Справа №
РІШЕННЯ

іменем України

13 грудня 2007
року Новокаховський міський  суд
Херсонської області у складі: головуючого
судді: Непомнящої Н.О. при секретарі: Биковій Ю.В. з участю позивача:
ОСОБА_1 представника відповідача: ОСОБА_3.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористану частину щорічної основної відпустки, середнього
заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь
заборгованості по зарплаті, посилаючись на те, що з 19.09.1975 року по
21.05.2007 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, але несвоєчасно
та не в повному обсязі отримував заробітну плату і на день звільнення існує
заборгованість по заробітній платі та невикористаної частини щорічної основної
відпустки. Добровільно заборгованість відповідач не виплачує, довідок про розмір
заборгованості по заробітній платі та середньомісячний заробіток не надає, тому
просить стягнути на свою користь заборгованість по заробітній платі на день
звільнення та компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки
відповідно до довідки бухгалтерії ОСОБА_2, яку просив суд зобов'язати
відповідача надати в судове засідання. В порядку ст. 117 КЗпП України просить
також стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку
при звільненні по день ухвалення судового рішення відповідно до чинного
законодавства України.

В судовому
засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на
свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 15967 грн. 36 коп.,
станом на березень 2007 року відповідно до розрахункового листа, компенсацію за
невикористану частину щорічної основної відпустки за період 2006-2007 роки,
зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому заробітну плату за період
квітень-травень 2007 року за фактично відпрацьований ним час, оскільки він був
звільнений 21.05.2007 року, проте за квітень та травень 2007 року адміністрація
відповідача на нараховувала йому заробітну плату, хоча фактично він працював у
цей період на умовах неповного робочого дня, а також просив суд стягнути з
відповідача середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при
звільненні згідно зі ст. 117 КЗпП України у розмірах, відповідно до чинного
законодавства.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов визнала частково в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі в сумі 1780 грн., пояснивши, що загальна
сума заборгованості позивачу по заробітній платі складає 15397 грн., у цю суму
входять всі виплати, що належать працівникові по день звільнення, в тому числі
й компенсація за невикористану частину щорічної основної відпустки, проте
рішенням Новокаховського міського суду від 11.10.2005 року з цієї суми
заборгованості вже було стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу
по заробітній штаті в розмірі 13617 грн., тому сума заборгованості по
заробітній платі на день звільнення складає лише 1780 грн. також пояснила, що
дійсно позивачу не нараховувалася заробітна плата за період квітень - травень
2007 року, оскільки взагалі на заводі у цей період нікому заробітна плата на
нараховувалася і всім працівникам була надана відпустка без збереження
заробітної плати. Крім того, пояснила, що з
серпня 2001 року відповідач - ОСОБА_2перебуває у стадії банкрутства, з
серпня 2004 року - у стані санації, тому вини відповідача у несвоєчасному
розрахунку з працівниками при звільненні немає.

Заслухавши
сторони дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ
«Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2
разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, а
відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум,
що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Відповідно до
ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП
України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений орган повинен сплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.

Пунктом 20
постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13 передбачено, що
установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він
у цей день на був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує
на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а
при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини, при цьому сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Судом
встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з
19.09.1975 року по 21.05.2007 року.

Згідно довідки,
наданої відповідачем заборгованість позивачу по зарплаті    на день звільнення складає 15397 грн. 00
коп.

Проте, на
спростування відомостей, зазначених у довідці про розмір заборгованості по
заробітній платі, позивачем наданий суду розрахунковий лист, згідно із яким
станом на 01 квітня 2007 року заборгованість по заробітній платі позивача
складає 15967 грн. 36 коп. (703 грн. 11 коп. - (нараховано за березень 2007
року) - 96 грн. 73 коп. (утримано податків) = 606 грн. 38 коп. (заробітна плата
за березень 2007 року) + 15360 грн. 98 коп. (борг працівнику станом на
01.03.2007 року) = 15967 грн. 36 коп. - загальна сума заборгованості працівнику
станом на 01.04.2007 року).

Представник
відповідача в судовому засіданні не надав пояснення на спростування відомостей,
вказаних у розрахунковому листі, тому суд вважає, що більш достовірними даними
є саме відомості, вказані у розрахунковому .листі і сума заборгованості по
заробітній платі позивачу станом на 01.04.2007 року складає 15967 грн. 36 коп.

Відповідно до
рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 11 жовтня 2007
року з ОСОБА_2, яке набрало законної сили і виконавчі листи за яким перебувають
на примусовому виконанні у ВДВС Новокаховського міського управління юстиції на
користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі, яка виникла
станом на 01.09.2005 року в сумі 13617 грн.

Як пояснили
сторони в судовому засіданні загальний розмір заборгованості по заробітній
платі, зазначений у довідці відповідача та розрахунковому листі позивача
включає також вказану суму боргу.

Таким чином,
розмір заборгованості по заробітній платі позивача на день звільнення з
урахуванням суми боргу, стягнутої за вказаним рішенням суду складає 2350 грн.
36 коп.

