АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-1364/ 07                                           Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року                                                                                                    м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:                                 Кочеткової
І.В.

Суддів:                                            Боєвої
В.В., Бондаря М.С.

При секретарі:                                Петровій
О.Б.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2на рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від 26 січня 2007року в справі за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1 - третя особа
приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_3- про визначення
часток в праві власності на квартиру №
АДРЕСА_1, визнання права власності на 1/3 частку квартири в
порядку спадкування за заповітом, визнання заповіту недійсним, за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2- третя особа нотаріус Бердянської державної
нотаріальної контори Дмитренко Марина Рафаелівна - про визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2005
року ОСОБА_2. звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_1 -
третя особа приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу
ОСОБА_3.- про визначення часток в праві власності на квартиру № АДРЕСА_1, визнання права
власності на 1/3 частку
квартири в порядку спадкування за заповітом, визнання заповіту недійсним.

В позові зазначила, що на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 15
квітня

1993 року
квартира № АДРЕСА_1належала
на праві спільної

сумісної   власності          ОСОБА_1,       ОСОБА_4, ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1року померла її
бабуся -ОСОБА_5.,
проте за життя вона склала заповіт, відповідно до якого заповіла належну їй
частку квартири ОСОБА_2. Оформити спадщину у встановленому законом порядку
ОСОБА_2. не змогла, оскільки не були визначені частки в праві власності на
квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_2оку
помер її дідусь - ОСОБА_3.
Після його смерті відкрилась спадщина у виді належної йому частки зазначеної
квартири. Позивач зазначала, що вона знала про заповіт від 25 лютого 2003 року,
за яким ОСОБА_4. заповів належну йому частку квартири у рівних частках ОСОБА_2.
та ОСОБА_1.

Як вказала в позові ОСОБА_2., вона звернулась з заявою
про прийняття спадщини до Бердянської державної нотаріальної контори , але їй
повідомили, що 4 лютого 2005 року ОСОБА_3., склав новий заповіт відповідно до
якого його спадкоємцем є ОСОБА_1. Позивач, посилаючись на те, що останній
заповіт було складено ОСОБА_3 під впливом

2

відповідача, ОСОБА_2. просила суд (з урахуванням
уточнених позовних вимог) визначити рівність часток в праві власності на
квартиру № АДРЕСА_1між
ОСОБА_1., ОСОБА_5., визнати за нею право власності на 1/3 частки квартири в
порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5., визнати заповіт
ОСОБА_3., посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального
округа 4 лютого2005року недійсним.

В січні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_2., третя особа : нотаріус Бердянської державної нотаріальної
контори Дмитренко М.Р., про визнання заповіту ОСОБА_5., складеного на користь
ОСОБА_2 27 лютого 2003 року недійсним, посилаючись на те, що ОСОБА_5. під час
складання заповіту за станом здоров'я не могла розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 26 січня 2007 року позов ОСОБА_2до ОСОБА_1 - третя особа приватний
нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_3- про визначення
часток в праві власності на квартиру № АДРЕСА_1, визнання права власності на 1/3 частку квартири
в порядку спадкування за заповітом, визнання заповіту недійсним задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_2право власності на 1/3 частку квартири № АДРЕСА_1в порядку
спадкування за заповітом від 27
лютого 2003 року
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1року
ОСОБА_5.

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2- третя особа
нотаріус Бердянської державної нотаріальної контори Дмитренко Марина Рафаелівна
- про визнання
заповіту недійсним відмовлено.

На
зазначене рішення суду ОСОБА_1. та ОСОБА_2. подали апеляційні скарги .

ОСОБА_1.
в апеляційній скарзі зазначив, що з рішенням суду не можна погодитись в
зв'язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам по справі,
просив скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області
від 26 січня
2007року та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

ОСОБА_2. в апеляційній скарзі зазначала, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм процесуального права, просила рішення в частині
визначення ідеальних часток у праві власності на квартиру скасувати, справу
направити на новий розгляд .

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1. та
ОСОБА_2задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308
ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., суд
першої інстанції виходив з того, що позивач не довів суду ті обставини, на які
він посилається як на підставу своїх вимог.

Так, суд першої інстанції при вирішенні спору щодо
визнання заповіту від 27
лютого 2003 року
вірно застосував норми матеріального і процесуального права. Оскільки позовні
вимоги ОСОБА_1. ґрунтувались на тому, що заповіт від 27 лютого 2003 року (
укладений ОСОБА_5.) слід визнати недійсним з тих підстав, що його мати ОСОБА_5.
під час складання заповіту за станом здоров'я не могла розуміти значення своїх
дій та керувати ними, суд першої інстанції 26 квітня 2006 року призначив судову
посмертну амбулаторну судово-психіатричну експертизу.

3

Відповідно до акту цієї експертизи № 393 від 26.06.2006 року (а. с. 137-141; 142) неможливо
встановити, чи могла ОСОБА_5. на момент укладення заповіту 27.02.2003 року розуміти
значення своїх дій та керувати ними, оскільки відсутній матеріал досліджень.

Суд першої інстанції вірно застосував норми
процесуального права (зокрема, ст. ст. 57-60
ЦПК України), провів оцінку висновку посмертної амбулаторної
судово-психіатричної експертизи №
393 від 26.06.2006 року
поряд з іншими доказами і дійшов висновку, що ОСОБА_1. не надав суду
переконливих доказів щодо підстав для визнання недійсним заповіту від 27.02.2003 року, укладеного
на користь ОСОБА_2.

Задовольнивши частково позовні вимоги ОСОБА_2і визнавши
за нею право власності на 1/3
частину квартири в порядку спадкування за заповітом, суд першої інстанції
виходив з того, що обставини, на які посилається ОСОБА_2. щодо збільшення
часток в спадковому майні, не можуть бути визнані судом, оскільки інше
встановлено рішенням, яке набрало законної сили.

Так, рішенням Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 15
грудня 2005 року, що
є чинним, визначено рівними частки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1в праві власності
на квартиру АДРЕСА_1, а саме
- по 1/3 частки. Визнано
за ОСОБА_1право власності на 1/3
частину цієї квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4.

Доводи апелянтів щодо порушення судом норм матеріального
і процесуального права та щодо невідповідності висновків суду обставинам справи
не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи в суді апеляційної
інстанції.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що
судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають
для неї значення, висновки суду відповідають цим обставинам і набутим доказам,
характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, норми
матеріального і процесуального законів при розгляді справи судом не порушені і
застосовані вірно.

За таких
обставин     судова колегія вважає,
що    по справі постановлено    законне і обґрунтоване рішення, тому
підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307,
308, 314, 317    ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу
ОСОБА_2відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької
області від 26 січня 2007 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців
шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.