УХВАЛА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

21 травня 2007 року колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді
Курської А.Г.

суддів Горбань
В.В., Шаповалової О.А. при секретарі Сафіній Ф.Ф. розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, треті особи - виконавчий
комітет Ялтинської міської ради, Управління головного архітектора, про знос
самочинних будов та звільнення приміщень загального користування за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 09.10.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

21.08.2006 року ОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи - виконавчий
комітет Ялтинської міської ради, Управління головного архітектора, про знос
самочинних будов та звільнення приміщень загального користування на підставі
ст.376 ЦК України та Закону України „Про власність".

Позовні вимоги
мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом їй,
ОСОБА_1, належать квартири НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі договору купівлі -
продажу відповідачу ОСОБА_2. належить квартираНОМЕР_1 в цьому ж
будинку. На початку червня 2006
року відповідач самочинно, без належного дозволу, почав будівництво
конструкцій над приміщеннями загального користування у будинку за
адресою:АДРЕСА_1
і фактично незаконно зайняв приміщення загального користування в цьому
будинку: туалет, коридор, проходи загального користування на горище та на
сходи, що є єдиним виходом на горище. На підтвердження порушення з боку
відповідача містобудівельного законодавства позивачка посилалася на такі
документи: акт перевірки дотримання вимог містобудівельного законодавства
інспекцією ДАБК м. Ялти від 04.07.2006 року, згідно якому роботи проводяться
без дозвільної документації; приписом цієї ж інспекції відносно ОСОБА_2 про
припинення всіх видів будівельних робіт; протоколом та постановою про
притягнення до адміністративної відповідальності та рішенням виконкому
Ялтинської міської ради № 931 від 13.07.2006 року про демонтаж самовільно
побудованих конструкцій та звільнення приміщень загального користування.
Просила зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати самочинно побудовані конструкції над приміщеннями загального
користування за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати ОСОБА_2 звільнити приміщення загального користування у будинку
за цією адресою.

Рішенням Ялтинського міського суду
АР Крим від 09.10.2006 року у
задоволенні позову ОСОБА_1відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги
зводяться до того, що суд неправильно
застосував норми матеріального права, а крім того, дійшов невірного висновку,
що ОСОБА_1 є неналежним позивачем по даній справі відповідно до ст.376 ЦК
України.

Справа НОМЕР_3ц-2492/2007                       Головуючий у першії
Інстанції Романенко В.В.

Доповідач Курська А.Г.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає їх такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до
ч.З ст. 10 ЦПК
України, а також ч.1 ст. 60 цього Кодексу
кожна із сторін повинна доказати ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Відмовляючи в
задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов правильного висновку,
що вимоги позивачки необгрунтовані та спростовуються доказами, які були надані
відповідачем.

Так, однією з
вимог позивачки було зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати самочинно збудовані
конструкції над приміщеннями загального користування. Як на підставу таких
вимог позивачка посилалась на те, що такі конструкції збудовані без дозвільних
документів та у порушення норм містобудівельного законодавства. Такі доводи
містить також апеляційна скарга ОСОБА_1

Але вони спростовуються матеріалами справи.

З наданих сторонами доказів убачається, що рішення виконкому Ялтинської
міської ради від 13 липня 2006 року за № 931 про демонтаж
самочинно побудованих конструкцій ОСОБА_2. над приміщеннями загального
користування за адресою: АДРЕСА_1,
про яке зазначає позивачка, скасоване постановою Ялтинського міського суду
АР Крим від 31.01.2007 року.
Разом з тим, в матеріалах справи є копія витягу з рішення виконкому Ялтинської
міської ради від 19.06.2006
року за № 793, відповідно
до якого ОСОБА_2. дозволено реконструкцію горищного приміщення в мансарду. Це
рішення скасоване не було, та ніким не оскаржується у даному процесі. На даний
час відповідачем побудована конструкція здається в експлуатацію та оформлюються
необхідні документи, про що свідчать матеріали справи (а.с. 35, 36). В такому разі
твердження позивачки про те, що конструкції побудовані відповідачем самочинно і
без належного дозволу, необгрунтовані.

Доводи позивачки
відносно того, що відповідач допустив порушення норм містобудівельного
законодавства, в зв'язку з чим необхідно демонтувати самочинно збудовані
конструкції над приміщеннями загального користування, також не заслуговують на
увагу, оскільки відповідно до ч. 7
ст. 376 ЦК
України з позовом про зобов'язання перебудови або знесення самочинного
будівництва з підстав суттєвого порушення будівельних норм і правил до суду
може звернутись лише відповідний орган державної влади або орган місцевого
самоврядування.

Суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що вимога ОСОБА_1про зобов'язання ОСОБА_2
звільнити приміщення загального користування за адресою: АДРЕСА_1, не підлягає
задоволенню, оскільки позивачкою не надано доказів того, які саме приміщення
знаходяться у загальному користуванні та як саме чиняться перешкоди у їх
використанні їй як співвласнику цього будинку.

Як убачається з
матеріалів справи, туалет та коридор (літ. XI, XII), про які
зазначає ОСОБА_1, не є приміщеннями загального користування, що підтверджено
технічним паспортом на квартируНОМЕР_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с. 30-31). Цей паспорт не
визнаний у встановленому законом порядку недійсним, не змінений відповідним
органом, а тому листи начальника КП Ялтинське БТІ, начальника КП РЕО-3 ( а.с. 26, 27, 28) про недійсність
технічного паспорту самі по собі нічого не спростовують і правильно не прийняти
судом до уваги як докази про порушення прав ОСОБА_1як власника квартир НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4за цією
ж адресою.

Крім того, на
підтвердження своїх доводів про те, що не порушено права позивачки, відповідач
надав рішення третейського суду від 7.12.2006
року, згідно з яким за ОСОБА_2визнано право власності на приміщення:
коридор (літ. XI) та туалет (літ. XII).

Не надано
позивачкою також доказів про те, як саме ОСОБА_2. зайняв інші приміщення:
прохід загального користування та сходовий марш. Разом з тим, відповідачем
надані докази про те, що ним не чиняться перешкоди в користуванні цими
приміщеннями. Так, згідно з актом обстеження приміщень про які зазначає
позивачка, від 21.07
2006 року (а.с. 37), затвердженого

начальником
РЕО-3 Фесак А.Ф. встановлено, що прохід по сходинах та вихід на горищне
приміщення є вільними та не забудовані. Проти цього акту позивачка не
заперечувала, і він не був нею спростований.

За таких
підстав, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог
повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, які
надали сторони, правильно застосував норми матеріального і процесуального права
в цих правовідносинах і дійшов вірного висновку, що право позивачки як власниці
квартир НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4за вищевказаною адресою діями
відповідача не порушено та не підлягає захисту.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального
і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308,
313-315, 317, 319, 325 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1 відхилити,   рішення  Ялтинського міського суду АР Крим від 09.10.2006 року залишити
без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.