Справа №22 ц/1462                                     Головуючий
у суді 1-ої інстанції Куліченко М.В.
Категорія 5                                                    Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем  України

22 серпня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючої                                        Зарицької
Г.В.

суддів:                                                Балашкевича
С.В.

Рафальської І.М.

при секретарі   Сухоребрій Т.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в' м. Житомирі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком та виселення
за апеляційною скаргою відповідача на рішення Коростенського міськрайонного
суду Житомирської області від 10 травня 2007 року

встановила:

У липні 2006 року ОСОБА_3. звернулася з позовом до
ОСОБА_2. та просила постановити рішення про усунення перешкод в користуванні Уг
частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 та виселити відповідача з вказаного
будинку. Зазначала, що в 1990 році її дочка ОСОБА_4. вступила в шлюб з ОСОБА_2.
і вона приписала зятя у своєму будинку. 6 листопада 2003 року дочка шлюб з відповідачем
розірвала і перейшла проживати на квартиру, а відповідач залишився жити в її
будинку. На даний час вона хоче розпорядитися своєю часткою будинку, але для
цього їй необхідно виписати відповідача. Виходячи з наведеного, просила
задовольнити позов.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської
області від 10 травня 2007 року позов задоволено та виселено ОСОБА_2. з будинку
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2. просить рішення скасувати
та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що проживання відповідача
в спірному будинку порушує передбачене ст.4 Закону України

„Про власність" право
позивачки розпорядитись власним майном на свій розсуд.

Проте, з таким
висновком суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить Уг частина будинку
АДРЕСА_1 (а.с.4). У 1990 році між відповідачем та дочкою позивачки було
укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу відповідач ОСОБА_2. вселився у
вищевказаний будинок як ч.1ен сім'ї власника будинку. В подальшому шлюб між
ОСОБА_2. та дочкою позивачки було розірвано. Дочка позивачки переїхала на інше
місце проживання, а відповідач залишився проживати в спірному будинку.

Відповідно до ст.157 ЖК України ч.1ена сім'ї власника (в тому числі
колишнього) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України.

Проживання відповідача в будинку позивачки не перешкоджає їй розпорядитися
своїм майном на власний розсуд, а тому не порушує її прав власника.

Рішення суду, постановлене з порушенням норм матеріального та
процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10
травня 2007 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу
може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців.