Справа 22ц- 1191 /2007 р.                    Головуючий в 1-ій інстанції Карапута Л.В.
Категорія цивільна.                               Доповідач Смаглюк Р.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗО липня 2007 року.      Апеляційний
суд Чернігівської області

в складі : головуючого - судці
Смаглюк Р.І., суддів Бобрової І.О.,
Зінченко С.П.,

при секретарі Пільгуй Н.В.

з участю
представників позивачкиОСОБА_2., відповідача Фонду комунального майна
Чернігівської міської ради та третьої особи ТОВ „Сучасні деревообробні
технології",

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного
суду Чернігівської області в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою
позивачки ОСОБА_2на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15
травня 2007 року у справі за позовом дочірнього підприємства „Ван Урк
Україна", Фонду комунального майна
Чернігівської міської ради, ОСОБА_1про захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

В апеляційній
скарзі представник позивачки ОСОБА_2просить скасувати вказане рішення і
постановити нове рішення про задоволення позову,
вважаючи постановлене рішення таким, що не відповідає нормам матеріального
і процесуального права, з таких підстав.

В вересні 2006 року позивачка ОСОБА_2звернулася до суду з позовом до
дочірнього підприємства „Ван Урк Україна" /далі ДП „Ван Урк
Україна"/, Фонду комунального майна Чернігівської міської ради про
захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної
інформації та відшкодування моральної шкоди
в сумі 20 000 грн., заподіяної відповідачами за таких обставин.

17 лютого та 16
березня 2006 року ДП „Ван Урк Україна" звернулося до господарського суду
Чернігівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю
/далі ТОВ/ „Сучасні деревообробні технології" та Фонду комунального майна
Чернігівської міської ради про витребування

2

майна і документів з чужого
незаконного володіння та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому
вказало, що патенти на право оренди службових приміщень були таємно викрадені
колишнім директором позивачаОСОБА_2. та незаконно відчужені відповідачу-1 за
договором купівлі-продажу патентів на право оренди від 10 лютого 2004 року. За
цим фактом за заявою позивача проти громадянкиОСОБА_2. порушено кримінальну
справу за фактом викрадення та незаконного відчуження патентів на користь
відповідача-1, яка знаходиться в провадженні прокуратури м. Чернігова.
Наслідком незаконного відчуження патентів стало
звернення ДП „Ван Урк Україна" до господарського суду Чернігівської області.

Вказане
твердження є таким, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки, є
порушенням конституційних прав позивачки, які відповідно до ст.ст. 13,
16 Конституції України підлягають судовому захисту шляхом спростування
недостовірної інформації, відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Викладена в
позовних заявах інформація щодо викрадення нею патентів поширена щонайменше
двічі трьом юридичним особам, стала доступною
іншим громадянам, які були присутні в судовому засіданні. Тому позивачка
просить відповідачів визнати викладену в позовних заявах від 17 лютого 2006
року та від 16 березня 2006 року інформацію недостовірною, такою, що принижує
честь, гідність та ділову репутацію позивачки ОСОБА_2, зобов'язати в місячний
строк з дня набрання рішенням законної сили недостовірної інформації
спростувати її шляхом подання до господарського суду Чернігівської області
відповідних заяв, зобов'язати ДП „Ван Урк Україна" відкликати з суду
позовні заяви від 17 лютого та 16 березня 2006 року, в яких міститься
недостовірна інформація, зобов'язати Фонд комунального майна Чернігівської
міської ради повернути до ДП „Ван Урк Україна" позовні заяви дочірнього
підприємства та стягнути з нього на користь позивачки моральну шкоду в сумі 20
000 грн.

Ухвалами від 13 лютого 2007 року та від 29 березня 2007 року в якості співвідповідача
притягнута представник ДП „Ван Урк Україна" Ворожбит та в якості третьої
особи на стороні позивачки - ТОВ „Сучасні деревообробні технології".

Рішенням
Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2007 року в позові
відмовлено. Рішення суду обгрунтоване тим, що на підставі ст.ст. 55 та 16
Конституції України кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та
інтересу. Вимоги позивача ДП „Ван Урк Україна" щодо витребування майна з
чужого незаконного володіння, викладені в позовних заявах до господарського
суду Чернігівської області від 17 лютого та 16 березня 2006 року, обґрунтовані
листом прокуратури м. Чернігова від 28 березня 2005 року.

3

Відповідно до
постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.1997 року звернення до
правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших осіб
не може вважатися поширенням неправдивих відомостей. Це підтверджується і
рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-9/ 2003 від 10 квітня 2004
року. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державний захист працівників суду
та правоохоронних органів" такими органами є інші органи, які здійснюють
правозастосовні або правоохоронні функції.

