У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши  7 травня       2007 року касаційну скаргу головного
управління Державного казначейства України у Донецькій області на постанову
Сніжнянського міського суду від 8 грудня 2006 року та рішення Апеляційного суду
Донецької області від 23 лютого  2007
року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації у
Донецькій області, головного управління Державного казначейства України у
Донецькій області  про відшкодування
моральної  шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що у 2000
році відносно нього порушувалася кримінальна справа за            ст. 148-2  КК України.

Протягом 5 років він перебував під підпискою про невиїзд, його утримували в
ізоляторі тимчасового утримання, піддавали примусовій судово-психіатричній
експертизі, проводили обшуки та огляди в його житлі, майно перебувало під
арештом.

У 2005 році кримінальну справу було закрито за
відсутністю складу злочину.

У зв'язку з викладеним просив його позов задовольнити.

Постановою Сніжнянського міського суду від 8 грудня 2006 року позов
задоволено частково, постановлено стягнути з Державного казначейства України на
відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1  30 000 грн.

Рішенням  Апеляційного суду Донецької
області від 23 лютого             2007
року зазначену постанову змінено, ухвалено стягнення
на відшкодування моральної шкоди  в
розмірі   30 000 грн. провести з єдиного
казначейського рахунку Державного бюджету України.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм
процесуального права   та ставить питання
про скасування судових рішень.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним по суті, виходили з
того, що ОСОБА_1  має право на відшкодування
моральної шкоди згідно із Законом України “Про
порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
дізнання, досудового  слідства,
прокуратури і суду”; розмір відшкодування моральної шкоди суди
встановили з
урахуванням  обставин справи
та встановленого зазначеним Законом мінімуму.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України    суд касаційної інстанції
не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової адміністрації у Донецькій
області, головного управління Державного казначейства України у Донецькій
області  про відшкодування моральної  шкоди за касаційною скаргою головного
управління Державного казначейства України у Донецькій області на постанову
Сніжнянського міського суду від 8 грудня 2006 року та рішення Апеляційного суду
Донецької області від 23 лютого  2007
року  відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема