Справа №2-204 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2007 року Комінтернівський районний суд м.
Харкова у складі: головуючого судді Юр'євої A.M.

при секретарі Галда С.В.,
Чередниченко О.О.

розглянувши    у відкритому судовому засіданні    у м.Харкові цивільну справу за позовом    ОСОБА_1
до    Державної    виконавчої
служби    у Комінтернівському
районі м.Харкова, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на майно та про
звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до Державної виконавчої служби у Комінтернівському
районі м.Харкова, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права на майно та про
звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що 12.01.2006 року державним
виконавцем ВДВС Комінтернівського районного
управління юстиції м.Харкова ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого листа НОМЕР_1 Комінтернівського районного
суду м.Харкова від 28.12.2005 року.

12.01.2006 року
державним виконавцем ОСОБА_4 винесено постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження. Зазначеною постановою накладено арешт та
заборонено відчуження квартириАДРЕСА_1, що
ніби-то належить ОСОБА_3, 1972 року народження.

18.02.2006 року
тим самим державним виконавцем проведено опис майна за наслідками якого
складено акт опису й арешту наступного майна: телевізор «Тошиба»,
відеомагнітофон «Самсунг», музичний центр «Айва» з двома колонками, підставка
під телевізор, м*який куточок- диван та два крісла.

Позивачка вказує
на те, що за адресою : АДРЕСА_1 вона мешкає одна, є власником квартири на
підставі свідоцтва про право власності від 10.04.2001 року та усіх речей, що
знаходяться у квартирі, у тому числі і тих, що включено до акту опису й арешту
майна. Всі речі, зазначені в акті опису, придбані нею особисто, на власні
кошти. її син ОСОБА_3 участі у придбанні як квартири, так і речей, зазначених в
акті опису й арешту майна, не приймав та з моменту отримання квартири в ній не
мешкав.

У судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали
позовні вимоги.

Представник
відповідача ДВС у Комінтернівському районі м.Харкова ОСОБА_4 та відповідач
ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 визнали у повному обсязі.

Представник
відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що при розгляді адміністративної справи
щодо ОСОБА_3 та при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_7 про відшкодування шкоди було встановлено, що він мешкає за адресою:
АДРЕСА_1. ОСОБА_6 вважає, що позивачкою не надано доказів на підтвердження
позовних вимог.Однак він не заперечував проти зняття арешту з квартири
АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

2

Судом встановлено, що
12.01.2006 року державним виконавцем ВДВС Комінтернівського районного
управління юстиції м.Харкова ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання виконавчого листа НОМЕР_1 Комінтернівського
районного суду м.Харкова від 28.12.2005 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 4395,66 гр. / а.с.7/.

12.01.2006 року
державним виконавцем ОСОБА_4 винесено постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження. Зазначеною постановою накладено арешт та
заборонено відчуження квартири АДРЕСА_1, що
ніби-то належить ОСОБА_3, 1972 року народження / а.с.8/.

18.02.2006 року
тим самим державним виконавцем ВДВС Комінтернівського районного управління
юстиції м.Харкова ОСОБА_4 проведено опис майна за наслідками якого складено акт
опису й арешту наступного майна: телевізора «Тошиба», модель №29 A3R
діагональ 72 см. сірого кольору, відеомагнітофона «SAMSUNG»
SVR-155 сірого кольору, музичного центру «Айва» з двома колонками
модель SX- NSZ 502 сірого кольору, підставки під телевізор з двома
ніжками у вигляді колон сірого кольору, м* якого куточка : диван та два крісла
світло-коричньового велюрового покриття / а.с. 9-10/.

Згідно зі
свідоцтвом про право власності, що видане 10 квітня 2001 року Комінтернівською
районною радою АДРЕСА_1 за правом приватної власності належить ОСОБА_1 /
а.с.4/.

З договору
№893/99-1/21 від 29.10.1999 року вбачається, що ОСОБА_1 на придбання квартири
за вищезазначеною адресою ДП «Завод ім..Малишева» була надана позика / а.с.5/.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 з 1979 року до цього часу працює на ДП « Завод
ім.Малишева» та отримує заробітну плату / а.с.56-63/.

Відповідно до
довідки ЖБК «ЖБК-98» НОМЕР_2 у квартирі АДРЕСА_1 прописано дві особи: власник
ОСОБА_1 з 28.08.2001 року та її син ОСОБА_3 з 31.10.2001 року. Станом на
22.02.2006 року за цією адресою фактично проживає одна особа ОСОБА_1 / а.с.
15/.

Допитані у судовому засіданні свідкі показали:

ОСОБА_8/ сусід
позивачки/ про те, що , у однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 проживає тільки одна
ОСОБА_1, її син відвідує, але разом з нею не проживає. Позивачка забезпечена
людина і він бачив те, що вона завозила в квартиру м*кий куточок, телевізор та
інше. У квартирі ОСОБА_1 він особистих речей ОСОБА_3 не бачив і там є тільки
одне спальне місце;

ОСОБА_9 про те,
що у квартирі АДРЕСА_1, дє він є головою ЖБК «ЖБК-98» прописані дві особи
власник та член її родини -син, а фактично проживає тільки власник
квартири.Останні 4 роки він ОСОБА_3 у квартирі не бачив. У квартирі ОСОБА_1 він
був неодноразово, там є тільки одне спальне місце .

Таким чином,
судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 за адресою : АДРЕСА_1 не мешкає, за цією адресою він тільки зареєстрований.

Арешт на
квартиру АДРЕСА_1 12.01.2006 року накладено безпідставно, оскільки судом
встановлено, що власником квартири є ОСОБА_1.

3

Судом також
встановлено, що майно, на яке накладено арешт: телевізор «Тошиба», модель №29 A3R
діагональ 72 см. сірого кольору, відеомагнітофон «SAMSUNG»
SVR-155 сірого кольору, музичний центр «Айва» з двома колонками
модель SX- NSZ 502 сірого кольору, підставка під телевізор з двома
ніжками у вигляді колон сірого кольору, м*який куточок : диван та два крісла
світло-коричньового велюрового покриття, згідно з актом опису й арешту майна
належить позивачу ОСОБА_1, а тому воно підлягає виключенню з нього

За таких
обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та
обгрунтованими.

Заперечення
представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 суд до уваги не приймає, оскільки
вони безпідставні.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218,383,384 ЦПК
України,ст.ст. 319,325,328,384,386,391,392 ЦК України, Законом України « Про власність», Законом
України «Про виконавче провадження»,-

РЕШИЛ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити .

Зняти арешт з
квартири АДРЕСА_1,що накладений постановою державного виконавця Державної
виконавчої служби у Комінтернівському районі м.Харкова ОСОБА_4 від 12 січня
2006 року, яка належить ОСОБА_1.

Виключити з акту
опису й арешту майна від 18 лютого 2006 року Державної виконавчої служби у
Комінтернівському районі м.Харкова та зняти арешт з : телевізора «Тошиба», модель №29 A3R діагональ 72 см. сірого кольору,
відеомагнітофона «SAMSUNG» SVR-155
сірого кольору, музичного центру «Айва» з двома колонками модель SX-
NSZ 502 сірого кольору, підставки під телевізор з двома ніжками у вигляді колон
сірого кольору, м*якого куточка : диван та два крісла світло-коричньового
велюрового покриття, визнавши на нього право власності за ОСОБА_1.

Рішення суду
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги
або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.