Справа №2-261 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30 січня 2007 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у
складі: головуючого-   судді Юр'євої A.M.

при секретарі - Галда С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_4, в якій просила стягнути з
ОСОБА_4 на її користь 2500
гривень у відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, та 5000 гривень у
відшкодування моральної шкоди, пов'язаної із пошкодженням її майна, а також
просила стягнути з відповідачки оплату судових витрат в сумі 75 гривень
державного мита та 30 гривень
за сплату збору на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.
Позивачка посилалася на те, що з 1997 року квартира НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, в якій
зареєстровані та проживають вона, її чоловік та дочка, постійно заливається мешканцями вищерозташованої квартири
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, в якій мешкає відповідач зі своєю родиною з 5 чоловік.
Комісіями ЖЕУ-130 та КЖЕП-133 було встановлено, що причиною залиття
квартири НОМЕР_1 є
халатне ставлення до санітарно-технічного обладнання мешканців квартири НОМЕР_2, що
підтверджується відповідними актами. 26.03.2006
року відбулося чергове залиття квартири позивачки, внаслідок чого були
пошкоджені стіни, стелі, підлога. Комісією КЖЕП-133 було встановлено, що
мешканець квартири НОМЕР_2 при виконанні ремонтних робіт з розкриття підлоги у
самовільно суміщеному санвузлі для з'ясування причини постійного залиття
квартири НОМЕР_1, що розташована нижче, порушив цілісність трубопроводу
центрального опалювання (рушникосушарки), що призвело до більшого залиття
квартири НОМЕР_1, що розташована нижче, створивши цим аварійну ситуацію.
Внаслідок цього позивачці було завдано матеріальну шкоду, яка виявилася у
необхідності проведення ремонту санвузла, ванної кімнати та коридора. Крім того,
позивачці було завдано моральну шкоду, яка виявилась у душевних стражданнях,
пов'язаних із пошкодженням її майна, вимушеному обмеженні та зміні засобу
життя, її постійній нервозності,
відсутності сну, переживаннях, загостренні хвороб.

Протягом
розгляду справи по суті позивачка доповнила свої позовні вимоги , звернувшись із
позовом разом зі співпозивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 . У своїх додаткових позовних вимогах співпозивачі просили суд
стягнути зі співвідповідачів на їх користь у відшкодування матеріальної шкоди ,
що була завдана залиттям квартири - 2500 гривень , у відшкодування моральної
шкоди, пов'язаної із пошкодженням їх майна - 5000 гривень, у відшкодування
вартості проведеної судової будівельно-технічної експертизи- 498 гривень 29
копійок, а також витрати, пов'язані з розглядом справи: державне мито в сумі 75
гривень та ЗО гривень за сплату збору на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Співпозивачі посилалися на вищенаведені обставини та на
висновок проведеної судової будівельно-технічної експертизи, якою було
підтверджено факт залиття їх квартири та визначено розмір матеріальної шкоди.
Крім того, після проведення зазначеної експертизи були повторні залиття їх
квартири мешканцями квартири НОМЕР_2,
що підтверджується актами КЖЕП-133 від 11.12.2006 року та від 30.12.2006
року.

У судовому засіданні позивачка та представник співпозивачів ОСОБА_1 позов підтримала,
просила його задовольнити.

Представник
позивачки ОСОБА_1- ОСОБА_9 також підтримала позов, пояснивши суду, що факт
залиття квартири НОМЕР_1
по АДРЕСА_1 співвідповідачами підтверджується відповідними актами ЖЕУ-130
та КЖЕП-133. Відповідно до акту КЖЕП-133
від 01.02.2006 року при обстеженні квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 видимих причин залиття не виявлено, оскільки
сантехнічне обладнання знаходиться під облицювальною плиткою та доступу до
нього не було. Співвідповідачі самовільно провели роботи з установлення
сантехнічного обладнання для підігріву підлоги у суміщенному санвузлі . Квартира НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 була приватизована співвідповідачами,
тому вони є власниками всього обладнання, що є у квартирі та зобов'язані
здійснювати його зберігання. Заяв від співвідповідачів про аварійну ситуацію
санітарно-технічного обладнання у їх квартирі до КЖЕП не надходило.

Відповідачка
ОСОБА_4 позов не визнала, заперечуючи факт залиття квартири співпозивачів та
халатне ставлення співвідповідачів до санітарно-технічного обладнання, яке
знаходиться в їх квартирі, а також той факт, що не було доступу до їх
санітарно-технічного обладнання .
ОСОБА_4 зазначала, що у їх квартирі все сухо, санвузол у квартирі
суміщений, вони викликали слюсаря з приводу свого санвузла, зателефонувавши до
КЖЕП, але він не приходив.

