КОПІЯ Справа № 2- 346/ 13 - 2007 року.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

19 лютого 2007 року. Київський районний суд м. .Харкова у складі:

головуючого - судді Сенаторова В.М.

при секретарі - Верман A.M.

за участю прокурорів - Сурженко И.А., Константинова К.В., Ломакіної О.А,

адвоката- Малкіна О.С.

представників - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові позовні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ої особи Опікунської ради Київського районної ради м. Харкова про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова про позбавлення батьківських прав та зустрічну позовну' заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, З - ої особи опікунської ради Виконкому Київської районної ради м. Харкова про скасування опіки над дитиною, визнання акта недійсним та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2003 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому позивачка вказала, що її дочка ОСОБА_5 проживала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 1994 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

02 грудня 1997 року шлюб був розірваний і з цього часу відповідач припинив приймати та не

приймає жодної участі у виховані сина. З 9-ти місячного віку ОСОБА_4 проживає з

ОСОБА_1 та її чоловіком. їхня дочка вчилася в інституті, а ОСОБА_1 оформила відпустку

у зв'язку з доглядом за дитиною до 3- х років з 10.02.1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, а потім

перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною з 01 грудня

1999 року по 25.02.2003 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з хворобою дочка ОСОБА_5 померла. Рішенням Виконавчого комітету Київської районної ради

м. Харкова ОСОБА_1 була призначена опікуном неповнолітнього онука ОСОБА_4.

На встановлення опіки відповідач ОСОБА_2 дав згоду.

ОСОБА_3 07 серпня 2006 року при розгляді у суді вказаної справи за позовом ОСОБА_1 / при новому розгляді даної цивільної справи після' скасування попереднього рішення суду /, звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив ОСОБА_2 позбавити батьківських прав відносно онука ОСОБА_4. При цьому він вказав, що його дочка ОСОБА_5 була одружена з ОСОБА_2 Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Коли дитині було 9 місяців, відповідач ОСОБА_2 пішов з сем"ї. 02 грудня 1997 року шлюб між дочкою і ОСОБА_2 був розірваний. Після відходу відповідача з сім"ї, ОСОБА_2 протягом 2-х років дитини не відвідував, матеріальної допомоги не надавав.

3 9 ти місяців дитина проживає з бабусею ОСОБА_1 і дідусем ОСОБА_3. У період хвороби

дочки у травні місяці 2000 року, за бажанням матері, ОСОБА_4 познайомили з батьком

ОСОБА_2, однак близьких відносин між батьком і дитиною не виникло. Приймаючи за

увагу той факт, що ОСОБА_4 з 9 - ти місяців проживає разом з ОСОБА_1 і ОСОБА_3, вони

виховують дитину, забезпечують її матеріально і той факт, що ОСОБА_4 називає бабусю і дідуся

відповідно ОСОБА_1 і ОСОБА_3. „мамою" і „папою", вони звернулися до суду із заявою,

у якій просили прийняти рішення про усиновлення ними ОСОБА_4.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2004 року заява була задоволена і на підставі рішення позивач ОСОБА_3. і його дружина ОСОБА_1 є усиновителями ОСОБА_4. В актовий запис про народження ОСОБА_4 внесені зміни проте, що батьком дитини є ОСОБА_3. а мати - ОСОБА_1 позивачі пасправї. Ухвалою.Верховного суду України від 22 березня 2006 року по касаційній скарзі відповідача, справа була 'направленна на новий розгляд. У зв'язку з викладеним ОСОБА_3. просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні неповнолітнього ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 з 15 жовтня 2003 року до вересня 2006 року ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1.її. і ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги, заперечували проти зустрічного позову ОСОБА_2

07 липня 2003 року ОСОБА_2 звернувся до суд із зустрічною позовною заявою, у якій просив визнати встановлену опіку над його сином ОСОБА_4, 1966 року народження, незаконною, визнати недійсним рішення Київського РИК м. Харкова НОМЕР_1 про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4, визнати незаконним і необгрунтованим висновок опікунської Ради Київського РВК м. Харкова про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, зобов'язати ОСОБА_1 передати сина ОСОБА_4 для подальшого виховання, визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 за місцем проживання батька ОСОБА_2

