.    №2-11007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2007р.                                                                                                                     м.Виноградів

Виноградівський
районий суд Закарпатської області у особі головуючого-судді А.А.Надопта, при
секретарі К.С.Роман, за участю сторін, розглянувши у відкритому судому
засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги
мотивовані тим, що з метою звернення до суду про перерахунок пенсії від 04.12.2005р. позивач познайомився з адвокатом
ОСОБА_2, який заявив, що це справа не важка і він зможе допомогти в
перерахунку пенсії, давши гарантію 100% та запросив 500 грн. за послуги. На виконання цього
22.12.205р. між сторонами було укладено угоду на представництво ОСОБА_2
інтересів позивача по цивільній справі, а також позивач оформив нотаріально
завірену довіреність на відповідача,
надавши йому право вести справи у всіх державних установах.

Обґрунтовуючи
свої вимоги позивача вказує, що 13.12.2005р. в присутності адвоката ОСОБА_3
позивач передав ОСОБА_2 500
грн. за представництво у суді м.Ужгорода по
адміністративному позову про повне перерахування пенсії позивачу.

Оскільки
відповідач не виконав взяті на себе зобов"язання, оскільки відповідач на
думку позивача не надав йому належну юридичну допомогу, він виявився непрофесіональним юристом- позовну заяву
назвав «адміністративним позовом» і склав як відписку, і така заява у
суді не розглядалась, в судові засідання по справі не з»являвся, позивач
просить стягнути з відповідача отриманні за послуги
юриста у суді в розмірі 540 грн. та 1500 грн. за завдану моральну шкоду.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі
та просив суд їх задоволити з підстав, наведених в
позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_2 в перше судове засідання з"явився, позовні вимоги не визнав та
заперечував проти їх задоволення.

В обгрунтування своїх заперечень суду пояснив, що дійсно із позивачем його
познайомив адвокат ОСОБА_3. В подальшому із позивачем була укладена угода від 22.12.2005р.
на представлення його інтересів у суді по перерахуванню його пенсії. Крім
цього, того ж дня позивач видав йому довіреність вести від його імені справи. За роботу представника по домовленості із
позивачем він отримав 500 грн., які ним були витрачені
на поїздки в м.Іршава в райвійськкомат, а також для оформлення

заяви
у суд. На підставі наведеного, вважає, що позов ОСОБА_1
безпідставний і просить йому в задоволенні такого відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, та свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку,
суд вважає заявлений позов не підлягаючим до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до
вимог ч.З ст. 10 та ч.І
ст. 11 ЦПК
України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встанолвених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи
не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

В суді
встановлено, що 22.12.2005р. між позивачем та відповідачем було укладено
Угоду-доручення на представництво ОСОБА_2 інтересів позивача по цивільній
справі а.с.8, а також позивач оформив нотаріально завірену довіреність на
відповідача а.с.9, надавши йому право вести справи у всіх державних
установах, у судах з усіма правами, якими наділений позивач.

Відповідно до ст.42 ЦПК України повноваження представника сторони мають бути
посвідчені, зокрема довіреністю фізичної особи, посвідчена нотаріально.

Су вважає, що
правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами, які випливають
із укладення договорів. Так, відповідно до принципу свободи договору (ст.627 ЦК
України) сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формують
його конкретні умови.

Відповідно до
ст.628 ч.І ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до
актів цивільного законодавства.

Оскільки умовами
Угоди-доручення від 22.12.2005р. між сторонами не передбачена відповідальність
ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 у вигляді повернення отриманих ним за представництво
грошей, суд вважає за необхідне відмовити позивачу
в задоволенні його вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 540 грн.

Крім цього,
позивач визнав у суді, що угоду із відповідачем він уклав добровільно, зміст
такої йому було відомо і її виконання не ставилось під умовою позитивного
вирішення позову у суді.

У відповідності
до ст.23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої
внаслідок порушення її права. Згідно зазначеної ч.І ст. 1167 ЦК моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

В судовому засіданні позивач, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, не довів належними доказами та не довів факт нанесення відповідачем
моральної шкоди, а відтак заподіяння йому у зв"язку з цим моральних
страждань, не надав суду обгрунтування характеру та обсягу заподіяних позивачу
моральних та фізичних страждань і що вони причинно пов"язані саме з
поведінкою відповідача, а також з чого він виходив, визначаючи даний розмір.

Судом при розгляді даної
справи невстановлено факту порушення відповідачем
законних прав позивача. Необхідною умовою задоволення позову про стягнення
моральної шкоди є не тільки встановлення факту їх порушення, а і визнання їх
такими судом.

Позивачем не
надано доказів в обгрунтування своїх вимог щодо розміру моральної шкоди, в чому конкретно полягає порушення його прав.

Оцінивши у
відповідності до ст.212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність
кожного, наданого позивачем доказу окремо, а також достатністть і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності,
суд обгрунтовано дійшов до висновку, що позивач не довів ті обставини,
на які посилався в обгрунтування своїх позовних вимог, а відтак суд приходить
до переконання, що позов задоволенню не підлягають.

Відповідно до
вимог ст.ст.23,627-628,1167 ЦК України та керучись ст.ст. 10,11,60,212-213,215 ЦПК України,
суд-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення боргу 540
грн. та відшкодування 1500
грн. моральної шкоди- відмовити.

На рішення може
бути подана заява до Апеляційного суду Закарпатської області про апеляційне оскарження через Виноградівський районний суд на
протязі 10-ти днів після його проголошення. Апеляційна скарга на рішення
може бути подана протягом 20-ти днів після подачі заяви про апеляційне,
оскарження, з подачею її копії до
апеляційного суду або в пордяку, передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий:              А.А.Надопта