Співвідповідачі
ОСОБА_5, ОСОБА_7 позов не визнали, підтримавши пояснення відповідачки ОСОБА_4,
зазначаючи, що жоден акт КЖЕП не було погоджено зі співвідповідачами.

Співвідповідач
ОСОБА_8 позов не визнав, заперечуючи факт залиття квартири співпозивачів,
пояснивши суду, що він підписував лише один акт КЖЕП, де зазначив свої
заперечення. ОСОБА_8 пояснив, що позивачка є працівником ЖЕУ та використовувала
своє службове становище для складання актів КЖЕП. ОСОБА_8 не заперечував факту
переобладнання санвузла та встановлення там підлоги з підігрівом. ОСОБА_8
пояснив, що працівниками КЖЕП-133 27.02.2006 року було виконано роботи із
закриття подачі гарачої води на підігрів підлоги у їх санвузлі. ОСОБА_8 також
зазначав, що на сьогодні є доступ до санітарно-технічного обладнання у їх
квартирі.

Представник
співвідповідачів ОСОБА_10 заперечував проти задоволення позову, пояснивши суду,
що акти, складені КЖЕП не були узгоджені з мешканцями квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, а
залиття квартири співпозивачів може відбуватися через старі водопровідні труби,
а не з вини співвідповідачів,оскільки у
квартирі співвідповідачів сухо. Представник співвідповідачів заперечував факт
залиття квартири співпозивачів співвідповідачами та халатне ставлення співвідповідачів
до санітарно-технічного обладнання, яке знаходиться в їх квартирі , а також той факт, що не було доступу до їх
санітарно-технічного обладнання .

Заслухавши
пояснення осіб, що беруть участь у справі, інших учасників цивільного процесу,
вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

У квартирі НОМЕР_1 по АДРЕСА_1
прописано та проживають 3
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3,
що підтверджується довідкою КЖЕП №
133 Комінтернівського району м. Харкова від 25.04.2006 року (а.с.8).

Згідно з
ксерокопією свідоцтва про право власності на житло від 10.01.1999 року та
ксерокопією технічного паспорту, ОСОБА_2 та члени його сім'ї - ОСОБА_1, ОСОБА_3
є співвласниками квартири НОМЕР_1
по АДРЕСА_1 (а.с.5-7, 36-37).

У квартирі НОМЕР_2 по АДРЕСА_1
прописані та проживають: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, які є
співвласниками зазначеної квартири, що підтверджується довідкою КЖЕП № 133
Комінтернівського району м. Харкова від 25.04.2006 року (а.с.9).

Судом
встановлено, що в період з 1997 року до 2006 року відбувалося неодноразове
залиття квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 через халатність мешканців квартири
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопіями акту ЖЕУ-130 від
19.04.1997 року, акту ЖЕУ-130 від 21.02.2000
року, акту КЖЕП-133 від 01.02.2006 року, акту КЖЕП-133 від 28.02.2006 року, акту
КЖЕП-133 від 04.03.2006 року (а.с.10-14).

26.03.2006 року
сталося чергове залиття квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, що підтверджується
ксерокопією акту КЖЕП-133 Комінтернівського району м. Харкова від 26.03.2006
року (а.с. 15), внаслідок чого були пошкоджені стіни, стелі, підлога.

Як вбачається з
ксерокопії акту КЖЕП-133 від 28.02.2006 року , мешканцями квартири НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 самовільно були проведені роботи з установки сантехнічного обладнання
для підігріву підлоги у самовільно суміщеному санвузлі.

Зазначений факт не заперечувався
співвідповідачами.

26.03.2006 року комісією
КЖЕП-133 Комінтернівського району м. Харкова на момент обстеження квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 та усунення аварійної ситуації було встановлено, що мешканець
квартири НОМЕР_2 при виконанні робіт з розкриття
підлоги у самовільно суміщеному санвузлі для з'ясування причини постійного
залиття квартири НОМЕР_1,
що розташована нижче, порушив цілісність трубопроводу центрального опалювання (рушникосушарки), що
призвело до більшого залиття квартири НОМЕР_1, яка розташована нижче, створивши цим аварійну ситуацію. При усуненні
аварійної ситуації, яка склалася, працівниками КЖЕП-133 було
встановлено, що запорна арматура на стояку рушникосушарки перебуває у робочому
стані (а.с. 15).

Судом
встановлено, що квартира НОМЕР_2
по АДРЕСА_1 була приватизована її мешканцями.

Згідно з ч.2
ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"
власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку
і прибудинкової території відповідно до
своєї частки у майні будинку.

Отже, власники
квартири НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1 є власниками всього обладнання цієї квартири, яке є приналежним до
квартири.

Згідно з п.18
Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій № 572 від 08.10.1992 року, власники
квартир, наймачі та орендарі зобов'язані при появі несправностей у квартирі
вживати заходи до їх усунення власними
силами або силами підприємств з обслуговування житла.

