Справа № 22-430207 р.                            Головуючий по 1 інстанції - Кобаль МЛ.
- 21                                                        Доповідач  -  Шамрило Л.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22
травня 2007 p.
Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого:                                      Курило
В.П.

суддів:                                                  Санікової
О.С.

Шамрило
Л.Г.

при
секретарі:                                      Арутюнян
Г.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Шахтарського міськрайонного суду Донецької області
від 07 березня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м.
Кіровське Донецької області про відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИВ:

У січні
2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з зазначеним позовом до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань в м.
Кіровське Донецької області,
посилаючись на те,  що з
12.02.2001 р. працював в якості гроз дільниці №1 ВАТ „Шахта „Комсомолець
Донбасу". 01.04.2001 р. і 26.12.2003 р. при виконанні ним своїх трудових
обов'язків з ним сталися нещасні вииадкі,
внаслідок яких він отримав травми ніг,
що підтверджується актами за формою Н-1 відповідно №93 та №231. Висновком
МСЕК від 22.04.2004 р. йому вперше встановлено 25% втрати професійної
працездатності по сукупності двох виробничих травм строком на 1 рік,  а при повторному огляді на МСЕК 28.04.2005 р.
цей розмір втрати працездатності визначено безстроково. Ушкодженням здоров'я
йому спричинена моральна шкода,  яка
полягає в тому,  що він страждає від
постійного болю у ногах у зв'язку з чим вимушений приймати знеболювальні ліки,  не може рухатися без допомоги палиці та не
може за станом здоров'я виконувати чоловічу роботу у побуті. Тим самим він
вимушений повністю змінити звичний спосіб життя,  чим порушені його життєві звязки. На
відшкодування моральної шкоди просив стягнути з відповідача 25 000 грн.

Рішенням
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2007 року
позовні вимоги ОСОБА_1. задоволено частково,
на його користь з відповідача стягнуто на відшкодування моральної шкоди
8 000 грн.

Не
погодившись з рішенням суду,  відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м.  Кіровське Донецької області принесло
апеляційну скаргу,  в якій просить
скасувати рішення суду і постановити нове рішення,  яким відмовити позивачу в задоволенні його
позовних вимог.

В
обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права і,
зокрема,  на те,  що судом не враховано,  що винним у трудовому каліцтві позивача є
підприємство,  яке не забезпечило
безпечні умови праці,  тому воно і

повинно відшкодовувати
позивачу моральну шкоду; позивачем не доведений факт спричинення йому моральної
шкоди,  оскільки не наданий висновок
медичних органів про наявність факту заподіяння моральної шкоди та її характер,  а висновок МСЕК про встановлення стійкої
втрати професійної працездатності є підставою для відшкодування позивачу
матеріальної шкоди і не є підтвердженням факту спричинення моральної шкоди;
інших доказів спричинення моральної шкоди позивач не надав; судом дана невірна
оцінки глибині фізичних та душевних страждань позивача. Крім того,  Законом України „Про Державний бюджет України
на 2007 рік" зупинена дія статей Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і
членам їх сімей,  незалежно від часу
настання страхового випадку,  тому у суда не було законних
підстав для стягнення моральної шкоди.

В судовому
засіданні апеляційного суду представник відповідача Пронська С. Л. підтримала
доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити.

Позивач
ОСОБА_1. заперечував проти доводів скарги,
просив її відхилити,  а рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін,  перевіривши
доводи апеляційної скарги,  дослідивши
матеріали справи,  апеляційний суд
вважає,  що апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню,  а рішення суду
скасуванню,  оскільки судом першої інстанції
неправильно застосовані норми матеріального права,  що відповідно до вимог  ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду і ухвалення нового рішення.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
під час виконання своїх трудових обов'язків у відповідача одержав 01.04.2001 р.
та 26.12.2003 р. трудове каліцтво,  що
підтверджується складеними відповідачем актами про нещасний вмпадок за формрю
Н-1 №93 та №231. Висновком МСЕК від 28.04.2005 р. позивачу встановлена втрата
професійної працездатності в розмірі 25% безстроково у звьязку з виробничими
травмами від 01.04.2001 р. та 26.12.2003 р. Ушкодження здоров'я пов'язано з
виконанням позивачем своїх трудових обов'язків. Часткова втрата працездатності
призвела до заподіяння позивачу моральних та фізичних стражданнь та обмежила
його можливість вести активний спосіб життя.

Задовольняючи
частково позовні вимоги ОСОБА_1.,  суд
виходив з того,  що згідно висновку МСЕК
від 28.04.2005 р. позивачу встановлено 25% втрати професійної працездатності у
зв'язку із трудовим каліцтвом безстроково,
а тому він має право на відшкодування моральної шкоди за нормами Закону
України„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві' та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності".

Заперечуючи
проти позову,  відповідач посилався на
те,  що згідно п.22  ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет
Україна на 2007 рік" зупинено на 2007 рік дію абзацу 4 статті 1,  підпункту „є" пункту 1 частини першої статті
21,  частини 3 статті 28 та частини 3
статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності" в
частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно
від часу настання страхового випадку.

Проте
судом першої інстанції ці заперечення відповідача не були прийняті з тих
мотивів,  що Закон України „Про державний
бюджет України на 2007 рік" не регулює правовідносини,  які склалися між сторонами по справі,  а в Закон України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і
членам їх сімей не внесено ніяких змін про припинення,  виключення або скасування відповідних норм.

Як
вбачається з матеріалів справи,  право на
відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасних випадків

на виробництві та
професійного захворювання,  які
спричинили втрату працездатності" у позивача виникло у квітні 2001 р. та у грудні 2003 р.
після отримання виробничих травм.

Проте
рішення судом першої інстанції ухвалене 07.03.2007 року,  коли діяв Закон України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік»,  сттатею 71 п. 22
якого на 2007 рік зупинена дія абзацу четвертого статті 1 (в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей),  підпункту «є» пункту 1 частини першої
стап21,  частини третьої статті 28 та
частини третьої статті 34 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного
захворювання,  які спричинили втрату
працездатності" незалежно від часу настання страхового випадку.

Положення  ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» на теперішній час такими,
що не відповідають Конституції України (є неконституційними),  Конституційним Судом України не визнані.

За таких
обставин апеляційний суд вважає,  що при
вирішенні справи судом неправильно застосовані норми матеріального права,  а тому ухвалене у справі рішення підлягає
скасуванню з постановлениям
нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1. на підставі
п.22  ст. 71 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2007 рік".

Керуючись  ст.
ст.  307 ч.1,  309 ч.1,
314 ч.2,  316, 317 ЦПК
України,  апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Кіровське Донецької області задовольнити.

Рішення
Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2007 року
скасувати.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.  Кіровське Донецької області про відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили рішенням апеляційного суду.