№ 2-397/2006 p. Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 січня 2007 року                                                        Криворізький районний суд

Дніпропетровської області

в складі:

·
головуючого судді                                                     Бондарчука Г.Д.

·
при секретарі                                                             Ференц І.З. за участю:

позивача                                                      ОСОБА_1

представника відповідача                             Перенкова А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.
Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою відповідальністю
«Агрофірма «Семиріччя» про стягнення заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернувся з названою позовною заявою
в суд, в якій зазначив, що згідно протоколу загальних зборів
засновників (учасників) від ІНФОРМАЦІЯ_4 було
створене товариство з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Семиріччя», далі ТОВ «Агрофірма «Семиріччя», і він був призначений ІНФОРМАЦІЯ_1 цього
товариства. Його заробітна плата складала 800 гривень на місяць та виплачувалась до червня 2005 року включно. Під час роботи на цій посаді він не використав відпустки, оскільки в товаристві
було багато роботи, яку він повинен був виконувати особисто і тому не встиг
скористатись, передбаченим законодавством, правом робітника на щорічну відпустку.

На посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 він працював до ІНФОРМАЦІЯ_2, після чого вирішив звільнитись за власним бажанням, оскільки одночасно з цією посадою обіймав
також посаду ІНФОРМАЦІЯ_3, яке знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 47 КЗпП України власник, або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і провести з ним
розрахунки в строки, визначені в ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільнені працівника виплати всіх сум, що належать
йому від підприємства, проводиться в день звільнення.

Однак ні в день його звільнення з підприємства,
тобто ІНФОРМАЦІЯ_2, ні після нього відповідач не провів з ним розрахунок по заробітній платі та не
виплатив йому компенсацію за невикористану
відпустку, ігноруючи його законні права, передбачені законодавством
України.

Відповідачем не виплачена йому
заробітна плата за період з 1 по ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто за 23 дні.
Заборгованість складає 593 грн. 55 коп.

Крім того, відповідач заборгував
йому виплату компенсації за невикористану відпустку за термін його роботи в ТОВ «Агрофірма «Семиріччя» з ІНФОРМАЦІЯ_4 по
ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1056 грн. 44 коп. із розрахунку 1 рік 3 місяці і 24 дні, що
складає 800 грн.: 365 днів х 482 дні = 1056 грн. 44 коп.

Він неодноразово звертався до відповідача письмово з
вимогою виплати заборгованості, але його звернення залишились без відповіді.

Неправомірними діями відповідача порушуються його
законне право на оплату праці, передбачене законодавством України.

Вищезазначеними діями відповідача
спричинено йому моральну шкоду, яка полягає в тому, що з часу його звільнення з роботи він не може отримати належні йому
кошти, що суттєво погіршує його матеріальне
становище, позбавляє його можливості придбати путівку в санаторій, щоб
відновити стан його здоров'я .

З цих причин він втратив спокій, сон його став
нервовим, оскільки він не має можливості на достатньому рівні
матеріально забезпечити свою родину, тому вимушений постійно звертатись до друзів і знайомих, щоб позичити в них гроші.
Внаслідок цього він втрачає авторитет серед друзів і
знайомих, погіршились родинні стосунки.

У відповідності до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду
в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен
дізнатися про порушення його права, а у справах про звільнення - в місячний 1 строк з дня вручення йому наказу
про звільнення або з дня вручення йому трудової книжки. У
разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належних йому сум без
обмеження будь-яким строком.

У відповідності до ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх належних йому сум від підприємства, установи,
організації проводиться в день звільнення, в в разі невиплати цих
сум з вини власника або уповноваженого ним органу підприємство ... повинно виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Просив постановити рішення, яким
стягнути з відповідача - ТОВ «Агрофірма «Семиріччя» на його користь заборгованість по заробітні платі в сумі
593грн. 55 коп., компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1056 грн. 44 коп. і 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач
частково змінив і доповнив свої вимоги, просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 593 грн. 55 коп., 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної
шкоди і 7453 грн. 62 коп. середній заробіток за весь час затримки
розрахунку. Відмову від своїх вимог відносно стягнення компенсації пояснив, що отримав
компенсацію в період розгляду справи в травні 2006 року.

Представник відповідача позов не визнав і пояснив,
що вимоги позивача безпідставні і необґрунтовані, оскільки на момент
звернення позивача до суду ТОВ "Агрофірма "Семиріччя" сплатило йому заборгованість по заробітній платі
повністю, в тому числі і за липень 2005 року. Оригінал платіжної відомості про
отримання заробітної плати за липень 2005 року надати суду не можливо,
оскільки вона та інші документи ТОВ "Агрофірма "Семиріччя" були викрадені у головного бухгалтера на ринку, про
що була зроблена заява до міліції. На ксерокопії платіжної
відомості про отримання заробітної плати за липень 2005 року мається підпис позивач про отримання ним заробітної
плати за липень 2005 року. Затримки у виплаті липневої заробітної плати не було. Компенсація, яка
підлягала виплаті позивачу, у зв'язку з тим, що позивач працював на
підприємстві без відпусток, була йому нарахована в
серпні 2005 року після його звільнення. Позивач не з'являвся для того, щоб отримати компенсацію, а тому ця сума була депонована.
Вини підприємства в тому, що позивач не своєчасно отримав вказану компенсацію не має.