На неодноразові
запити суду керівництвом ОСОБА_2 суду на надано довідки про середньомісячний
заробіток позивача на день звільнення, проте позивачем надана суду довідка про
середню заробітну плату (доход) від 30.10.2007 року № 232, згідно із якою його
середньомісячний заробіток, виходячи з порядку його обчислення, встановленого
п. 2 розділу II Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995
року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» за
2 останніх місяці роботи, що передували звільненню, склав 731 грн. 50 коп.
(703,11 + 759, 88 = 1462, 99 : 2 = 731 грн. 50 коп.), тому при вирішенні
спірних правовідносин суд виходить саме з цієї довідки, яку вважає належним
доказом.

Таким чином,
оскільки на день звільнення позивача відповідачем всупереч вимогам ст. 116 КЗпП
України не був проведений остаточний розрахунок при звільненні, позовні вимоги
у частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 2350 грн. 36 коп.
підлягають задоволенню.

Крім того, суд
вважає, що підлягають задоволенню також вимоги позивача про нарахування та
виплату належної йому заробітної плати за період з 01 квітня 2007 року по 21
травня 2007 року. При цьому суд виходить з наступного.

Так, з трудової
книжки позивача вбачається, що він був звільнений за наказом № НОМЕР_1 від
21.05.2007 року з 21.05.2007 року. Проте, як вбачається з розрахункового листа,
востаннє позивачу була нарахована заробітна плата за березень 2007 року і з того
часу жодних нарахувань не проводилося, хоча, як пояснив в судовому засіданні
позивача він постійно працював на день звільнення на умовах неповного робочого
дня, проте на отримував заробітну плату, оскільки вона не нараховувалася
бухгалтерією позивача.

Представником
відповідача не надано суду доказів щодо перебування позивача у відпустці у
період з 1 квітня по 21 травня 2007 року, або інші докази щодо невиконання
позивачем своїх трудових обов'язків у вказаний період, тому його заперечення
щодо цих позовних вимог суд визнає необгрунтованими. Більш того, така позиція
відповідача порушує законні права працівника на оплату його праці відповідно до
умов трудового договору.

Разом з цим, суд
вважає недоведеним той факт, що позивачу не була нарахована компенсація за
невикористану частину щорічної основної відпустки на момент звільнення,
оскільки позивачем на підтвердження цих тверджень не надано суду жодних
доказів, а представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що при
визначенні остаточної суми заборгованості бухгалтерія підприємства відповідно
до вимог чинного законодавства України включає у загальний розрахунок всі
вишіати, що належать працівникам від підприємства, в тому числі й компенсацію
за невикористану частину щорічної основної відпустки.

Суд також
вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за
весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судового рішення
підлягають задоволенню в сумі 4901 грн. 40 коп., оскільки суду не надано суду
жодних доказів щодо поважності причин нездійснення виплати позивачу належної
йому при звільненні заробітної плати у встановлені трудовим законодавством
України строки та дійсної відсутності коштів у підприємства для виплати
позивачу заробітної плати при звільненні та не доведено відсутність вини
підприємства у невиплаті позивачу належної йому при звільненні заробітної
плати.

При цьому суд
виходить з наступних розрахунків:

- фактична
середня заробітна плата за останні два місяці роботи складає 731,5 грн

- розмір
середньоденної заробіної плати складає 24 грн. 40 коп;

- період
затримки розрахунку позивачу при звільненні на день розгляду справи в сумі
складає 6 місяців 21 день.

-
середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахнку при звільнення на
день винесення судового рішення складає 4901 грн. 40 коп. (731, 5x6 міс. (=
4389 гри.) + 24,40 гри. х 21 день (= 512 грн. 40 коп). = 4901 грн. 40 коп.).

У відповідності
зі ст.ст. 115,116,117 КЗпП України, ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» від      24.03.1995 року №108-95/ВР з наступними
змінами і доповненнями; п. 20 Постанови Пленуму      Верховного Суду України "Про
практику застосування судами законодавства про оплату праці" від
24.12.1999 року № 13; п. 2 розділу II Постанови
Кабінету Міністрів України від 08 лютого
1995 року № 100 «Про
затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної плати»; керуючись ст.ст.3,10,11, 60, 88,
209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 2350 грн.
36 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в
сумі 4901 грн. 40 коп. всього 7251 грн. 76 коп.

Зобов'язати
ОСОБА_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1заробітну плату за період з 01 квітня по
21 травня 2007 року за фактично відпрацьований ним час, в решті позовних вимог
- відмовити.

Рішення суду в
частині присудження ОСОБА_1 заробітної плати, але не більш як за один місяць в
сумі 731 грн. 50 коп. підлягає негайному виконанню.

Стягнути з
ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 51 грн. 00 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь ТУ ДСА
України в Херсонській області в сумі 30 грн.

Рішення суду
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської
області.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Херсонської області через Новокаховський міський суд.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана
протягом двадцяти днів після її подачі, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку.