Справа № 22ц-1149 / 07                        Головуючий у 1 -й інстанції:   Коваль
29                                                  Доповідач
апеляційного суду Кутова Т.З.
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня    2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого  Лисенка П.П.,  суддів: Данилової О.О.,
Кутової Т.З.,  при секретарі  Швейновій І.В.,

за
участю позивачки ОСОБА_1,  представників
третьої особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за
апеляційними  скаргами виконкому
Миколаївської міської ради та третьої особи ОСОБА_4 на рішення  Заводського районного суду м.  Миколаєва
від 15   березня   2007 року за
позовом ОСОБА_1 до виконкому Миколаївської міської ради,  третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4
про визнання права на житлове приміщення

УСТАНОВИЛА:

В лютому
2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до виконкому
Миколаївської міської ради про визнання за нею права на житлове приміщення.

Позивачка
зазначала,  що з 2000 року вона являлася
членом сім'ї ОСОБА_5 і мешкала з ним в квартирі АДРЕСА_1 На протязі п'яти років
вони вели спільне господарство та загальний сімейний бюджет. За життя ОСОБА_5
неодноразово пропонував їй узаконити відносини і зареєструвати своє місце
проживання за вказаною адресою,  але
цьому перешкодила  його раптова смерть.

Посилаючись
на викладене,  позивачка просила визнати
за нею право на користування вказаним житловим приміщенням.

Рішенням
Заводського районного суду м.  Миколаєва
від 15 березня 2007 року позов задоволено.

В
апеляційних скаргах виконком Миколаївської міської ради та ОСОБА_4 просять
вказане рішення суду скасувати,  а по
справі ухвалити нове рішення,  яким
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на те,  що суд не вірно
оцінив надані докази по справі.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення позивачки та
представників третьої особи,  дослідивши
докази по справі,  судова колегія дійшла
висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг.

Суд,  постановляючи рішення про визнання права
користування житловим приміщенням за позивачкою,  виходив з того,  що ОСОБА_1 постійно проживала з наймачем
спірної квартири,  вела з ним спільне
господарство,  а тому набула право
користування цією житловою площею.

Між тим такий
висновок суду не  ґрунтується на законі.

Як
вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом,  квартираАДРЕСА_1 належить до державного
житлового фонду і знаходиться у комунальній власності.

Наймачем
даної квартири значиться ОСОБА_6,  яка 6 лютого 2002 року знялася з реєстрації,  а 25 січня 2002 року в спірній квартирі було
зареєстровано її брата ОСОБА_5,  який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно
до довідки БТІ ОСОБА_1 має на праві власності % частину будинку АДРЕСА_2  де зареєстрована вона по теперішній час  таз 23 червня 2006 року її син ОСОБА_7 (а.с.  4,
108,  111).

З
наведених обставин слідує,  що
ОСОБА_1,  якщо і проживала в спірній
квартирі як член сім'ї ОСОБА_5,  то
відповідно до вимог  ст.  64,  65
ЖК України,  не набула права користування
займаним житловим приміщенням на рівні з останнім,  оскільки вона зберігала за собою право
користування іншим житловим приміщенням,
яке належить їй на праві власності,
в поліпшенні житлових умов вона не потребує,  що свідчить про наявність домовленості з
ОСОБА_5 щодо порядку користування нею спірною квартирою. За таких
обставин,  підстав для задоволення позову
немає.

Враховуючи,  що судом не вірно застосовано норму
матеріального права,  відповідно до вимог
п. 4  ст.
309 ЦПК України,  колегія суддів
вважає за необхідне оскаржуване рішення суду скасувати,  а по справі ухвалити нове рішення,  яким відмовити в задоволенні позову.

Керуючись
статтями 303,  307,  309,
315 ЦПК України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційні
скарги     задовольнити.

Рішення
Заводського районного суду Миколаївської області від 15 березня  2007 р. скасувати,  а по справі ухвалити нове рішення.

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до виконкому Миколаївської міської ради про визнання
права на проживання в житловому приміщенні відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення,
але протягом двох місяців з дня набрання законної сили може бути
оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України.