Справа № 22ц-5753
Головуючий в І інстанції - Бондаренко В.М.
Категорія 21                                                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2007 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпро­петровської області в складі:

Головуючого -  Кузнецова В.О.

Суддів -   Максюта Ж.І., Пищиди М.М.,

при секретарі - Журавель Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на ви­робництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді на рішення Павлоградського міськрайонного суду від 10
травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професій­них
захворювань України в м. Павлограді про перерахування щомісячних страхових
виплат, -

ВСТАНОВИЛА.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціа­льного страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді про перерахування щомісячних
страхових виплат.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те. що у зв'язку
зі встановленою стійкою втратою професійною працездатності з причин отриманого
на виробництві трудового каліцтва йому проводяться щомісячні страхові виплати
відповідачем. У результаті не правильного застосування правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захво­рювань України 4.2 ст.29 Закону „Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещас­ного випадку на виробництві та професійного
захворювання" №1105, йому було недораховано за період з 01.03.2003 року по
30.04.2007 року щомісячних страхових виплат у сумі 4 985 грн. 97 коп..
Відповідач же виконував перерахунки щомісячних страхових виплат на підстав
постанов правління Фонду соціа­льного страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України:

від. 14.03.202р. №15 з 1-го березня 2002 р. на коефіцієнт 1, 193;

від 04.03.2003 р. №3 з 1-го березня 2003 р. на коефіцієнт 1,182;

від 24.02. 2004 р. №5 з 1-го березня 2004 р. на коефіцієнт 1,152;

від 28.02.2005 р. №3 з 1-го березня 2005 р. на коефіцієнт 1,238;

від 06.03. 2006 р. №3 з 1-го березня 2006 року на коефіцієнт 1,203;

Він вважає, що даний перерахунок здійснено з грубим порушенням чинного
законодавства, оскіль­ки відповідач застосував коефіцієнт реальної заробітної
плати, а не середньої заробітної плати за даними органу виконавчої влади з
питань статистики, як це передбачено ст.29 Закону України «Про загально­обов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Тому при
проведені перерахунку повинні бути застосовані коефіцієнти Державного комітету
статистики України, які складають: в 2001 році - 1,352, в 2002 році - 1,210, в
2003 році - 1,228, в 2004 році - 1,275, в 2005 році - 1,367.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді суму
недоплачених щомісячних страхових виплат з 01 березня 2003 року по 30.04.2007
року в сумі 4 985 грн. 97 коп., встановити щомісячні страхові виплати з 01
березня 2007 року в сумі 1329 грн. 73 коп. з наступним їх перерахуванням
відповідно до чинного законодавства.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
10.05.2007 року позов було задоволено .

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м Павлограді ставить питання про ска­сування рішення суду,
посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріа­льного
права зазначивши, що при перерахунку страхових виплат позивачу застосовувались
коефіцієнти, встановлені постановами правління Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробни­цтві та професійних захворювань України «Про
перерахунок сум щомісячних страхових виплат потерпі­лим (членам їх сімей)» і
підстав для застосування інших коефіцієнтів при перерахунку виплат підстав не
має.

2

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеля­ційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що для
перерахунку стра­хових виплат позивачеві необхідно застосовувати коефіцієнти
зростання середньої заробітної плати, які вказуються Державним комітетом
статистики України і складають в 2001 році - 1,352, в 2002 році -1,210, в 2003
році - 1,228, в 2004 році - 1,275, в 2005 році - 1,367. Застосування саме таких
коефіцієнтів, а не коефіцієнтів встановлених відповідачем, відповідає вимогам
ст.29 Закону України «Про загально­обов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Згідно ч.2 ст.29 зазначеного вище Закону, перерахунок сум щомісячних
страхових виплат здійсню­ється також у випадку зростання в попередньому
календарному році середньої заробітної плати в галу­зях національної економіки
за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Та­кий
перерахунок проводиться з першого березня наступного року. При цьому визначена
раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає. Тому ця норма
закону містить обов'язкову умову застосування для перерахунку саме зростання у
попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
ста­тистики, а не реальної заробітної плати, оскільки вона вказує на
необхідність перерахунку саме за таким механізмом, а не тим, який визначений
Правлінням Фонду соціального страхування. Тому суд обґрунто­вано врахував ці
вимоги закону.

Застосування вказаних коефіцієнтів відповідачем суперечить вимогам ч.2
ст.29 Закону Украї­ни «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від
14.06.2005 року визнано недійсними зазначені вище постанови правління Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України №15 від 14.03.2002 року «Про перерахунок сум щомісячних
страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) з 01.03.2002 року» та №3 від
04.03.2003 ро­ку «Про перерахунок сум щомісячних страхових виплат потерпілим (членам
їх сімей) з 01.03.2003 ро­ку».

Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 06.09.2006
року постанову Ки­ївського апеляційного господарського суду від 14.06.2005 року
залишено без змін з зазначенням, що вказані вище постанови не відповідають
вимогам ч.2 ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності».

Посилання представників відповідача на те, що постанови Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді про проведення
перерахунку страхової виплати з застосуванням коефіцієнтів 1,193; 1,182; 1,152
не визнанні недійсними не можуть бути взяті до уваги, оскільки з врахуванням
встановлених об­ставин суд обґрунтовано, з посиланням на норми матеріального
права визнав неправильним саме засто­сування вказаних коефіцієнтів та
розрахунок щодо розміру страхової виплати.

Ствердження про порушення судом норм матеріального права безпідставні.
Рішення суду відпові­дає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює
вказані правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Павлограді відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
10 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.