Апеляційний суд Вінницької області
Рішення

Іменем України

25.01.2007
року                                                                                                                 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в
складі:

Головуючого: Луценка В.В.

Суддів: Голембевської Л.М., Іванюка М.В.

При секретарі: Торбасюк О.І.

За участю:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на заочне рішення Староміського
районного суду м. Вінниці від 16.11.2006 року по справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Староміського ВМ ВМВ УМВС у
Вінницькій області та ОСОБА_4 про визнання добросовісним
набувачем та визнання права власності і усунення перешкод у користуванні
автомобілем, -

Встановила:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Староміського ВМ ВМВ УМВС у Вінницькій області та
ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності
і усунення перешкод у користуванні
автомобілем, мотивуючи тим, що в квітні 2006 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2 в м. Києві на автомобільному
ринку «Чабанівка» у ОСОБА_4 придбали автомобіль марки
«Опель-Вектра», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1 за 6450 доларів США.

Ця угода купівлі-продажу
зазначеного автомобіля була оформлена шляхом видачі позивачам доручення з боку ОСОБА_4, яке було посвідчено 6 квітня 2006 року державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори
ОСОБА_5, реєстр НОМЕР_2 та видачі їм свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім'я ОСОБА_4 серії КІС НОМЕР_3у
МРЕВ Управління ДАІ ГУ МВС України у м. Києві. 05.07.2006 року по вул. Коцюбинського в м. Вінниці, працівниками міліції був зупинений автомобіль
«Опель-Вектра» під час керування ОСОБА_1. При перевірці документів працівники міліції вилучили
свідоцтво про

Справа №22- 166        2007 р.     Категорія: 12    Заочне
рішення ухвалено під головуванням Білоуса О. В.

Суддя-доповідач: Голембевська Л.М.

2

реєстрацію транспортного
засобу, виданого на ім'я ОСОБА_4,
яке виявилось підробленим.

Працівниками міліції було також встановлено, що на автомобілі
«Опель-Вектра» державний номер НОМЕР_1 має місце фальсифікація ідентифікаційного номера кузова,
шляхом видалення частини кузова з первинним
ідентифікаційним номером та з подальшим кустарним вварюванням
іншої частини з відповідним маркуванням, яке відповідає запису в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

По даному факту слідчим відділенням Староміського ВМ ВМВ УМВС України у
Вінницькій області була порушена кримінальна справа №06290292 за ознаками складу злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Працівники міліції поставили автомобіль «Опель-Вектра» на штрафний майданчик та вилучили свідоцтво про реєстрацію
на нього.

В процесі досудового слідства, вини позивачів в скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України не було встановлено і постановою слідчого від 15 липня 2006 року в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України було відмовлено. Однак,
придбаний ними автомобіль утримається на штрафному майданчику Староміського ВМ
ВМВ УМВС України у Вінницькій області.

У зв'язку з цим позивачі просять визнати їх добросовісними набувачами права
власності та співвласниками на автомобіль «Опель-Вектра», 1994 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4, який був придбаний у ОСОБА_4. та
усунути перешкоди в користуванні зазначеним автомобілем, шляхом зобов'язання Староміського ВМ ВМВ УМВС України у
Вінницькій області повернути належний
позивачам автомобіль, звільнивши їх від оплати за утримання
автомобіля на штрафному майданчику.

Заочним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 16.11.2006 року в задоволенні вище вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої
інстанції з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушенням норм
матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про
задоволення їх позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, перепровіривши
матеріали справи та законність судового
рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обґрунтована
і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довіреності від 06.04.2006 року, виданої державним
нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованої в реєстрі за НОМЕР_2, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_1, ОСОБА_2 керувати та продавати належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КІС НОМЕР_3
виданого МРЕВ - 7 ДАІ УМВС України у м. Києві, автомобіль
«Опель-Вектра», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4, зареєстрований МРЕВ - 7 ДАІ УМВС України у м. Києві (а.
с. 6).

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії КІС
НОМЕР_3 власником автомобіля «Опель-Вектра»,
1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4
являється ОСОБА_4. (а. с. 31).