Представник відповідача просив суд,
відмовити позивачу у задоволенні його вимог, оскільки заробітна плата за липень 2005 року сплачена вчасно, а тому у
позивача не має підстав ставити питання про її
повторне стягнення, також про стягнення компенсації за

затримку її виплати та про відшкодування моральної шкоди, спричиненої несвоєчасною
сплатою заробітної плати.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника
відповідача, інших учасників процесу, вважає, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільнені працівника виплати всіх сум, що належать
йому від підприємства, проводиться в день звільнення.

Суд встановив, що згідно протоколу НОМЕР_1 установчих зборів засновників (учасників) ТОВ "Агрофірма "Семиріччя" від ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1-
позивач по справі був призначений на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ "Агрофірма
"Семиріччя" (а.с. 9). Державна реєстрація ТОВ
"Агрофірма "Семиріччя" була здійснена ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 23). На підставі протоколу НОМЕР_1 установчих зборів засновників (учасників) ТОВ
"Агрофірма "Семиріччя" від ІНФОРМАЦІЯ_4 ТОВ
"Агрофірма "Семиріччя" був виданий наказ НОМЕР_1-к від ІНФОРМАЦІЯ_5 про прийняття позивача на роботу ІНФОРМАЦІЯ_1 з ІНФОРМАЦІЯ_5, який був підписаний ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ "Агрофірма "Семиріччя" ОСОБА_1- позивачем по справі (а.с. 63).

Згідно довідки, наданої
відповідачем по справі заробітна плати ОСОБА_1за липень 2005 року склала 800 гривень (а.с. 24). Як видно з ксерокопії платіжної
відомості про видачу заробітної плати робітникам
ТОВ "Агрофірма "Семиріччя" за липень 2005 року ОСОБА_1, прізвище якого стоїть під НОМЕР_1, отримав заробітну плату в сумі 671 грн. 64 коп., про що він розписався (а.с. 61) у вказаній
платіжні відомості.

В судовому засіданні позивач наполягав на вимогах
про стягненні заборгованості заробітної плати вказуючи на те, що
він не отримував заробітну плату в липні 2005 року, а підпис в відомості підроблений. Проте з його твердження про підробку
підпису погодитися не можна, оскільки як видно з
аналізу документів, які є в справі і які містять його підпис, видно тотожність підпису, зробленому в ксерокопії
платіжної відомості, що знаходиться в матеріалах справи. Крім того, як видно з
пояснень свідка ОСОБА_2, позивач самостійно проводив розрахунки з робітниками готівкою, яку отримував від
підприємницької діяльності товариства, а вже потім вона
здійснювала відповідні записи в платіжних відомостях згідно діючого
законодавства про оплату праці.

Суд вважає, що його посилання на підроблення його
підпису в платіжній відомості за липень 2005
року є надуманими і враховано судом бути не може.

Позивач вважає також, що підприємство повинно йому
виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку з
ним, посилаючись на те, що в день звільнення йому не були виплачені
всі належні до сплати суми. Проте його вимоги суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_1був звільнений з посади ІНФОРМАЦІЯ_1
ТОВ «Агрофірма «Семиріччя» ІНФОРМАЦІЯ_6, проте на даний час його трудова книжка знаходилась у нього і не мала відповідного
запису про його прийняття на посаду ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, як
пояснив сам позивач він фактично припинив трудові відносини з товариством з 23.07.2005 року про що написав відповідну
заяву. ОСОБА_1також не заперечує, що йому була
нарахована та сплачена заробітна плата до його фактичного
звільнення, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до ст.. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику
сум у строки, передбачені ст.. 116 КЗпП України, підприємство ... повинно виплатити працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Але як видно з матеріалів справи і
не заперечує сам позивач, він неодноразово повідомлявся письмово про те, що йому була нарахована заробітна плата і
компенсація за невикористану ним відпустку, проте позивач не з'явився для
отримання належних йому сум, а тому суд вважає, що вини
підприємства в отриманні ним розрахунку не має.

Виходячи з цього суд вважає, що не має законних підстав для задоволення
позовних вимог в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

Відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог у
частині стягнення з відповідача заборгованості з заробітної плати та середнього
заробітку за час затримки розрахунку, суд вважає, що не має підстав для задоволення
його позову в частині стягнення моральної шкоди.

На підставі ст. ст.
116, 117, 237-1 КЗпП України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209 213-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
«Агрофірма «Семиріччя» про стягнення заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки розрахунку і моральної шкоди -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 20
днів з дня подачі заяви на апеляційне оскарження, яка може бути подана
протягом 10 днів з
дня проголошення рішення, або протягом 10
днів без подачі заяви на апеляційне оскарження.