СУД   ЧЕРКАСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №22ц-149-2007р.                                                            Головуючий
Категорія про захист честі і гідності                                                                 - Добриднюк Н.О.
відшкодування моральної шкоди                                                  Доповідач
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2007 р. Судова палата
в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                           Захарової А.Ф.

суддів                                      Адаменко Л.В., Подорога В.М.

при секретарі                          Шульга Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2006р.
по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та
стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
захист честі та гідності, відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1, яка
підтримала доводи своєї апеляційної скарги, судова палата, -

встановила:

В кінці жовтня 2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі і
гідності, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 07 жовтня 2006 року
відповідачка із своїм чоловіком прибирали на своєму подвір'ї залишки зрізаного
на вимогу виконкому та суду горіха.

Близько 17-ої години позивачка проходила по своєму подвір'ї і в цей час
відповідачка сказала: «Що, брихуха ,
розвиднилось?» Після цього почала у грубій формі обзивати її нецензурними
словами. На зауваження позивачки про те, що вона за такі дії подасть знову до
суду, відповідачка непристойно виразилася на адресу суду і знову почала
ображати позивачку та називати її «ледащо», «нехлюйка», «задрипанка», а також
грубою нецензурною лайкою на адресу позивачки та на адресу дітей позивачки.

Вважає, що зазначені дії відповідачки посягнули на її,
позивачки, честь і гідність, що завдало їй моральних страждань та моральної
шкоди.

2

Такі сварки відповідачка влаштовує з 2000 року майже
постійно. Проживання з такими сусідами є нестерпним, але іншого житла вона
немає. Свою хату побудувала з чоловіком
разом власними силами, вивчили і «поставили на ноги» дітей. Вона тривалий час
доглядала тяжко хворого чоловіка, а коли той помер, залишилась сама проживати,
продовжує допомогати дітям, працює, займається підсобним господарством. Тому
такі грубі, нестерпні образи відповідачки завдають їй значних моральних
страждань. В цей день внаслідок дій відповідачки в неї піднявся тиск,
погіршилось самопочуття та настрій, вона змушена була приймати ліки, значно
переживала від почутого і тривалий час перебувала в нервовому напруженні.
Образи торкнулися і її дітей, що в цілому завдало їй значних моральних
страждань, оскільки наклепницькі слова з боку відповідачки глибоко образили її
гідність та честь її дітей.

Посягнувши на її честь і гідність, відповідачка порушила її право та вимоги
ст.297 ЦК України, за якими кожен має право на повагу до його гідності і честі,
що є недоторканим.

Згідно ст.3 Конституції України гідність людини
відноситься до вищих соціальних цінностей. Відповідно до ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав.

Виходячи з викладеного, враховуючи особу відповідачки,
те, що вона тривалий час порушує її право,
її прямий умисел у вчиненому порушенні її прав, те зухвальство і злобу,
з якими відповідачка виражалася на її адресу, беручи до уваги глибину своїх
душевних страждань, тривале нервове напруження та хвилювання, оцінює завдані їй
моральні збитки в розмірі 3000
грн. і на підставі наведеного, ст.ст. 23;
297; 1167 ЦК України просила стягнути з відповідачки на її користь 3000 грн. моральної шкоди
та 130 грн. судових
витрат.

В листопаді 2006 року
ОСОБА_2 теж пред'явила до суду до ОСОБА_1 зустрічний позов про захист честі і
гідності та відшкодування моральної шкоди, який просила розглядати разом з
позовом ОСОБА_1.

Вказувала, що
факти, викладені в заяві ОСОБА_1, не відповідають дійсності.

Дійсно, 07
жовтня 2006 року
позивачка ОСОБА_1 по невідомій причині зчинила галас біля її подвір'я. В той
час вона убирала гілля із зрізаного горіха, якого вимагала позивачка зрізати.
Прибираючи гілля із горіха на своєму подвір'ї, вона сама до себе розмовляла. В цей час на своєму подвір'ї
ходила ОСОБА_1 і почала кричати на неї та обзивати грубими,
непристойними, нецензурними словами, хотіла, щоб вона, відповідачка, почала з
нею розмовляти, щоб розгорівся спір.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона обзивала позивачку нецензурними словами не
відповідає дійсності. Знаючи характер ОСОБА_1, індивідуальні особливості і можливості зробити винуватими
інших, знаючи її як скандальну людину, вона, відповідачка, старалася з
нею не розмовляти на протязі останнього періоду проживання по сусідству.

