Справа № 22-5193/ 07
в 1-й інстанції - Гуменюк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

21 грудня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого -
судді Олійник А.С., суддів - Дербенцевої Т.П., Побірченко Т.І., при секретарі -
Бугаєнко В.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 5 лютого 2007
року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до .Приватного підприємства «Україна
Молода» про спростування недостовірної інформації,

встановила:

Позивач
звернувся до суду із вказаним позовом з тих підстав, що 17 січня 2006 року в
газеті «Україна молода» було опубліковано статтю ІНФОРМАЦІЯ_1 під авторством
кореспондента ОСОБА_2, в якій на його думку розповсюджено завідомо неправдиву
інформацію, а саме, в статті зазначено, що «... наш візит збігся у часі з
обідом. Тож я не міг не поцікавитися, чим тут годують. Тим більше, що змореними
в»язні тут не виглядають. Того дня Бог і керівництво зони послало «контингенту»
на обід зелений борщ.... За словами начальника колоніїОСОБА_3, на харчування
нарікань немає. Наприклад, на день, згідно з нормами, ув»язненому повинно
припадати 140 грамів м»яса другої категорії. Крім того, на зиму засолено рибу,
заготовлено інші продукти...» «На що скаржитеся? Як розповів «УМ» начальник
колонії, у контингенту його закладу є специфічна риса. Багато з них, особливо
ті, хто обіймав певні посади, так і не змогли змиритися зі своїм ув»язненням».
Не так це просто, коли раніше відчував себе вершителем людських доль. Інколи
вони навіть вітаються, за звичкою: «Здравія бажаю». І саме від них,
професіоналів у своїй справі, надходить найбільше скарг, вони використовують
найменшу щілину в законодавстві, щоб привернути до себе увагу адміністрації».

На думку
позивача вказана стаття є цинічною та негативною, оскільки вона показує читачу,
що колишні співробітники правоохоронних органів, які вчиняли злочини і у яких
«руки по лікоть у крові», тепер за рахунок платників податків «жирують» і
закидають органи державної влади своїми зверненнями.

Позивач
зазначав, що в колонії він з серпня 2003 року і до теперішнього часу він не
бачив своїх 140 грамів м»яса і що тут завжди були нарікання засуджених на дії
адміністрації, яка морила їх голодом та заставляла в небезпечних умовах
працювати, внаслідок чого він захворів туберкульозом.

Через статтю
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач та його близькі родичі перенесли душевні страждання,
приниження честі та гідності. Просить ухвалити рішення, яким зобов»язати відповідача
спростувати недостовірну інформацію.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Києва від 5 лютого 2007 року у задоволенні
позову було відмовлено.

Не погоджуючись
із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду і вирішити справу по суті, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах
апеляційного оскарження дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в
позові суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в статті
ІНФОРМАЦІЯ_1, яку було опубліковано в газеті «Україна Молода» від 17 січня 2006
року, будь-яка інформація про позивача та його
родичів відсутня.

Ч. 4 ст.  32 Конституції України кожному гарантує право
на спростування недостовірної інформації стосовно себе та членів своєї сім»ї.

Відповідно до ч.
1 ст.  277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права, якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації,
має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно із ч. 3
ст.  277 ЦК України вважається, що негативна інформація, поширена про особу,
є недостовірною.

З огляду на
положення ч. ч. 1, 3 ст.  277 ЦК України підставою
виникнення права на спростування недостовірної інформації є, зокрема, поширення
неправдивих відомостей про особу. Викладена інформація в статті ІНФОРМАЦІЯ_1 не
стосується конкретно ОСОБА_1. чи його членів сім»ї.

Інші доводи
апеляційної скарги також не спростовують висновки суду першої інстанції.

Рішення суду
ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись
ст.  ст.
303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 5  лютого
2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду країни протягом двох місяців.