Справа  №  2-96407 Категорія  10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2007 року Ленінський районний суд м.
Севастополя в складі:  головуючого судді
- Пу зіної В.И..

при
секретарі - Обуховській Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Севастополі цивільну справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
стягнення суми, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 15.11.2006 року з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 757 5 грн., які були передані ним
в якості авансу за придбаний автомобіль ВАЗ-2106 держномер НОМЕР_1. Вказує, що
договір купівлі-продажу укладений не був, машина виявилась неналежної якості,
позивач незгоден її купувати, тому зобов'язується її повернути, однак просить
стягнути з відповідача 7575 грн., які той отримав за письмовою розпискою, а
також стягнути вартість ремонтних робіт 430 грн., судові витрати -повернення
судового збору, витрат на ІТЗ - 105 грн., витрати на юридичну допомогу 250 грн.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримав,
наполягає на їх задоволенні. Вказує, що розписка, яку написав відповідач, що
отримав 1500 доларів США
за проданий автомобіль не є договором купівлі-продажу, оскільки договір не
зареєстрований, тобто вважається не вчиненим.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце та
час розгляду справи повідомлені належним чином.

ОСОБА_3
надала заяву про розгляд справи в її відсутність.

Згідно зі ст..
224,225 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення
справи не заперечує.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає  задоволенню.

Судом встановлено, що автомашина ВАЗ-2106 випуску 197 8
року, держномер НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3(а.с.8).
Згідно з довіреністю від 25.11.2005 року ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2
користуватися та розпоряджатися належним їй автомобілем з правом передоручення
(а.с.5).

19.10.2006 року ОСОБА_2, діючий від імені ОСОБА_3,
передав автомобіль ВАЗ-2106 випуску 1978 року, держномер НОМЕР_1 ОСОБА_1,
уповноважив його користуватися ним (а.с.6), водночас отримав від ОСОБА_1 1500
доларів СІЛА як аванс майбутньої угоди купівлі-продажу (а.с.9).

Договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладений,
позивач  відмовляється  від
вчинення  правочину,  оскільки
машина

2

виявилась неналежної якості,
ОСОБА_1 здійснював ремонт автомашини на суму 430 грн.

Дані обставини
підтверджуються копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно з
яким право власності на автомашину ВАЗ-2106 випуску 1978 року, держномер
НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 (а.с.8); копією довіреності ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2,
згідно з якою він мав право користуватися і розпоряджатися автомашиною з правом
передоручення (а.с.5); копією довіреності ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1, згідно з
якою він мав право користуватись автомобілем (а.с.6); розпискою, згідно з якою
ОСОБА_2. отримав від ОСОБА_1 1500 доларів за придбаний автомобіль (а.с.9).

Відповідачем
ОСОБА_2 не надано доказів того, що між ним та ОСОБА_1 укладений договір
купівлі-продажу автомашини ВАЗ-2106 випуску 1978 року, держномер НОМЕР_1.

Розписку від
19.10.06 року про отримання 1500 доларів за як би придбаний автомобіль суд не
вважає за договір купівлі-продажу, оскільки вона не відповідає вимогам ст. .
203 ЦК України
тому що не містить вимог, передбачених ст..
210 ЦК України
про державну реєстрацію.

Оскільки суду не
надано інших доказів, суд погоджується з доводами позивача, що між ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 існувала усна домовленість про купівлю-продаж автомашини ОСОБА_3 за
1900 доларів США. 1500
доларів США, які
отримав ОСОБА_2, є авансом, який сплатив ОСОБА_1 за майбутнє придбання
автомашини, останні гроші за домовленістю ОСОБА_1 повинен сплатити при
укладенні угоди після випробування автомашини і встановлення її якості і
відповідності вартості.

Судом  також
встановленою,  що  при
користуванні  автомашиною позивач
протягом з 19.10.06 року по 31.10.06 року виявляв недоліки, які усував за
власні кошти,  а саме   заміна генератора і ремонт електропроводки
на суму 4 30 грн. (а.с.11-13).

Таким чином суду
доведено, що відповідач ОСОБА_2 передав позивачеві автомобіль неналежної
якості, а також відмовився зменшувати вартість товару, тому суд визнає
правомірним відповідно до ст.. 615 ЦК України усну відмову ОСОБА_1 від
придбання спірного автомобіля.

Отже суд вважає,
що оскільки договір купівлі-продажу автомашини ВАЗ-2106 випуску 1978 року,
держномер НОМЕР_1 між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не укладений, сума авансу в розмірі,
еквівалентній 1500 доларам США
(7575 грн.), яка сплачена позивачем, підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_2 за рішенням суду.

Крім того суд
приймає до уваги, що згідно зі ст..
48 п.5 ЗУ „Про власність"
позивач, як особа, яка не є власником автомашини, але на законних підставах
володіє майном, має право на захист цього майна, отже суд визнає за ОСОБА_1
право звернення до суду з вимогами про відшкодування шкоди, якої він зазнав під
час користування автомашиною. Суд також вважає ОСОБА_2 належним відповідачем за
даними правовідносинами, оскільки він має від власника машини повноваження щодо
підтримки транспортного закладу в належному технічному стані, тому повинен
нести витрати з ремонту автомашини.

При таких обставинах суд вважає, що на підставі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна
позивачу в розмірі 430 грн. за ремонт автомашини, повинна бути відшкодована
відповідачем ОСОБА_2 в повному обсязі.

3

Позов до
ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Оскільки зворотних вимог щодо повернення автомашини
відповідачем не заявлено, суд не визнав, що був укладений договір
купівлі-продажу і не вправі застосовувати реституцію, тому питання про
повернення відповідачу автомашини суд не вирішує. Крім того, суд приймає до
уваги, що відповідач не позбавлений права скасувати довіреність і витребувати
автомобіль в добровільному порядку, або звернутися до суду.

На підставі ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідача
підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати - 355
грн., які складаються з сум: судового збору 75 грн., витрат на інформаційне-технічне
забезпечення розгляду справи 30 грн., витрат на юридичну допомогу  255 грн.

На підставі ст.ст. 203,210,615,1166 ЦK України,
ст.. 48 п.5 ЗУ „Про
власність", керуючись ст. ст. 10,11,60,88,212-215,224-225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1
аванс в розмірі 7575 грн., у відшкодування матеріальної шкоди за ремонт
автомашини 430 грн., судові витрати у розмірі 355 грн., всього стягнути 8360
грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом десяти
днів з дня отримання його копії.