ОСОБА_1 не дає
їм спокою, їй все заважає, постійно влаштовує сварки.

Вона, відповідачка, ніде і ніколи не розповсюджувала
конкретні факти поведінки ОСОБА_1 та конкретні обставини її життя, ніде і
ніколи не давала оцінки поведінці позивачки, ніколи не поширювала ніяких
відомостей відносно неї.

Вона не вбачає, в чому конкретно принижена честь і гідність в громадській думці з погляду закону, правил співжиття,
принципів моралі з її боку щодо ОСОБА_1

Звернення позивачки до неї з зазначеним позовом вважає наговором, обмовою,
образою її з прямим умислом.

Після неправомірного втручання позивачки ОСОБА_1 в її
особисте життя, після вчиненого галасу 07
жовтня 2006 року,
вона, ОСОБА_2 боїться вийти на подвір'я коли ОСОБА_1 знаходиться вдома. Вона
гостро переживає, погіршилося її здоров'я, піднявся тиск, наступив головний і
серцевий біль, стрес упродовж тривалого

3

часу. Вона перенесла 4 операції, хворіє на гіпертонічну хворобу, хвилюватися не
можна;

Позивачка
обмовила її, що є приниженням її, ОСОБА_2, в суспільстві, деякі сусіди вже
дивуються з цього. Вважає, що ОСОБА_1, обливаючи її брудом, обзиваючи
непристойними словами, принижує її честь і гідність.

Постійні напади
позивачки ОСОБА_1 на її сім'ю, наговір та обмова призвели до втрати нормальних
життєвих відносин з односельцями. Безпідставне, необгрунтоване обвинувачення з
боку позивачки завдало їй моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 3500 грн.

На підставі
наведеного, ст.ст.3; 13;
40-41; 55 Конституції України, ст.ст. 13; 23; 270; 297; 1167 ЦК
України просила вимоги ОСОБА_1 визнати безпідставними, а відомості, зазначені в
її, ОСОБА_2, позовній заяві визнати дійсними та направленими на захист її прав
та інтересів, стягнути з ОСОБА_1 на її користь 3500 грн. за завдану їй моральну шкоду, виражену в приниженні честі
і гідності.

Рішенням Лисянського райсуду від 28 листопада 2006 року в задоволенні позову ОСОБА_1
і в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній
скарзі на це рішення ОСОБА_1 просе
його скасувати в частині відмови їй в позові до ОСОБА_2 і постановити в цій
частині нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.
Вважає, що суд не дав належної оцінки показам свідків та іншим доказам по
справі.

Обговоривши
матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Відмовляючи в
задоволенні основного позову ОСОБА_1 і в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
суд виходив з того, що в судовому засіданні не добуто достовірних доказів, які
підтверджували б як вимоги ОСОБА_1, так і вимоги ОСОБА_2

Проте, з таким висновком суду відносно результату розгляду позову ОСОБА_1 погодитися
не можна.

З матеріалів
справи вбачається, що на протязі останніх років між ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
будинковолодіння яких в с.м.т. Лисянка Черкаської області розташовані по
сусідству, встановилися неприязні відносини. ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_2
влаштовує сварки, ображає постійно її та її дітей, а відповідачка вказує, що ОСОБА_1 постійно влаштовує сварки, не
дає їм спокою, що їй все заважає.

По справі
встановлено, що 07 жовтня 2006 року між
сторонами по справі близько о 17-ій годині виник конфлікт. ОСОБА_2 прибирала в
цей час з свого подвір'я разом з чоловіком гілля зрізаного на вимогу виконкому
селищної ради горіха, що ріс по межі з земельною ділянкою позивачки і затіняв
таку. Позивачка проходила по своєму подвір'ю і, побачивши її",
відповідачка ОСОБА_2 почала ображати її, називаючи «задрипанкою», нехлюйкою,
нецензурними словами, на що ОСОБА_1 говорила відповідачці, щоб та її не
зачіпала, не ображала, бо звернеться за захистом до суду. Потім підійшов син
позивачки ОСОБА_3 і забрав матір, яка розхвилювалася, погіршився стан здоров'я,
піднявся тиск і мусила звертатися за медичною допомогою.

Вважаючи, що безпідставними образами з боку відповідачки принижена її
честь, гідність, як порядної людини, яка довгий час доглядала
хворого чоловіка, виховала двох порядних
дітей, що мають вищу освіту і належно працюють, але яких відповідачка називала
«дебілами», що спричинило їй моральні страждання і моральну шкоду, позивачка і
звернулася за захистом своїх прав з даним позовом до суду.

