АПЕЛЯЦІЙНИЙСУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

18 січня 2007 року                                                                                   м.
Одеса

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого   -
Вадовської Л.М.,

суддів                - Ващенко Л.Г.,
Фадєєнко А.Ф.,

при секретарі - Велич О.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виселення та усунення від спадкування за законом, зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину будинку, встановлення факту
прийняття спадщини, визнання частково недійсними свідоцтва про право власності
на будинок, заповіту, державного акту про право власності на землю, визнання
права власності на 1/4 частину спадкового майна , визнання угоди дійсною за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 17 лютого 2006 року , -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1,
звернувшись 30 вересня 2004 року до суду з
вищеназваним позовом, вказала, що 6
липня 2004 року в
порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 стала власником
будинку АДРЕСА_1. Весною 2002
року відповідач самовільно вселився в будинок та на її вимоги не звільняє
такий. Посилаючись на порушення права власності, позивач просила виселити відповідача
з будинку без надання іншого жилого приміщення (а.с.1-2).

Відповідач
ОСОБА_2 позов не визнав, звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому
вказав, що його мати ОСОБА_4 з 1955
року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 . В період спільного
життя вони побудували будинок АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що будинок до 1 січня 1991 року рахувався
колгоспним двором , відповідач
вважає,

Справа № 22 ц - 52 - 2007                                                              Категорія
26

Головуючий у першій інстанції
Мураховський І.В.

Доповідач Вадовська Л.М.

що такий
фактично належав ОСОБА_4 та ОСОБА_3, на праві спільної сумісної власності.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину спірного будинку. Зазначаючи, що
фактично в управління та володіння спадковим майном вступили він та ОСОБА_3,
відповідач вважає , що має
право власності на 1/4 частину будинку. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його
смерті відкрилась спадщина лише на 3/4 частини будинку . Відповідач
просив визнати за померлою ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинку
АДРЕСА_1, встановити
факт прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_4 у виді 1/4 частини
будинку та визнати за ним право власності на 1/4 частину цього будинку в
порядку спадкування за законом. Крім того, відповідач просив визнати недійсними
заповіт ОСОБА_3 від 20 березня 2003 року в частині
1/2 спірного будинку та свідоцтво, видане 1
червня 2004 року
Полезненською сільською радою на ім'я померлого ОСОБА_3 про право власності в
частині 1/2 будинку, державний акт на право власності ОСОБА_1 на землю.
Посилаючись на те, що сплатив позивачу за 3/4 частини будинку, відповідач
просив визнати угоду між ним та ОСОБА_1 купівлі-продажу 3/4 части будинку
АДРЕСА_1 дійсною (а.с.13-14).

Позивач ОСОБА_1
вимоги зустрічного позову не визнала.

В ході розгляду
справи позивач ОСОБА_1 доповнила позов вимогами про усунення відповідача
ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті матері (а.с.120).

Рішенням
Великомихайлівського районного суду Одеської області від 17 лютого 2006 року позов
ОСОБА_1 задоволено, відповідача усунено від права на спадкування за законом та
виселено зі спірного будинку без надання іншого жилого приміщення. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати , справу

направити на новий розгляд.

Неправильність
рішення суду апелянт мотивував порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , заслухавши
пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги з таких підстав.

Судове рішення - це акт
правосуддя по справі, оснований на встановлених в судовому засіданні фактах і
застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального
законодавства , вирішив
справу у відповідності з нормами матеріального права, які підлягали
застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вимог
ст.213 ЦПК України суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм
процесуального права.

Колегією суддів
встановлено, що ОСОБА_1 30
вересня 2004 року
пред'явила до ОСОБА_2 позов про виселення зі спірного будинку (а.с. 1-2). Вимоги про
усунення ОСОБА_2 від спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 позивач
виклала в заяві , поданій
суду 13 лютого 2006 року , тобто за чотири
дні до розгляду справи по суті (а.с.120). Відомостей про вручення відповідачу
ОСОБА_2 цих доповнень до позовних вимог матеріали справи не містять. Згідно
протоколу судового засідання від 17
лютого 2006 року
головуючий лише доповів позовну заяву, про доповідь доповнень до позовної заяви
, які містили нові
позовні вимоги, не зазначено. Із протоколу судового засідання вбачається, що
позивач ОСОБА_1 пояснень в частині вимог про усунення відповідача від
спадкування за законом не давала , відповідач , відповідно , своїх заперечень
щодо цих позовних вимог не висловлював , суд обставин, на які послалась позивач
в своїй заяві про доповнення позовних вимог, не з'ясовував (а.с.123-126).

Викладене вказує
на порушення визначених статтями 27,
31 ЦПК
України прав та обов'язків сторін, принципів змагальності сторін,
диспозитивності судочинства та недотримання судом норм цивільно-процесуального
законодавства при розгляді справи по суті.

В частині
розгляду зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 колегією суддів встановлено, що
висновки суду на правові питання, які повинні витікати з встановлених фактичних
обставин і бути вичерпними, безумовними та визначеними, в оскаржуваному рішенні
взагалі відсутні. Зазначення в резолютивній частині рішення про відмову в
задоволенні зустрічних позовних вимог за таких обставин не свідчить про те, що
ці вимоги суд розглянув.

Допущений судом
першої інстанції недолік щодо розгляду заявлених вимог не може бути усунений
ухваленням нового рішення судом першої інстанції .

Зазначені
обставини відповідно до п.5 ч.І ст.311 ЦПК України є підставою для скасування
рішення суду і передачі справи на новий розгляд.

При новому
розгляді справи слід уточнити позовні вимоги первісного та зустрічного позовів,
повно і всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, висновки суду щодо всіх вимог обґрунтувати тими
доказами , які були
досліджені в судовому засіданні. Розгляд справи провести з дотриманням норм
процесуального права щодо прав і обов'язків сторін та порядку розгляду справи
по суті.

Керуючись
ст.303, п.5 ч.І ст.307, п.5 ч.І ст.311, ст.313, п.2 ч.І ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення
Великомихайлівського районного суду Одеської області від 17 лютого 2006 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та усунення від спадкування за законом
, зустрічним
позовом про визнання права власності на 1/2 частину будинку, встановлення факту
прийняття спадщини, визнання частково недійсними свідоцтва про право власності
на будинок, заповіту, державного акту про право власності на землю, визнання
права власності на 1/4 частину спадкового майна, визнання угоди дійсною - скасувати , справу направити
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання законної сили.