Справа №2-357/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

23 липня 2007року Борівський
районний суд Харківської області у складі:

головуючого                                                                                        Федченко В.М.

при секретарі                                                                                       Левун С.М.

розглянувши у
попередньому судовому засіданні в залі суду в смт. Борова справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з/о ОСОБА_4, про
визнання угоди по договору дарування права на
земельну ділянку недійсною, про визнання держакта на право приватної власності
на земельну ділянку частково не дійсним; про поновлення порушеного права на
володіння користування і розпорядження земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Борівського районного суду з
позовною заявою, в якій вказали, що на основі рішення Борівської районної
державної адміністрації №100 від 19 лютого 1998р. позивачам був виділений
сертифікат на право на земельний пай НОМЕР_1 і НОМЕР_2.

Так як їх рідний син - ОСОБА_3 в той час брав в аренду земельні паї, то на початку 2000р. вони теж віддали йому
свій земельний пай. Письмовий договір аренда
вони між собою не заключали.

До 2006р. ОСОБА_3 регулярно виконував взяті на себе обов»язки по виплаті аренди
за користування земельною ділянкою.

В 2006р. відповідач не здійснив оплату позивачам за аренду пая, через це вони стали вимагати у нього суму заборгованості
за аренду
пая. В розмові ОСОБА_3 сказав їй, що платити йому
нічим, тому що він нічого не сіяв і земля знаходиться під паром.

В лютому-березні місяці 2007р. при зустрічі позивачів з ОСОБА_3 вони знову запитали чи буде він займатися землею і отримали
відповідь, що земельні паї, в тому числі і її пай, він здав в аренду, але нікому не говорив. Почувши це,
позивачі почали вимагати повернути їм їхні сертифікати на
право на земельний пай. Відповідач пояснив, що сертифікатів у нього немає тому що приблизно в 2000 році йому потрібно було
взяти в кредит гроші і він таким чином
оформив від імені позивачів договору дарування по ним.

За ці договори дарування позивачі вперше почули, ніяких договорів вони не підписували. І взагалі не збирались нікому дарувати свої
сертифікати.

Так як позивачка не давала згоду на те, щоб подарувати право на земельний
пай ОСОБА_3, не підписувала ніякого договору
дарування, і взагалі не була у нотаріуса, то вирішала
звернутися до суду за захистом своїх інтересів.

В судовому засіданні позивачі підтвердили вищевикладене та підтримали
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3, та З/о ОСОБА_4 не заперечують проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
визнання договору дарування права на земельну ділянку недійсною.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідно згідно
ст.215 ч.І ЦК України: підставою недійсності угоди є недодержання в момент вчинення угоди
сторонами вимог, встановлених частями
..3 ..4 ст.203 ЦК України;

ч.3  ст.203 ЦК України передбачає: волевиявлення
учасника угоди має бути вільним і

відповідати його
внутрішній волі;

ч.4  ст.203 ЦК України: «угода повинна вчинятися у формі, встановленій
законом».

Ст.719 ЦК України: «Договір
дарування нерухомої речі укладається у письмовій

формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.»

2

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини: копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 виданий на ОСОБА_1
(а.с.10); та копія сертифікату на право на
земельний пай НОМЕР_2 виданий на ОСОБА_2

(а.с.10).

З урахуванням
вищевикладеного, керуючись ст. ст. З , 4,10,57,60,130 ЦПК України, на
основі ст. ст. 203,215,719 ЦК
України , суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -задовольнити.

Визнати угоду
по договорам дарування права на земельну ділянку НОМЕР_1 від 9 березня 2000р.,
зареєстровану у приватного нотаріуса Ізюмського держ. нот. округу ОСОБА_4 за № 770 між ОСОБА_1 і ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 -недійсною.

Державний акт НОМЕР_3 виданий 12
грудня 2005 року на основі розпорядження Борівської
райдержадміністрації № 366 від 13.11.2003 року, де були включені ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 земельні ділянки -визнати частково недійсними.

Поновити
порушені права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою, згідно сертифікатів
на право на земельну ділянку.

Стягнути з
ОСОБА_3 держмито у сумі 8 грн. 50 коп. та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Борівський
районний суд Харківської області шляхом в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.