Відповідачка ОСОБА_2, заперечуючи на позов, вказувала, що
у вказаний позивачкою час, дійсно, прибирала гілля горіха з подвір'я, і сама до
себе розмовляла в цей час, а позивачка, проходячи по своєму подвір'ї, і
побачивши її, відповідачку,

4

кинулась до тину і почала ображати її нецензурними словами і спричинила їй моральні страждання і моральну шкоду.

З'ясовуючи обставини справи щодо обґрунтованості заявлених вимог, суд допитав ряд свідків, які в цей час знаходилися на
невеликій відстані від сторін і, дійсно, бачили і чули те, що
відбувалося і, з огляду на матеріали справи, на думку судової палати, надавали
правдиві покази. Проте суд, неправомірно оцінивши їх критично, не врахував
такі, що вплинуло на правильність висновку по справі.

Так суд допитав свідком сина позивачки ОСОБА_3, який
показав, що особисто з сусідкою ОСОБА_2 не ворогує, і будучи попереджений про
кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, пояснив, що 07 жовтня 2006
року після обіду він знаходився за 10 м від тину ОСОБА_7 і особисто бачив як
вони прибирали біля зрізаного горіха. Вони збиралися з мамою їхати з двору і
він попросив її взяти в будинку для нього світер. Чекаючи маму, він почув
крики, що ОСОБА_1 сказала сусідці «не займай мене» і багато разів це повторила,
ОСОБА_2 кричала нецензурними словами на адресу матері, обізвала «задрипанкою»,
дорікнула в грубій формі, що в неї городи не убрані. Він побачив, що мати
розхвилювалася і, взявши її за руку, забрав. Після цього скандалу здоров'я
матері погіршилося, вона навіть викликала швидку допомогу.

Свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 показали суду, що, дійсно, 07 жовтня 2006 року близько
17-ої години вони були на городі свого домоволодіння приблизно в 7 метрах від місця
конфлікту, збирали виноград. Вони чули як ОСОБА_2 крикнула до ОСОБА_1 «що,
розвиднилося, як горіха зрізали ?»
і почала ображати позивачку нецензурними словами, обзивала «задрипанкою»,
«нехлюйкою». Сама ОСОБА_1 на образи ОСОБА_2 тільки сказала «нащо ти мене
чіпляєш, я буду звертатися до суду». Підійшов син і забрав її. ОСОБА_1 була
дуже знервована, було видно, що вона себе погано почуває. ОСОБА_4 пояснила і
про те, що ОСОБА_2 погано висловлювалась на адресу дітей позивачки, а саме, що
вони «дебіли», «попадуть в Смілу».

Критично оцінюючи наведені покази, суд виходив з того, що
ОСОБА_3 являється сином позивачки, а ОСОБА_4, ОСОБА_5 ворогують з ОСОБА_2. Однак дані особи належним чином попереджались про
кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів,
послідовно відтворюють обставини конфлікту, свідомо оцінюючи ситуацію, тому їх
покази, на думку судової палати, не можна визначити як упереджені.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що із сторонами по справі у нормальних відносинах,
чув 7.10.2006 року,
йдучи до магазину біля 17-00
годин, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 між собою розмовляли на підвищених тонах, але
про що саме -не чув.
Бачив, що в той момент ОСОБА_4, ОСОБА_5 були на городі.

Таким чином цей «неупереджений», як назвав його суд, свідок підтвердив факт
того, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 були дійсно свідками конфлікту між сторонами, хоча
допитаний теж свідком чоловік відповідачки
ОСОБА_7 на це заперечував, стверджуючи, що сам бачив, як Сіденко вже
поїхали з свого домоволодіння. ОСОБА_7 пояснював в суді про те, що його
дружина, прибираючи гілля від зрізаного горіха, сама з собою розмовляла і її
раптово почала ображати ОСОБА_1.

Відповідно до ст.50 ЦПК України свідком може бути кожна
особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи, показам якої суд
має дати оцінку.

За дачу завідомо неправдивих показів свідок несе
кримінальну відповідальність, про що належним чином попереджались судом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
як свідки, які, надаючи покази по справі, не виявили жодної упередженості щодо
обставин і суті конфлікту між сторонами, підтвердили факти образ та приниження
честі І гідності позивачки ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 і не встановлено даних

5

вважати
покази вказаних свідків недостовірними. Тому, на думку судової палати, суд безпідставно
не врахував такі.

