Справа
№ 2-586 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

16 квітня 2007 року                                                                     Рівненський     районний     суд

Рівненської
області в особі:

судді
Красовського О. при секретарі Хрусюк Л. з участю адвоката Смачило І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Рівне (заочний розгляд) справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розподіл майна, -

встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з
відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1981 року. Шлюб між сторонами
був розірваний в 2005 році. Під час шлюбу сторони набули майно. На даний час
позивачка має бажання поділити будинок, надвірні будівлі, які були придбані за
час подружнього життя, без визначення порядку користування цим майном. Просить
задоволити позов.

Позивачка
підтримала позов і пояснила про обставини, описані вище.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд вважає, що
справу можливо розглянути у відсутність сторони на підставі наявних доказів.

Суд
вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до наявних відомостей, сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 1981 року. В 1985 році чоловік позивачки уклав договір
купівлі-продажу будинковолодіння, що належало ОСОБА_3, та було розташоване на
землях колгоспу ім. Комсомолу України, що в АДРЕСА_1.

В 2005 році шлюб між сторонами був розірваний в судовому
порядку. В 2006 році позивачка отримала свідоцтво про розірвання шлюбу.

Згідно з положеннями ст.ст. 22, 28, 29 КпШС України,
майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В
разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки
визначаються рівними. Якщо між подружжям не досягнуто згоди щодо способу поділу
спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити
рішення про поділ майна в натурі.

Аналогічні
положення містяться в статтях 69, 70, 71 СК України.

2

Суд
вважає, що будинковолодіння підлягає до поділу в рівних частинах.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає
спір.

Суд зважає, що позивачкою не були надані реквізити
поштової адреси будинковолодіння, яке підлягає поділу, тому суд постановляє
дане рішення на підставі наданих стороною доказів.

Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові витрати. Документально підтвердженими
витратами є квитанції про сплату судових витрат на суму 81 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 10, ч.1 ст. 11, ст.ст. 60, 88, 212, 214,
215, 224, 225, 226 ЦПК України; ст.ст. 22, 28, 29 КпШС України; ст.ст. 69, 70,
71 СК України, суд, -

вирішив:

Позов
задоволити.

Поділити будинковолодіння, що було придбане сторонами за
час подружнього життя, виділивши ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., уродженці АДРЕСА_1) 1/2 частину
будинковолодіння, що належало ОСОБА_3, та було розташоване на землях колгоспу
ім. Комсомолу України, що в АДРЕСА_1, і було придбане ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 13 вересня 1985 року, посвідченого головою
виконкому Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської
області, реєстровий № 86.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 81 грн. - судові
витрати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти
днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення
набирає законної сили через 10 днів з дня проголошення, якщо його не буде
оскаржено в апеляційному порядку. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду  подається  протягом двадцяти днів  після
подання заяви  про

3

апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Рішення
може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у
випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення
рішення. У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк
рішення набуває законної сили після закінчення цього строку. Якщо буде подано
заяву про апеляційне оскарження, але не подано в подальшому апеляційну скаргу в
20-денний строк, то рішення набирає законну силу.