Справа №2- 123
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                                                УКРАЇНИ

14 травня 2007 року                                               Єланецький

районний суд                                                          Миколаївської області

в складі: головуючого - судді                                  РАЄВИЧ Т.М.

при секретарі                                          КУЗЬМІНОЇ О.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт Єланець цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування
збитків.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2. про відшкодування збитків.

Підтримуючи в повному об'єм свої вимоги суду пояснив,
щоІНФОРМАЦІЯ_1помер його батько. У власності батько мав земельну ділянку площею
7,99 га. Відповідачка по справі, яка являється його рідною сестрою, в 2004 році
засіяла дану земельну ділянку пшеницею, зібрала врожай і привласнила весь
прибуток. Вважає, що після смерті батька він мав право на 1/2 частину його
земельної ділянки, а отже і на половину отриманого відповідачкою прибутку після
збору врожаю з неї. А тому, просив суд стягнути з відповідачки на його користь
збитки, які вона завдала йому в результаті порушення його спадкового права в
сумі 5900 грн. та всі витрати, понесені по справі.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному об'ємі.

Відповідачка, заперечуючи щодо позовних вимог, суду
пояснила, що земельною ділянкою вона розпорядилася не на власний розсуд, а по
волі батька, який, проживаючи в неї в 2003 році, дозволив їй на власний розсуд
засіяти належну йому земельну ділянку, зібрати врожай і отриманий прибуток
забрати собі. Крім того, батько пообіцяв їй залишити дану земельну ділянку по
заповіту. В вересні 2003 року вона за власні кошти, виконуючи волю батька,
обробила та засіяла пшеницею його земельну ділянку. Батько до цього не мав
ніякого відношення, кошти їй ніякі не давав і нічого по земельній ділянці від
неї не вимагав.

Заповіт батько не встиг залишити, так як в ІНФОРМАЦІЯ_1
помер. З  засіяної земельної ділянки вона
в 2004 році зібрала невеликий врожай. Позивач по справі, її рідний брат, ніяких
витрат в 2003 -2004 роках по земельній ділянці батько не поніс, це були її
особисті витрати за свої кошти, батько щодо обробітку нею земельної ділянки не
заперечував. А тому вважає, що брат, на отримання прибутку з земельної ділянки
в 2004 році не мав права, а тому просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши сторони, свідків,
вивчивши матеріали справи суд приходить до слідуючого.

В
судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акту на право
приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1від 3.12.2002 року батько
позивача та відповідачки по справі ОСОБА_3 мав земельну ділянку площею 7,99
га.ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3. помер і після його смерті відкрилася спадщина.
Спадкоємцями є син -ОСОБА_1та дочка ОСОБА_2, які 29.03.2005 року отримали
свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частки майна свого батька яке
складалося з цілої земельної ділянки площею 7.99 га.

Деякий час до смерті ОСОБА_3.
проживав у своєї доньки, а відповідачки по справі. Обробіток та посів пшениці
відповідачкою на його земельній ділянці було проведено за згодою з останнім і
це було його волевиявленням. Він, як батько, таким чином вирішив допомогти
дочці, маючи намір пізніше передати дочці земельну ділянку по заповіту.
Виконуючи волевиявлення батька, відповідачка в вересні 2003 року, ще при його
житті, за власні кошти, обробила та засіяла земельну ділянку, а після смерті
батька за власні кошти зібрала врожай. Дані факти в судовому засіданні
підтвердили свідки ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7.

Враховуючи все вищевикладене суд
вважає, що у позивача немає ніяких правових підстав для отримання прибутку з
земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3., обробленої та засіяної відповідачкою
у 2003 році, так як дану земельну ділянку вона засіяла за згодою батька, без
будь яких зобов'язань щодо оплати перед ним, та несла витрати за особисті
кошти.

А тому, вимоги позивача щодо
відшкодування йому доходів, які він міг би отримати від збору пшениці в 2004
році з земельної ділянки, що належала його батьку ОСОБА_3 . є необгрунтованими
і такими, що задоволенню не підлягають. А тому, суд керуючись ст..ст. 10, 60,
212, 213, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування збитків в сумі 5900 (п'ять тисяч
дев'ятсот) грн. та судових витрат по справі відмовити.

Рішення набирає законної сили через
10 днів, якщо не буде подано заяву про апеляційне оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду шляхом
подання до районного суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з
дня його проголошення та подання апеляційної скарги протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.