Справа № 22-Ц-1857/2007                              Головуючий у 1 інстанції    Коцюрба М.П.
Категорія                                                           Доповідач
у 2 інстанції        Голуб С.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 червня 2007
року   колегія суддів   судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого                   Мережко М.В.

суддів:                              Голуб С.А.,
СліпченкаО.І.

при
секретарі                  Некорі А.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4
квітня 2007 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4до ОСОБА_5

про встановлення
факту прийняття спадщини, визнання частково недійсними свідоцтв про право на
спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

1 грудня 2006
року   позивачі пред'явили в суді   названий позов .

В позові посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1померла їх
бабуся ОСОБА_6, яка
постійно проживала в АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове
майно, яке складається із майнового паю у загальному майновому фонді КСП
„Бузова" Києво-Святошинського району, Київської області, належного їй на
підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП та права на
земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП „Бузова",
розміром 1,82 умовних кадастрових гектарів. Спадкоємцями першої черги є
позивачі, оскільки їх батько ОСОБА_4 який був сином спадкодавці, помер у 1989
році, а також відповідачка - дочка спадкодавця. Спадщину позивачі прийняли в
шестимісячний строк після смерті спадкодавця, шляхом вступу в управління та
володіння спадковим майном, оскільки розпорядились її особистим майном.
Відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на все
спадкове майно. П

Позивачі просили встановити факт прийняття ними спадщини , визнати частково
недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видане на ім'я ОСОБА_7,
а саме в Уг частині спадкового майна та визнати за позивачами право власності
на спадкове майно.

Рішенням      Києво-Святошинського районного суду від 4
квітня 2007 року позов задоволено частково.
Оскільки відповідачка продала спадкове

майно,   суд
стягнув   з   неї
на  користь   позивачів
грошову   компенсацію пропорційно
вартості часток у спадковому майні.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на чисельні порушення судом
норм  процесуального права.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції в своєму
рішенні послався на докази, які надавались позивачами і не зазначив, чому
відхилив докази, які надавались відповідачкою. Апелянт вважає, що в судовому
засіданні не були встановлені обставини, які б підтверджували факт прийняття
позивачами спадщини. Крім того зазначає, що у позивачів є ще два брати, які
також відносяться до спадкоємців, але суд не встановив коло спадкоємців, не
притягнув їх до участі у судовому засіданні, що в подальшому може вплинути на
долю у спадковому майні кожного із спадкоємців.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити у позові.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної скарги й обговоривши доводи апелянта вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_6, відкрилась
спадщина на майновий пай члена КСП „Бузова" вартість 1335 грн. та на
земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП „Бузова"
Вузівської сільської ради Києво-Святошинського району, розміром 1,82 умовних
кадастрових гектарів. Спадкоємцями першої черги є дочка померлої ОСОБА_1
відповідачка по справі, та онуки померлої - позивачі по справі, оскільки їх
батько помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщину після смерті ОСОБА_6 позивачі прийняли в установлений законом строк шляхом
вступу в управління та володіння спадковим майном. Суд встановив, що позивачі
успадкували, розпорядились особистим майном та предметами домашньої обстановки
та вжитку. Оскільки відповідачка продала право на земельну частку (пай),
грошова оцінка якого становить 23040,36 грн. та майновий пай вартістю 1335,24 грн.,
суд визнав за можливе стягнути з відповідачки на користь позивачів грошову
компенсацію пропорційно вартості часток у спадковому майні по 1/6 частині
кожному, а саме по 4062,6 грн.

Свої
висновки про прийняття спадщини позивачами суд зробив на підставі довідок
Вузівської сільської ради про місце проживання та реєстрації позивачів, та акту
депутата Вузівської сільської ради від 24 листопада 2006 року про місце
проживання ОСОБА_3

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не
відповідає обставинам справи і зроблений з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Також колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції
вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з відповідачки компенсацію, хоча
позивачі не змінювали своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є
недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Оскільки в суді першої інстанції не були доведені обставини справи, що мають
значення для справи, які суд вважав доведеними, судова колегія скасовує рішення
суду і виносить нове рішення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України у редакції 1963 року, визнається що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння
спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно
до довідки № 258 від 24 листопада 2006 року, виданої Вузівською сільською радою
ОСОБА_2зареєстрований
в АДРЕСА_1

Відповідно до довідки № 257 від 24 листопада 2006 року,
виданої Вузівською сільською радою ОСОБА_2
проживала в АДРЕСА_1

Відповідно до акту депутата Вузівської сільської ради від 24 листопада 2006
року ОСОБА_2 проживала
та була зареєстрована разом зі своєю бабусею ОСОБА_6

Дані
документи ніяким чином не доводять факту прийняття спадщини позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки
ст. 549 ЦК України в
редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, не
передбачала для встановлення факту прийняття спадщини спільне проживання із
спадкодавцем. Оскільки квартира, в якій проживала спадкодавець не була
власністю спадкодавця, не входила до спадкового майна, то проживання в ній не є
фактичним прийняттям спадщини. Інших доказів того, що вони прийняли спадщину
шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, позивачі ОСОБА_3та ОСОБА_2 суду не
надавали.

Докази того, що ОСОБА_4
прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном,
матеріали справи взагалі не містять.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не були
доведені належними і допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

На
підставі  ст. 549 ЦК України,   керуючись
ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу     ОСОБА_1задовольнити .

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 квітня
2006 року    скасувати і винести нове
рішення.

В позові ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4до ОСОБА_1про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково
недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права
власності на спадкове майно відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення
може бути оскаржене в касаційному порядку протягом  двох місяців шляхом подання касаційної скарги
до Верховного Суду України .