Справа № 33ц-351/07                                                  Головуючий
16                                                                                     Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

1 серпня
2007року                                                                                          місто
Луцьк

Колегія
судців з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апеляційного суду
Волинської області в складі:

Лончука В.Г.,
Стрільчука В.А., Подолюка В.А.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та звільнення його з під арешту за
касаційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного
суду від 20 квітня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільськї області
від 23 червня 2005 року ,

встановила:

ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання права власності на
майно та звільнення його з під арешту

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 20 квітня 2005 року позов ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано право власності за позивачкою на майно на загальну
суму 1750 грн. (кухонний куток, телевізор, відеоплеєр, музичний центр, пилосос,
трельяж, стінка в прихожу та м'який куточок в кімнату). Звільнено з-під арешту
кухонний набір твердих меблів, світильник та більярдний стіл - на загальну суму
3450 грн. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 половину вартості
спільного майна на суму 1725 грн. на виконання судового рішення від 29 липня
2003 року.

Ухвалою
апеляційного суду Тернопільської області від 23 червня 2005 року рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 20 квітня 2005 року залишено без змін.

У
касаційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського
міськрайонного суду та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне
застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Колегія
судців дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Задовольняючи
позов ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту майна частково, суд першої інстанції
виходив з того, що кухонний гарнітур вартістю 3000 грн. є спільним майном
подружжя і на нього має право відповідач ОСОБА_2, а оскільки гарнітур
арештовано на погашення боргу ОСОБА_2, правильно не звільнив це майно з-під
арешту.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками місцевого суду і залишив його рішення
без змін.

Відповідно
до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала апеляційного суду постановлена з
дотриманням норм матеріального і процесуального права, а також відсутні
передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування
судового рішення.

Наведені у
касаційній скарзі доводи не спростовують висновки судів.

Керуючись
ст. ст. 332, 366 ЦПК України, колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду Волинської області, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу позивача ОСОБА_1, відхилити. Рішення
Тернопільського міськрайонного суду від 20 квітня 2005 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільськї області від 23 червня 2005 року залишити без
змін. Ухвала оскарженню не підлягає.