При цьому позивач вказав, що 21 липня 1995 року він одружився з ОСОБА_5 і проживав з нею в її квартирі АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4. Спільне життя ускладнювалося частим втручанням у їхні відносини її батьків, зокрема ОСОБА_1, яка вважала себе головою родини на підставі того, що молоді живуть в окремій квартирі, яку придбала ОСОБА_1 У результаті того, що почали часто виникати розбіжності і суперечки з дружиною, яка знаходилася під впливом матері ОСОБА_1, 02.12.1997 року шлюб був розірваний, 3 грудня 1997 року ОСОБА_2' повернувся жити у свою квартиру до матері, але постійно відвідував сина ОСОБА_4, брав участь у його вихованні, давав гроші на утримання, намагався підтримувати рівні відносини з колишньою дружиною та ОСОБА_1, і ОСОБА_3. З часом розбіжності стали забуватися і ОСОБА_2 з ОСОБА_5 вирішили відновити стосунки, але цьому завадило виявлене у ОСОБА_5 онкологічне захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. За взаємним рішенням з ОСОБА_1, виходячи з того що під час хвороби велику частину часу з дитиною проводила ОСОБА_1, і щоб ще більше не травмувати психіку дитини, прийшли до домовленості, що до досягнення шкільного віку ОСОБА_4 буде проживати з ОСОБА_1., а ОСОБА_2 буде відвідувати його і оплачувати витрати по його утриманню. На початку квітня 2001 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з проханням дозволити їй бути опікуном ОСОБА_4. При цьому своє прохання ОСОБА_1 мотивувала тим, що їй необхідно розпорядитися майном, що залишилося після смерті дочки на користь онука ОСОБА_4 і часто виникає необхідність підтверджувати своє споріднення з онуком, відповідати на питання, чому інтереси дитини представляє вона -бабуся, а не його мати, що у свою чергу заподіює їй страждання. ОСОБА_2 погодився з доводами ОСОБА_1 і подав заяву в Опікунську раду про свою згоду на опіку. Наприкінці квітня 2003 року ОСОБА_2 повернувся з ОСОБА_1 до розмови про подальше проживання ОСОБА_4 з батьком, ОСОБА_1 відповіла рішучим відмовленням, відносини були зіпсовані. Відповідачка стала всіляко заважати відвідувати дитину, виконувати батьківські обов'язки по його вихованню. ОСОБА_1 стала формувати негативне відношення до ОСОБА_2, перевела дитини в іншу школу. Таким чином, сім"я ОСОБА_1 хотіли реалізувати свої давні наміри усунути його з життя дитини, тому що, ще в 1998 році сім"я зверталася до Ради по опіці і піклуванню з заявою про зміну прізвища ОСОБА_4 на прізвище „ОСОБА_1". ОСОБА_2 звернувся до відділу опіки і піклування Київського Виконкому районної ради з заявою про припинення опіки над його сином. ОСОБА_1 у свою чергу зібрала довідки і звернулася до суду з заявою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Позовна заява була подана 12 червня 2003 року, а висновок про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав було органом опіки був складений 09 червня 2003 року, тобто без запиту суду.

У судовому засіданні ОСОБА_2 змінив позовні вимоги, , просив суд залишити без розгляду вимоги в частині передати сина ОСОБА_4 йому для подальшого виховання, визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 за місцем проживання ОСОБА_2 При цьому представник ОСОБА_2 вказав, що відповідно до ч.І ст. 128 КпШС опіка та піклування встановлюються для виховання неповнолітніх дітей, які в наслідок смерті батьків, позбавлення їх батьківських прав, хвороби батьків або по інших причинах залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих та майнових прав та інтересів цих дітей. В рішенні виконкому Київської районної ради м. Харкова від 03 травня 2001 року „ Про встановлення опіки над неповнолітнім" не вказані правові підстави для встановлення опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_2 Крім цього, ОСОБА_2 вважає, що висновок опікунської ради про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав від 09.06.2003 року є неналежним доказом, оскільки зазначений висновок, згідного чинного законодавства, має бути наданий відділом освіти виконкому, а не опікунською радою. Також ОСОБА_2 не ухилявся та не ухиляється від викрнання своїх батьківських обов'язків, до нього жодних попереджувальних заходів не застосовувалися, вимог про стягнення сум на утримання дитини також не висувалося ані матір"ю дитини, ані позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_3. ОСОБА_2 самостійно перераховував та перераховує кошти на утримання свого сина.

