Справа № 22ц- 45862007                            Суддя 1-ї ін.- Мирошниченко В.В.
-41                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2007
року                                                                        м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі: головуючої - Шабанової В.О. суддів - Стратіло
В.І.,  Резникової Л.В. при секретарі -
Кошмак Т.С. ,  з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Жданівського
міського суду Донецької області від 03 квітня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_1до ЗАТ „Орендне підприємство шахта „Жданівська" про стягнення
одноразової допомоги,  -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2007 р.
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЗАТ „ОП шахта „Жданівська"
про стягнення одноразової допомоги,
посилаючись нате,  що з 1976 року
він перебував у трудових відносинах з відповідачем,  працював на підземних роботах на різних
посадах. 01.04.1991 року він був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію.
Однак вже 11.04.1991 року він знову був прийнятий на роботу до відповідача
гірничим майстром.  09.01.1992 року був
звільнений за власним бажанням,  а
14.01.1992 року знову прийнятий на роботу і працював до 14.03.2005 року і був
звільнений через професійне захворювання на підставі п.2  ст. 40 КЗпП України.

При звільненні відповідач
не сплатив йому одноразову допомогу у розмірі трьох середньомісячних
заробітків,  яка передбачена Галузевою
Угодою між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості України.

Просив
постановити рішення,  яким стягнути з
відповідача одноразову допомогу при звільненні у розмірі 4720 грн. 68 коп.

Рішенням
Жданівського міського суду Донецької області від 03 квітня 2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи таке
рішення,  суд першої інстанції виходив з
того,  що оскільки позивач вперше був
звільнений у зв'язку з виходом на пенсію у квітні 1991 року,  право на отримання одноразової допомоги у
розмірі трьох середньомісячних заробітних плат при повторному звільненні в
нього не виникає. При цьому суд посилався на пі 2.15 Галузевої угоди,  де йдеться про те,  що робітнику,
який має право на пенсію за віком,
при його першому звільненні з підприємства виплачується одноразова
допомога,  розмір якої залежить від стажу
роботи в галузі і середнього заробітку.

З урахування
наведеного,  суд зробив правовий висновок
про те,  що вимоги позивача не
грунтуються на законі і тому не підлягають задоволенню.

На дане рішення
подана апеляційна скарга позивачем.
Апелянт вважає,  що рішення суду
ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В  апеляційній скарзі ставиться питання про
скасування  судового рішення та ухвалення
нового рішення про задоволення позову.

Від відповідача
письмових заперечень на скаргу не надійшло.

Заслухавши
доповідача,  пояснення позивача,  перевіривши матеріали справи,  та обговоривши доводи апеляційної
скарги,  апеляційний суд вважає,  що скарга підлягає відхиленню,  рішення суду підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно
до  СТ. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Розглядаючи
справу суд першої інстанції правильно встановив,  що позивач тривалий час перебував у трудових
відносинах з вугледобувним підприємством.
Дійсно він працював на ЗАТ „ОП шахта Жданівська" з 1976 р. до
01.04.1991 року і був звільнений з вказаного підприємства за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію за віком,
про що зроблено запис у його трудовій книжці ( а.с. 6). Проти вказаної
обставини позивач не заперечував.

З
11.04.1991 року по 09.01.1992 р. і з 14.01.1992 р. по 14.03.2005 р. позивач
знов перебував у трудових відносинах з відповідачем і був звільнений у зв'язку
з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я на підставі
п.2  ст. 40 КЗпП України 14.03.2005 року
(а.с. 9-10).

Дійсно
п.12.15 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і
всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України,  зареєстрованої 07.08.2001 року в Міністерстві
праці та соціальної політики України передбачено,  що робітнику,
який має право на пенсію за віком,
при його першому звільненні з підприємства (незалежно від причини
звільнення,  крім звільнення за порушення
трудового законодавства,  трудової
дисципліни та правил техніки безпеки) виплачується одноразова допомога,  розмір якої залежить від стажу роботи в
галузі і середнього заробітку. При цьому,
коли стаж роботи не менше 20 років одноразова допомога виплачується у
розмірі трьох середньомісячних заробітків.

При
таких обставинах апеляційний суд вважає,
що суд першої інстанції дійшов правильно висновку про те,  що оскільки позивач вперше був звільнений з
підприємства у зв'язку з виходом на пенсію за віком у 1991 році,  не зважаючи на те,  що при повторному звільненні 14.03.2005 року
він мав довголітній стаж роботи як в галузі,
так і на підприємстві,  право на
одержання одноразової допомоги,
передбачене п.12.15 Галузевої угоди,
в нього не виникло і тому його позовні вимоги не ґрунтуються на законі.

Таким
чином,  доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати про
неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права,  які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст.
ст. 304-305,  п.1  ст. 307, 308,
313,  п.1  ст. 314,
315,  317,  319 ЦПК України,

апеляційний
суд,  -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Жданівського міського суду Донецької області від 03 квітня 2007 року залишити
без змін.

Ухвала може бути
оскаржена безпосередню до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня
її проголошення.