Справа № 22-425/07                                                           Головуючий у 1-й інстанції:
Дзямко А.П. Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2007 року                                                                                             м. Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого:    Савченко О.В.

суддів:                   Мануйлова Ю.С.

Гончара О.С. при
секретарі:     Тахтаул О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне
оскарження рішення Енергодарського міського суду
Запорізької області від 7 листопада 2006 р. по справі за позовом Державного підприємства «Національна атомна Енергогенеруюча
компанія»Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (далі-
ДП»НАЕК» Енергоатом»)до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
про стягнення матеріального збитків, заподіяних злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2004 р. позивач звернулися
до суду із позовом до відповачів про стягнення у солідарному порядку матеріального збитку у розмірі 5 017 597 грн. 12 коп.,
який був заподіяний їхніми спільними злочинними діями.

У січні 2006
р. позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути на його користь заподіяну злочином шкоду з вищезазначених відповідачів у наступному
порядку :

· з ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. у солідарному порядку в
розмірі 4 077 198 грн.99 коп.;

· з ОСОБА_7. та ОСОБА_5. в розмірі 5 017 597 грн. 12 коп. в
рівних долях з кожної;

· з ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_8., ОСОБА_10. та ОСОБА_9у розмірі 336 078 грн.72 коп. в рівних долях з кожного.

В обґрунтування вимог позивач
послався на матеріали кримінальної справи та вирок суду

Рішенням
Енергодарського міського суду .Запорізької області від 7 листопада 2006 р.
позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. на користь відокремленого підрозділу
«Запорізька АЕС» ДП»НАЕК «Енергоатом» матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі
1 709 485 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. на користь держави судовий збір в розмірі 1700 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено через пропуск строку позовної давності.

2

ОСОБА_1подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права, зокрема, що суд розглянув справу за його відсутності, не повідомивши його про час і місце судового засідання,
просить рішення суду скасувати і справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції в іншому складі.

Вислухавши доповідача, дослідивши
обставини справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.5
ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками о розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про повне
або часткове скасування рішення суду і направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню
з

направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутністю
будь-кого з

осіб, які беруть участь у справі, належним чином не повідомлених про час і
місце судового

засідання.

Згідно ч. 4
ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину нявки відповідача,
повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд
вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Як вбачається
з матеріалів справи (а.с.284-291) ОСОБА_1участі у судовому засіданні, де було ухвалено рішення суду, не приймав. Суд,
розглянувши справу у відсутності відповідача, послався на те, що
відповідач не з'явився до суду, про день та час слухання справи повідомлений особисто. Зважаючи на це, суд визнав за
необхідне застосувати правила ч.4 ст.169 ЦПК України і розглянув справу на
підставі наявних у справі матеріалів.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на те, що не був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і що повістка йому не надсилалась. Також
вказав, що про судове засідання, що відбулося 7
листопада 2006 р. йому стало відомо через два тижні, коли він отримав
рішення суду.

Ці твердження апелянта
підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи (а.с. 284-291
т.2) вбачається, що справа була розглянута у судовому засіданні з
ухваленням рішення 7 листопада 2006 р.

При цьому суд
не звернув уваги на те, що згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача на підставі
наявних у ній даних чи доказів, якщо суд не має
відомостей про причину неявки відповідача, якого повідомлено у встановленому порядку
про час і місце судового засідання.

Згідно з ч.5 ст. 74 ЦПК України
судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим листом із
повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною, чи іншою
особою, яка бере участь у справі.

Згідно зі
ст.76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм
під розписку.

Розписка про
одержання судової повстки з поміткою про дату вручення в том самий день особами,
які її вручали, повертається до суду.

В матеріалах
справи (а.с.273 т.2) міститься повідомлення на ім'я ОСОБА_1. про судове засідання, призначене на 7 листопада 2006 р. на 10 год., на якому відсутній підпис ОСОБА_1.

У справі також
відсутні відомості про направлення цієї повістки відповідачу поштою рекомендованим листом або повідомлення його про час і
місце судового засідання іншим способам.

За таких
обставин слід прийти висновку, що твердження суду про повідомлення ОСОБА_1. особисто про час і місце судового засідання, не
відповідає дійсності.

Вищевикладене
свідчить про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про місце і
час судового засідання.

Відповідно до
ст.159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі, тобто, заслухати пояснення
осіб, які беруть участь у справі.

Тим самим суд
допустив порушення норм процесуального права і неповно з'ясував обставини
справи.

За таких обставин рішення суду не
можна визнати законним і обгрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд в суд першої
інстанції.

3

Суд, пославшись на вирок Енргодарського міського суду Запорізької області від 29 липня 2003
р.(т.1 а.с.7), матеріали ревізії фінансово-господарської діяльності ВП»ЗАЕС»
(т.1 а.с.17-50). встановив, що спільними злочинними діями відповідачів
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4. ДП»НАЕ»Енергоатом» в
особі ВП»Запорізька АЕС» були нанесені матеріальні збитки у сумі 1709 485 грн. 18
коп.

Зважаючи на
те, що ОСОБА_3. таОСОБА_4. на момент заподіяння матеріальної шкоди перебували з позивачем у трудових відносинах, суд прийшов до
висновку, позивачем пропущено встановлений ч.3 ст.233
КЗпП України річний строк звернення до суду і тому пред'явлений до
них позов з цих підстав задоволенню не підлягає.

Разом з тим,
цей висновок суду є хибним, він не узгоджується з вимогами діючого законодавства.

У відповідності до ч.3 ст.233 КЗпП
України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди,
заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється в один рік з дня
виявлення заподіяної працівником шкоди.

__ Зі змісту ст.233 КЗпП України вбачається, що
вказаний строк встановлений законодавцем

при зверненні до суду за вирішенням
трудового спору.

Матеріальна шкода
позивачу заподіяна відповідачами у результаті скоєння ними злочину, тобто, вказаний спір випливає не з трудових
правовідносин, які існували на момент спричинення матеріальної шкоди між
ОСОБА_3. і ОСОБА_4., з одного боку, і підприємством, з іншого.

Із вказаного
вироку суду від 29 липня 2003 р. вбачається, що вказану матеріальну шкоду позивачу ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3. таОСОБА_4. спричинили спільними
злочинними діями у складі організованої злочинної групи.

За таких
обставин слід прийти висновку, що до вказаних правовідносин сторін повинен застосовуватись загальний трирічний строк позовної
давності, передбачений ст. 71 ЦК УРСР(1963 року).

Зважаючи на це, колегія суддів
приходить висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ДП»НАЕК» Енергоатом» до
ОСОБА_3., ОСОБА_4. за пропуском строку позовної давності підлягає скасуванню, а
справа в цій частині поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі.

Керуючись ст.ст.307, 311, 314,317
ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського
суду Запорізької області від 7 листопада 2006 р. в частині відмови у задоволенні позову до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державного підприємства »Національна атомна
Енергогенеруюча компанія»Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу.
«Запорізька АЕС» 1 709 485 грн. 18 коп. скасувати і в
цій частині справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції
в іншому складі.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного
Суду України.