Крім того, покази цих свідків спілкуються з письмовими доказами по справі.
Так з довідки Лисянської ЦРЛ на ар.спр. 29 <http://ap.cnp.29> вбачається,
що ОСОБА_1 дійсно зверталася за викликом швидкої допомоги в зв'язку з погіршенням
стану здоров'я 7.10.2006 року в 22-08 і був здійснений виїзд карети швидкої
допомоги й надана їй невідкладна допомога в зв'язку з погіршенням стану
здоров'я. З довідки Лисянської ЦРЛ від 10.10.2006 року на ар.спр.5 вбачається,
що ОСОБА_1 дійсно 9.10.06 року перебувала на прийомі у дільничого терапевта з
приводу гіпертонічної хвороби, кризового перебігу, ІХС стенокардія напруги.
Копія медкартки позивачки на ар.спр.30-34
свідчить, що вона приймала певне лікування амбулаторно, хоч за станом
здоров'я їй пропонувалась госпіталізація.

Звернулася позивачка до суду 24
жовтня 2006 року,
тобто невдовзі після конфлікту з ОСОБА_2, пройшовши необхідне лікування, будучи
глибоко враженою образами з боку відповідачки, яку, як видно із справи, можна
визнати першоджерелом конфлікту.

Аналізуючи наведене, судова палата вважає, що зазначеними доказами
підтверджено, що 07.10.2006
року ОСОБА_2 безпідставними образами і нецензурними висловами по відношенню
до ОСОБА_1 у присутності сина останньої та деяких інших осіб принизила честь і
гідність позивачки, спричинивши їй душевний біль і страждання, внаслідок чого
погіршився стан здоров'я позивачки, вона мусила звертатись за наданням медичної
допомоги і така їй надавалась.

Тобто суд, на думку судової палати, необгрунтовано
прийшов до висновку про відсутність достовірних доказів по справі щодо
підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 і відмовив в задоволенні її позовних
вимог. Тому рішення в цій частині як необгрунтоване матеріалами справи підлягає
до скасування з постановлениям
нового рішення в цій частині,- про задоволення за ст.297 ЦК України вимог
позивачки про захист честі і гідності.
Вирішуючи питання про обсяг суми, яка має бути стягнута у відшкодування
моральної шкоди з відповідачки на користь ОСОБА_1, судова палата враховує, що ОСОБА_2 являється пенсіонеркою,
людиною похилого віку (так як вона 1938 року народження), в зв'язку з
чим і відповідно до тяжкості скоєного розмір моральної шкоди, вважає, слід
визначити в сумі 300 грн.

Оцінюючи рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі і гідності, відшкодування моральної
шкоди, судова палата вважає, що воно дійсно відповідає обставинам справи.
Достовірних доказів на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 не надала, і
в судовому засіданні не добуто. Чоловік відповідачки ОСОБА_7, який був
допитаний теж свідком по справі, показав, що, прибираючи гілля від зрізаного
горіха, його «дружина сама з собою розмовляла, можливо якусь пісню співала» і
раптово підбігла ОСОБА_1 і почала ображати її нецензурними словами, не заперечуючи й того, що його дружина не
невідповідала позивачці, образами. До того ж, покази цього свідка не
спілкуються з іншими даними по справі, а тому не можуть бути визнані
достовірними. Не наведено відповідачкою й доказів щодо спричинення їй
позивачкою моральної шкоди. Тому висновки суду про те, що не доведено в суді,
що ОСОБА_1 принизила честь І гідність
ОСОБА_2 брудною лайкою, образами чи іншим шляхом ,- відповідають
обставинам справи і рішення в цій частині як правомірне слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 303; 304; 307; 309; 314; 316 ЦПК
України, судова палата,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

6

Рішення Лисянського райсуду
Черкаської області від 28
листопада 2006 року в
частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про захист
честі і гідності, відшкодування моральної шкоди скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і
гідності, відшкодування моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 300 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн.

В решті рішення Лисянського райсуду від 28 листопада 2006 року залишити
без змін.

Рішення може бути оскаржено до Верховного Суду України в
касаційному порядку на протязі двох місячного строку.

Головуючий                          /підпис/

Судді                                       /підписи/

ВІРНО: суддя апеляційного суду Черкаської
області

А.Ф.Захарова