Згідно висновку
спеціаліста №158-П від 05.07.2006 року бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виданий на ім'я
ОСОБА_4 серії КІС НОМЕР_3, виготовленого на підприємстві, що здійснює їх
випуск. Серійний номер КІС НОМЕР_3, свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу виданий на ім'я ОСОБА_4 -нанесений
електрофотографічним способом (а. с. 30).                                                                                                                                                                               Згідно висновку експерта №5 від 20.07.2006 року на автомобілі «Опель-Вектра»,
д. н. ОСОБА_4
червоного   кольору,    1994   року
випуску,   має   місце
фальсифікація

3

ідентифікаційного номеру кузова, шляхом видалення частини
кузова, з первинним ідентифікаційним номером, та з
подальшим кустарним вварюванням, шліфуванням в вигляді НОМЕР_4. Встановити первинний ідентифікаційний номер кузова автомобіля, не
виявилось можливим (а. с. 7-8).

Згідно висновку експерта №371-П від
20.07.2006
року серія та номер свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії КІС НОМЕР_3, яке заповнене на ім'я ОСОБА_4., виконані способом
електрофотографії (а. с. 9-10).

Відмовляючи позивачам у задоволенні позову суд
виходив з того, що позивачі не являються власниками автомобіля
«Опель-Вектра», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4. Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки
висновки суду не відповідають обставинам справи за таких підстав.

Придбавши у громадянина ОСОБА_4 автомобіль
«Опель-Вектра», позивачі фактично уклали з відповідачем
договір купівлі-продажу, передбаченого ст. 655 ЦК України. Всі істотні умови договору купівлі-продажу автомобіля ними були
виконані. ОСОБА_4 як продавець, передав
ОСОБА_1, ОСОБА_2. у власність автомобіль і документи на нього, а вони, як покупці,
прийняли автомобіль та сплатили за нього грошову
суму. Договір купівлі-продажу даного автомобіля був оформлений шляхом видачі нотаріально посвідченої безстрокової генеральної
довіреності з правом його продажу.

Згідно ст. 12 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» передбаченого, що з доходів платника податку з метою
оподаткування включається звичайна вартість майна, яке передається платникам податку за довіреність іншій особі, якщо умови
такої довіреності передбачають право іншої особи продати
таке майно, або відчужити його в інший спосіб.

Власники транспортних засобів, які продають і
купують автомобілі на підставі генеральної довіреності теж є
платниками податку з доходів фізичних осіб, як і при звичайному
оформленні договору купівлі-продажу автомобіля.

Відповідно до ст. 330 ЦК України майно відчужуване особою, яка не мала на це права, добросовісний
набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до норм ЦК України
воно не може бути витребуване в нього.

Згідно із ст. 388 ЦК України власник може витребувати
майно від добросовісного набувача лише в разі, коли воно
вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння за його волею, та коли такий набувач набув майно за відплатним
договором. Власник також має право витребувати
майно від добросовісного набувача в усіх випадках, коли він набув його
безвідплатно.

Будь-яких порушень щодо придбання
позивачами автомобіля не встановлено. Спірний автомобіль ніде не зареєстровано як викрадений, у порядку цивільного
судочинства автомобіль ніким не витребуваний і не розшукується.

Ч. ч. 2, 3 ст. 48 Закону України «Про власність» встановлено, що власник може вимагати усунення всіх порушень його права, хоча б ці
порушення й не були пов'язані з позбавленням права володіння.
Захист права власності здійснюється судом.

Вирішуючи спір, суд не прийняв до
уваги, факту придбання автомобіля «Опель-Вектра», який
підтверджується копією генерального доручення з самими широкими повноваженнями,
які свідчать про те, що дійсно відбулася купівля-продажу спірного автомобіля.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що .судове рішення постановлено
з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з постановлениям нового
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання добросовісним набувачем та визнання права
власності і усунення перешкод у користуванні автомобілем задоволити.

4

На підставі викладеного та керуючись
ст.
ст. 307, 309, 313 - 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволити.

Заочне рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 16.11.2006 року скасувати.

Визнати ОСОБА_1 і ОСОБА_2
добросовісними набувачами права власності та співвласниками на автомобіль
«Опель-Вектра», 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4.

Усунути перешкоди в користуванні зазначеним
автомобілем, шляхом зобов'язання Староміського ВМ ВМВ УМВС України у
Вінницькій області повернути належний ОСОБА_1,
ОСОБА_2 автомобіль звільнивши їх від оплати за утримання автомобіля на
штрафному майданчику.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.                                                                                На рішення може бути подана касаційна скарга до
Верховного Суду України протягом двох місяців.