Справа №2-67 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

23   січня 2007 року                 Кіцманський     районний
суд        Чернівецької   області

у складі :
головуючої   -   судді
Олексюк Т.І.

при секретарі
-       Савчук О.М. з участю:    представника позивача    -
ОСОБА_1

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду
м.Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу
майнового паю, укладеного 30 грудня 2003 року недійсним, мотивуючи свої вимоги
тим, що вказаний договір купівлі-продажу майнового паю укладений з порушенням
вимог ст. ст. 7, 9
Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», відповідно
до яких майно КСП належить на праві спільної часткової власності його членам, і
правом розпоряджатися своїм майновим паєм за власним розсудом член підприємства
набуває тільки після припинення членства в підприємстві. Оскільки предметом
договору був саме майновий пай, а не сертифікат, який засвідчує право на
отримання цього паю, така угода могла укладатися винятково на підставі згоди
всіх співвласників , майна. Станом на 30.12.2003 року він не припинив членства
у КСП «Агронроменерго» і виділення належної йому частки (паю) із спільного
майна в натурального вигляді не відбулося, пай, як матеріальний об»єкт не був
визначений індивідуально, що свідчить про відсутність предмету договору. Згідно
ст. 113 ЦК України,
чинного на момент укладення спірного договору, володіння, користування і
розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою
всіх учасників. Але ні він, ні відповідач, згоди інших учасників на відчуження
майна не отримували, тому просив позов задовольнити.

В судовому
засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з наведених підстав, пояснивши
також, що продав власне право на майнову частку (пай), передавши позивачу
свідоцтво про право власності на майновий пай, а не індивідуально визначене
майно, подав заяву про припинення членства в КСП у зв»язку із продажем
майнового сертифікату, вимушений був у 2003 році продати майновий пай через
потребу у коштах, а на даний час його вартість значно більша. Інші співвласники
не давали згоди на відчуження паю.

Відповідач
позову не визнав, вказуючи, що договір укладався за їх взаємною згодою щодо
ціни та предмету, яким являлось право на майновий пай, підтверджене свідоцтвом,
позивач подав заяву про припинення членства у зв»язку з продажем саме майнового
сертифікату, майновий пай не виділявся в натурі, тому не потрібна згода всіх
членів. Згідно рекомендацій Мінагрополітики України кожен із співвласників має
право продати свою частку майна, яка знаходиться у спільній частковій власності
згідно з договором купівлі-продажу майнового паю. При укладенні спірного
договору вони використовували  Типову
форму такої угоди.

Заслухавши
пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Так, в судовому
засіданні встановлено, що 30.12.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено
договір купівлі-продажу майнового паю номінальної вартістю 14318 гривень
за  ціною 1430 гривень.

Як пояснили в
судовому засіданні сторони, фактично предметом договору являлось право на
майновий пай, який не виділявся в натурі, тобто продавцем був переданий
покупцеві свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий
сертифікат), що також підтверджено поясненнями сторін.

Відповідно до ч.
2 ст. 656 ЦК України
предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Статтею 203 ЦК України
передбачені загальні вимоги, необхідні для чинності правочину, зокрема : його
зміст не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє право чин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його внутрішній волі; право чин має вчинятися у
формі, встановленій законом; право чин має бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ч.1
ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України.
Недійсним є право чин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний
право чин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не
вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний право чин може
бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність
на підставах, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Посилання
позивача на недодержання вимог ч.1 ст. 113 ЦК України в редакції 1963 року спростовується положенням ч.
4 цієї ж статті про право кожного учасника спільної часткової власності на
оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні.

Відповідно до
ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право
розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після
припинення членства в підприємстві. Члени КСП мають право на пай натурою,
грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду
або в іншій, за згодою сторін, формі, у разі виходу з підприємства.

Згідно
роз»яснення Міністерства аграрної політики України від 06.09.2001 року та від
20.04.2005 року Указом Президента України №62 від 29.01.2001 року «Про заходи
щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного
сектора економіки» запроваджено документальне посвідчення права власності на
майнові паї шляхом видачі свідоцтв про право власності на пай члена КСП
(майнові сертифікати) та забезпечено вільне здійснення права власності на них,
зокрема передачі паїв в оренду, купівлі-продажу, дарування, міни,
передачі у спадщину. Укладення угод про відчуження майнових паїв не передбачає
обов»язкової нотаріальної форми. При викупі майнових паїв або часток у майні,
що знаходиться у спільній частковій власності, відповідно до Договору про
спільне володіння, користування і розпорядження майном, обов»язково укладаються
відповідні договори купівлі-продажу, форми яких наведені у Рекомендаціях щодо
використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності, затверджених
Мінагрополітики від 09.04.2001   року за
№ 97.  Органи місцевого
самоврядування   за заявою покупця
майнових паїв зобов»язані видати на його ім.»я нове свідоцтво на сумарну
номінальну вартість викуплених майнових паїв.

Окрім того, на виконання Указу
Президента України №62 від 29.01.2001 року «Про заходи щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки»
та постанови Кабінету Міністрів України № 177-2001-п від 28.02.2001 року «Про
врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору економіки» Міністерством аграрної політики
України 09.04.2001 року за№ 97 затверджено Рекомендації щодо використання
майна, яке перебуває у спільній частковій власності, відповідно до п. 9 яких
кожен із співвласників має право продати свою частку майна, яка знаходиться у
спільній частковій власності згідно з договором купівлі-продажу майнового паю.

При укладенні
спірного договору сторонами використано Типову форму такої угоди і сторонами
при укладенні договору купівлі-продажу було досягнуто згоди щодо всіх істотних
умов договору.

В судовому
засіданні не встановлено підстав, передбачених ст. 215 ЦК України для
визнання спірного правочину недійсним, тому заявлені вимоги не підлягають
задоволенню.

Враховуючи
наведене, ст. 113 ЦК України
(в редакції 1963 року), ст.ст. 203,215, 655, 657, 664, 691, 692 ЦК України,
керуючись ст.ст.10, 11, 15, 31, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У   позові ОСОБА_5   до
ОСОБА_4   про визнання
договору купівлі-продажу недійсним відмовити за безпідставністю заявлених
вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було
подано. При поданні заяви на апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його
проголошення, а апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через
Кіцманський районний суд.

Суддя :