Представник 3-ї особи опікунської ради виконкому Київської районної ради м. Харкова позовні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3. підтримала, проти зустрічного позову ОСОБА_2 заперечувала, оскільки для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав були достатні правові підстави, які відображені у висновку опікунської ради від 09 червня 2003 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2

Представник 3-ї особи Виконкому Київської районної ради м. Харкова підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3, заперечував против зустрічного позову ОСОБА_2 і вважає, що встановлення опіки над неповнолітнім ОСОБА_4 відбулася з дотриманням вимог чинного законодавства.

Представник прокуратури Київського району м. Харкова просив постановити рішення на розгляд суду.

Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлені наступні юридично значимі факти.

21 липня 1994 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, дочкою позивачів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син - ОСОБА_4./ а. с 7 /.

02 грудня 1997 року вказаний шлюб б|ув розірваний, син ОСОБА_4 залишився

проживати з матір"ю. ' / а. с 8 /.

Аліментних вимог до свого колишнього чоловіка ОСОБА_5 не висувала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати дитини ОСОБА_5 померла / а. с 8 /.

04 квітня 2001 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до опікунської ради Виконкому

Київської районної ради м. Харкова про те, що він надає згоду на встановлення опіки над його

сином його бабці ОСОБА_1, у зв'язку зі смертю матері дитини / а. с 25 /.

03 травня 2001 року виконком Київської районної ради м. Харкова на підставі ст. ст.

131, 136, 138 КпШС України / у ред. 1969 p. / постановив рішення НОМЕР_2 „ Про

призначення опікуном ОСОБА_4 ОСОБА_1" / а. с 24 /.

09 червня 2003 року був складений висновок опікунської ради про позбавлення

ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 / а. с 22 /.

12 червня 2003 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні дитини ОСОБА_4

/ а. с. З /.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2003 року позов ОСОБА_1 був задоволено і ОСОБА_2 був позбавлений батьківських прав / а. с 132 /.

Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних прав від 15 січня 2004 року вказане

рішення Київського районного суду м. Харкова Залишено без змін /а. с 168/.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

від 22 березня 2006 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2003

року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Харківської області від 15 січня 2004 року скасовано справу направлено на новий розгляд до

суду першої інстанції / а. с 216,217 /.

Згідно ст. 128 КпШС України / у ред, 1969 року, якій діяв на той час / опіка та піклування встановлюються для виховання неповнолітніх дітей, як внаслідок смерті батьків, позбавлення батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин лишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.

У відповідності п.2.2. „Правил опіки та піклування" закріплено підстави для встановлення опіки над неповнолітніми дітьми. На момент винесення рішення виконкому Київської районної ради м. Харкова НОМЕР_1 ОСОБА_2 був живий, до нього жодних вимог щодо невиконання ним своїх батьківських обов'язків ані з боку позивачів, ані з боку органів опіки та піклування не висувалося, жодних висновків органу освіти виконкому з питання встановлення опіки над малолітньою дитиною не складалося, у самому рішенні не вказані конкретні підстави встановлення опіки які конкретно передбачені

у „ Правилах... ". Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення виконкому Київської

районної ради м. ХарковНОМЕР_1 „ Про призначення опікуном ОСОБА_4 ОСОБА_1 суперечить приписам ст. 128 КпШС України та п.2.2. „ Правил опіки та піклування" і має бути визнано недійсним.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з позовом про позбавлення його батьківських прав після звернення ОСОБА_2 03 червня 2003 року до Голови опікунської ради Київського райвиконкому м. Харкова про припинення опіки над ОСОБА_4. До звернення ОСОБА_2 з заявою про припинення опіки над його сином, жодних майнових чи немайнових вимог з боку позивачів до нього не було. Разом з тим позивачі стверджують, що ОСОБА_2 припинив приймати участь у вихованні сина, надавати матеріальну допомогу на його утримання, припинив цікавитися станом дитини з моменту припинення шлюбних відносин, тобто з 02 грудня 1997 року, не дивлячись на їхні неодноразові прохання.

У відповідності до ч.З ст. 10 ЦПК України суд вважає недоведеними позивачами факту ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків та факт неодноразових їхніх прохань, звернених до відповідача.

Наданий до суду висновок опікунської ради НОМЕР_3 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав / не завірений печаткою виконкому Київської районної ради м. Харкова / суд не може взяти до уваги. Крім відсутності печатки, даний висновок, був наданий до звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою 12 червня 2003 року. У висновку не вказано з яких підстав необхідно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав. Крім цього, у висновку вказано, що дитина ОСОБА_4 відчуває страх, що його можуть забрати від бабусі та дідуся, але ж сьогодні ОСОБА_2 не заявляє позовних вимог про відібрання дитини та про визначення місця проживання дитини.