Тому суд прийшов
до висновку, що інформація, викладена в позовних заявах до господарського суду,
не є інформацією, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки.
Крім того, вимога про відкликання позовної заяви відповідачем ДП „Ван Урк
Україна" є порушенням його прав на
звернення до суду. Тому вимоги щодо спростування такої інформації не підлягають
задоволенню і відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_2вважає вказане рішення
незаконним з таких підстав. Суд першої інстанції неправильно застосував
положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 1997 року,
яким передбачено, що не підлягають спростуванню в порядку цивільного
судочинства відомості, що містяться у вироках та інших судових рішеннях, а
також в постановах слідчих. Виходячи з цього, інформація, викладена в позовних
заявах, зверненнях, скаргах до інших органів/ в тому числі до судів/ може бути
поширенням недостовірної інформації. Безпідставним є також посилання суду на рішення
Конституційного Суду України у справі за
конституційним зверненням гр-на ОСОБА_3. та на Закон України „ Про
державний захист працівників суду та інших правоохоронних органів", тому
що суд не належить до системи правоохоронних органів, а є органом судової
влади.

Покладення на
відповідача обов'язку відкликати з господарського суду позовні заяви від 17
лютого та 16 березня 2006 року не порушить їх права на звернення до суду, оскільки ДП „Ван Урк Україна" подало до суду
уточнену позовну заяву 13 червня 2006 року. Пославшись відносно ДП „Ван
Урк Україна" на ст. 16 ЦК України, суд не застосував ст. 13 ЦК України для
захисту прав позивачки, яка зобов"язує особу утримуватися від дій, які
могли б порушити прав інших осіб. Судом першої інстанції були неправильно застосовані
норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення та
постановити нове про задоволення позовних вимог.

Третя особа ТОВ
„Сучасні деревообробні технології", яка приєдналася до апеляційної скарги,
в своїх поясненнях підтримує викладену позицію позивачки.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що приймали   участь
в   судовому   засіданні,
вивчивши   матеріали   справи,

4

перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в п. З постанови від 28
вересня 1990 року № 7 „Про застосування судами законодавства, що регулює захист
честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій", під
поширенням відомостей, що не відповідають дійсності й порочать честь, гідність
і ділову репутацію, слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо,
телебаченню, з використанням інших ЗМІ, викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в
іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині.

Звернення до
правоохоронних органів за захистом своїх прав, порушених іншою особою, а також
показання свідка на попередньому слідстві не можуть розглядатися як поширення
неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що фактично метою цих дій було
приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи.

Суд першої
інстанції встановив, що звернення відповідача ДП „Ван Урк Україна" з
позовними заявами до господарського суду, в яких були поширені відомості, які,
на думку позивачки, порочать її честь, гідність та ділову репутацію, а тому
підлягають спростуванню, не переслідували мети приниження честі, гідності та
ділової репутації ОСОБА_2, а були викладені як обґрунтування своїх позовних
вимог щодо незаконності угоди купівлі-продажу патентів на право оренди
приміщень. Вказане підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, листом
прокуратури м. Чернігова про порушення кримінальної справи за ч. 2 ст. 364 КК
України / л.с. 12-26/.

Висновок суду,
що звернення до суду з позовом в даному випадку не є поширенням таких
відомостей, відповідає закону і спростовує доводи апеляційної скарги щодо
неправильного застосування судом норм матеріального права.

Висновки суду
про відсутность поширення відповідачами відомостей, що порочать честь, гідність
та ділову репутацію ОСОБА_2, тому не можуть бути спростовані, тим більше у
спосіб, який фактично заперечує можливість звернення їх до суду, є законними і
обґрунтованими.

За відсутності
обставин, що є підставою для стягнення моральної шкоди, відмова в її стягненні
на користь позивачки є логічною і законною.

Доводи скарги
щодо неправомірного застосування судом першої інстанції постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 1997 року по конкретній справі не
суперечать вказаним висновкам і не свідчать про порушення судом процесуального
закону, оскільки рішення суду постановлене на підставі відповідних статей ЦПК
та ЦК України,
Конституції України.

Таким чином, доводи
апеляційної скарги не спростовують висновки суду
першої інстанції і не дають підстав для задоволення апеляційної скарги. Тому
вона підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

5

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну
скаргу позивачки ОСОБА_2відхилити.

Рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 травня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає
чинності негайно і може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному
порядку протягом двох місяців з дня проголошення.