, але відповідач станом на день подачі позовної заяви так
і не

виконав
взяті на себе зобов'язання щодо нотаріального посвідчення угоди.

Відповідно до п.
4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 p., його
норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, що виникли до набрання ним чинності,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або
продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, оскільки
відповідні права і обов'язки сторін щодо об'єкту договору купівлі-продажу від 01.06.2003 р. не припинено,
то, за таких обставин, спірні правовідносини мають регулюватись положеннями
нового Цивільного кодексу України.

Згідно до
частини другої статті 220
Цивільного кодексу України -
в разі якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи, що
сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується
наявністю письмової угоди та Актом приймання-передачі майна до неї та позивач
виконав свої зобов'язання за Договором купівлі-продажу нежитлових приміщень б/н
від 01.06.2003 року, а
саме прийняв товар та у 2006
році сплатив його вартість у повному обсязі, що не спростовується
відповідачем, суд вправі визнати вищевказаний договір дійсним та визнати право
власності на нежитлові приміщення першого поверху № 12-1-.-12-3,
загальною площею 39,6 кв.м.,
що розташовані в будівлі літ. «В-1» за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

Виходячи з
вищевикладеного, на підставі ст. 220
ЦК України, керуючись ст.ст. 14,
209, 213-215, 218,223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дійсним
договір купівлі-продажу нежитлових приміщень б/н від 01.06.2003 року, укладений
між Свято-Покровським монастирем Харківської Єпархії Української православної
церкви та ОСОБА_1.

Визнати право
власності на нежитлові приміщення першого поверху № 12-1-:-12-3,
загальною площею 39,6 кв.м.,
що розташовані в будівлі літ. «В-1» за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.