У відповідності до п.23 Пленуму Верховного Суду України за № 16 від 12.06.1998 року „ Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України" при розгляді вимог про позбавлення батьківських прав обов'язковим є наявність письмового висновку органів опіки і піклування та їхня участь у судових засіданнях. Складання зазначених висновків і участь у судових засіданнях покладено на відділи й управління освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій і виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад. Як вбачається з матеріалів справи висновок про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав наданий до подачі позовної заяви ОСОБА_1 опікунською радою, а не відділом й управління освіти.

Крім цього, у вищевказаній постанові Пленуму Верховного Суду України у п. 23 вказано, що при вирішенні спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

У судовому засіданні встановлено, що після розірвання нетривалого шлюбу у ОСОБА_2 йе склалися відносини з його колишньою дружиною ОСОБА_5 та її мати - позивачкою по справі ОСОБА_1 Після розірвання шлюбу малолітня дитина ОСОБА_4 став проживати з матір'ю. У зв'язку з хворобо.ю ОСОБА_5, фактично дитиною займаларя ОСОБА_1. Сформовані відносини між ОСОБА_2 і позивачкою ОСОБА_1 не сприяли в інтересах дитини формуванню відносин ОСОБА_4 в гармонії разом з ОСОБА_1 із батьком ОСОБА_2 На думку суду, у даній сформованій обстановці в інтересах дитини, ОСОБА_4у необхідна наявність батька, бабусі і дідуся та формування прав і обов'язків між дитиною з бабусею та дідусем та дитиною і батьком. Не останню роль у сформованій ситуації э вік позивачів.

Крім цього, позивачі не довели, що ОСОБА_2 ухиляється від утримання дитини, в той час як він з 2003 року бажає займатися дитиною та її вихованням, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою. Також позивачами, не надано доказів, що ОСОБА_2, зловживає спиртними напоями, веде аморальний образ життя, відмовляється матеріально утримувати дитину / позивачі не звертались до нього і суду про стягнення аліментів / та не може остаточно сьогодні виконувати свої батьківські обов'язки.

Позивачі не надали доказів, що вини приймали усі можливості для зближення відносин між батьком та дитиною. Навпаки ОСОБА_2 працює, має дохід, згідно висновку спеціаліста від 05 серпня 2003 року ОСОБА_2 має розвитий інтелект, стійку самооцінку, критичністю стосовно себе й іншим, має розвите почуття обов'язків і відповідальності, приймає загальноприйняті моральні правила і норми, схильний до співробітництва і компромісу при рішенні виникаючих проблем. Надані фотографії свідчать проте, що між дитиною та ОСОБА_2 були нормальні стосунки. Свідки вихователі ясла - садку № 74 м. Харкова вказали, що ОСОБА_2 неодноразово спілкувався з дитиною, приводив та забирав дитину з дитячого садку, свята.

Таким чином, суд вважає що на цей час не має підстав для застосування відносно ОСОБА_2 крайнього заходу впливу як позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4. При цьому суд виходить з наданих доказів по справі, стосунків які склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з ОСОБА_3 і вважає, що сьогодні в інтересах дитини не усі використані можливості про поновлення відносин між дитиною та батьком і в інтересах ОСОБА_4 для його гармонічного розвитку він повинен виховуватися бабусею, дідусем та батьком. Не останню роль у даній ситуації має значення вік позивачів. У зв'язку з наведеним, суд відмовляє у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_3, задовольняє позовні уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 і визнає недійсним рішення виконкому Київської районної ради м. Харкова за НОМЕР_1 „Про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст.. 128 КпШС України / в рід. 1969 р. /, п.2.2 Правил опіки та піклування, ст.,ст. 150, 151, 160, 163 СК України / в ред. 2004 р. / суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ої особи Опікунської ради Київського районної ради м. Харкова, про позбавлення батьківських прав відмовити.

У задоволені позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова про позбавлення батьківських прав відмовити.

Зустрічну уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3 - ої особи опікунської ради виконкому Київської районної ради м. Харкова про скасування оціки над дитиною, визнання акта недійсним задовольнити.

Визнати рішення виконкому Київської районної ради м. Харкова за НОМЕР_1 „Про призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4" недійсним.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк заяви про[ апеляційне оскарження; і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4. ст. 295 ЦПК України.