РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2007 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного

суду
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді   - Іващенко В.В.,

суддів                        -
Летягіної О.В.,

- Сінані О.М.,

при секретарі   - Войциховської Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ДВС у Раздольненському районі та Державного казначейства про
відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою державної виконавчої служби в
Раздольненському районі АР Крим на рішення Раздольненського
районного суду Автономної Республіки Крим від 31 травня 2006 року,

встановила:

ОСОБА_1.
звернулася до Раздольненського районного суду АР Крим з позовом до відділу
державної виконавчої служби Раздольненського районного управління юстиції АР
Крим про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням суду від 20.11.2002 року з
Раздольненської ЦРЛ на її користь стягнуто заборгованість за користування житлово-комунальними послугами в розмірі
961 грн. 10 коп. Проте рішення в примусовому порядку не виконано.
Вважає, що відповідачем порушені вимоги ЗУ
„Про виконавче провадження", оскільки провадження за його виконавчим листом
відкрито 10.11.2003 року, тобто через 10 місяців після надходження виконавчого
листа, 30.08.2004 року виконавче провадження зупинено у зв'язку з надходженням
до суду скарги Раздольненської ЦРЛ на дії ДВС. Ухвала суду про залишення скарги
без розгляду набрала чинності 11.12.2004 року, а виконавче провадження
поновлено лише 25.01.2004 року. У зв'язку з бездіяльністю державного виконавця,
вона була вимушена звернутися до суду зі скаргою. Рішенням суду від 06.04.2005
року бездіяльність державного виконавця
визнано неправомірною, рішення набрало чинності 06.05.2005 року. На підставі
викладеного просить стягнути з Раздольненського відділу державної виконавчої
служби на свою користь 961 грн. 10 коп.

Рішенням
Раздольненського районного суду Автономної Республіки Крим від 31.05.2006 року
позов ОСОБА_1. до ДВС у Раздольненському районі та Державного казначейства задоволено та стягнуто з відділу ДВС у
Раздольненському районі АР Крим на користь ОСОБА_1. 961 грн. 10 коп.
шляхом списання даної суми з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету
України. Сторони звільнені від сплати судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ДВС у Раздольненському районі АР Крим подала
апеляційну скаргу, відповідно до якої просила рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт
зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і
процесуального права. Так., рішення ухвалено у відсутність представника ДВС,
судом не враховано, що ДВС не є належним відповідачем у справі, оскільки не є
правонаступником ліквідованого відділу ДВС. Вважає, що за таких обставин суду

Справа №
22ц-1979/2007 р.             Головуючий у першої інстанції Крючков І.І.

Доповідач
Сінані О.М.

2

необхідно було
вирішувати справу з врахуванням вимог ст. ст. 104, 107, 109 ЦК України. Окрім того, позивачем не надано судові доказів, що підтверджували б
факт заподіяння йому майнової шкоди, рішення не відповідає п. 21 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 року. Судом не враховано,
що відповідно до ст. 21 ЗУ
„Про виконавче провадження", стягувач не втратив можливості стягнення з боржника
грошової суми. Окрім того з рішення суду не вбачається наявність
причинно-наслідкового зв'язку між бездіяльністю державного виконавця та заподіянням шкоди. Вважає, що справа
підлягає до розгляду в порядку КАС України.

Дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції виходив з того, що рішенням
Раздольненського суду від 06.04.2005 року, яке має преюдиціальне значення,
бездіяльність державних виконавців ДВС у Раздольненському районі визнано
неправомірною, а ст. 86 ЗУ
„Про виконавче провадження", стягувачеві надано право на звернення з
позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з
боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. Зазначеною
нормою Закону передбачено право на стягнення збитків, заподіяних державним
виконавцем при здійсненні виконавчого провадження. В обґрунтування свого
рішення суд першої інстанції посилався також на вимоги ст. 1166 ч. 1 ЦК України.

З такими
висновками не погоджується колегія судців та вважає, що вони не зроблені з
порушенням норм матеріального права.

Так, статтею 86 ЗУ „Про виконавче
провадження" дійсно передбачено" право стягувача на звернення з
позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з
боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи.

Проте судом
помилково застосовано до спірних правовідносин вимоги ст. 1166 ЦК України, оскільки
не встановлено наявність майнової шкоди, заподіяної позивачеві та наявність
причинно-наслідкового зв'язку між діями державного виконавця та завданою
шкодою.

Окрім викладеного, відповідно до п. 21 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року „Про практику розгляду судами скарг
на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників виконавчого провадження", до
юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, не
переходять зобов'язання боржника за виконавчим документом. Присуджені з неї
кошти мають компенсаційний характер.

Зазначене не враховано судом першої
інстанції.

В решті доводи
апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони не підтверджені
належними доказами, не були предметом розгляду суду першої інстанції та не
засновані на законі.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що рішенням Раздольненського районного
суду АР Крим від 20.11.2002 року з Раздольненської ЦРЛ на користь ОСОБА_1.
заборгованість з житло-комунальних платежів в розмірі 961 грн. 10 коп.

Рішенням
Раздольненського районного суду АР Крим від 06.04.2005 року дії державного
виконавця ВДВС Раздольненського району АР Крим з порушення строків відкриття
виконавчого провадження, з несвоєчасного поновлення виконавчого провадження та
неналежного прийняття мір до примусового стягнення з Раздольненської ЦРЛ на
користь ОСОБА_1. грошових коштів, визнані неправомірними.

3

Проте позовні
вимоги ОСОБА_1. про стягнення з ВДВС Раздольненського району 961 грн. 10 коп.
задоволенню не підлягають з наступного.

У позовної заяві не зазначено, а у судовому засіданні не доведено
заподіяння позивачеві майнової шкоди. Судом не
встановлено наявність причинно-наслідкового зв'язку між
діями ДВС у Раздольненському районі та будь-якою шкодою, завданою ОСОБА_1.

Колегія суддів не може вважати суму, яку просить стягнути на свою користь позивачка
такою, що носить компенсаційний характер.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 309 ч. 1 п. 4, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим,

вирішила:

апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби у Раздольненському районі АР Крим задовольнити.

Рішення
Раздольненського районного суду Автономної Республіки Крим від 31 травня 2006
року, скасувати.

Ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1. до ДВС у Раздольненському районі та
Державного казначейства про відшкодування шкоди, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його проголошення і
може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо
до Верховного суду України.