Відповідно до
ксерокопії акту КЖЕП-133 від 11.12.2006
року від мешканців квартири НОМЕР_2
по АДРЕСА_1 до КЖЕП-133 заявок не надходило,
до аварійно-диспетчерської служби вони не зверталися (а.с.57).

Згідно з
ксерокопією висновку будівельно-технічної експертизи НОМЕР_3 від 08.11.2006 року, ксерокопією зведеного кошторисного розрахунку
вартості будівництва у квартирі НОМЕР_1
по АДРЕСА_1, ксерокопією локального кошторису 2-1-1 на
ремонтно-відновлювальні роботи у зазначеній квартирі, вірогідний розмір шкоди, що спричинена ОСОБА_1 становить 1909 гривень (а.с.30-35, 38-45).

Відповідно до
ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними діями
чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка
її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо
вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Співпозивачі
просили суд стягнути зі співвідповідачів на їх користь у відшкодування
матеріальної шкоди , що була
завдана залиттям квартири 2500
гривень, посилаючись на висновок проведеної судової будівельно-технічної
експертизи та зазначаючи, що після проведення зазначеної експертизи були
повторні залиття їх квартири мешканцями
квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Згідно з
висновком будівельно-технічної експертизи НОМЕР_214
від 08.11.2006 року
встановити причину залиття квартири НОМЕР_1
по АДРЕСА_1 не надається можливим, оскільки експерт безпосередньо не був
присутнім при обстеженні квартири в день залиття, а при візуальному огляді на
момент обстеження це зробити неможливо (а.с.30-35).

Співвідповідачі
заперечували факт залиття квартири НОМЕР_1
по АДРЕСА_1, зазначаючи , що у них у квартирі все було сухо.

Судом встановлено, що відповідно до ксерокопії акту КЖЕП-133 від 01.02.2006 року при
обстеженні квартири НОМЕР_2
по АДРЕСА_1 видимих причин залиття не виявлено, оскільки сантехнічне
обладнання знаходиться під облицювальною плиткою та доступу до нього не було
(а.с. 12).

Факт
неодноразового залиття квартири НОМЕР_1
по АДРЕСА_1 мешканцями квартири НОМЕР_2
по АДРЕСА_1 та халатного ставлення до санітарно-технічного обладнання
мешканців квартири НОМЕР_2
по АДРЕСА_1 підтверджується
ксерокопіями актів ЖЕУ-130 від 19.04.1997
року, ЖЕУ-130 від 21.02.2000
року, КЖЕП-133 від 01.02.2006
року, КЖЕП-133 від 28.02.2006
року, КЖЕП-133 від 04.03.2006
року , КЖЕП-133
від 26.03.2006 року, КЖЕП-133 від 11.12.2006 року, КЖЕП-133 від 30.12.2006 року (а.с.10-15, 56-57).

Зазначені
обставини підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_12-батько позивача, який
пояснив суду, що він проживав у квартирі НОМЕР_1
по АДРЕСА_1 з 1963 по 1990 рік, сім'я
ОСОБА_4 заливала квартиру співпозивачів та співпозивачі і зараз скаржаться на
те, що ОСОБА_4 продовжують залиття їх квартири. Сліди залиття квартири
співпозивачів видно у ванній кімнаті, туалетній кімнаті та на кухні. Свідкові
відомо,що співпозивачі зверталися з цього приводу до співвідповідачів.

10.12.2006 року сталося залиття квартири НОМЕР_1 мешканцями квартири
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 через халатність мешканців квартири НОМЕР_2, що
підтверджується ксерокопіями актів КЖЕП-133 від 11.12.2006 року та від
30.12.2006 року (а.с.56-57).

Судом
встановлено, що співпозивачами після залиття їх квартири співвідповідачами у
березні 2006 року та
до останнього залиття їх квартири у грудні 2006 року, ремонт у квартирі НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 зроблено не було.

Таким чином,
співвідповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не довели у судовому
засіданні, що шкоду співпозивачам було завдано не з їх вини, а співпозивачі не
надали суду жодних доказів того, що внаслідок залиття їх квартири
співвідповідачами у грудні 2006
року їм завдано матеріальну шкоду.

Аналізуючи
наведені докази, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8   підлягає
частковому задоволенню в сумі 1909
гривень.

Співпозивачі
також просили суд стягнути зі співвідповідачів на їх користь завдану їм
моральну шкоду в сумі 5000
гривен. В обгрунтування своїх позовних вимог в цій частині співпозивачі зазначили, що їм було завдано моральну шкоду,
яка виявилась у душевних стражданнях, пов'язаних із пошкодженням їх
майна, вимушеному обмеженні та зміні засобу життя. Ці страждання відбились на
здоров'ї співпозивачів: їх постійній нервозності, відсутності сну,
переживаннях, загостренні хвороб.

Аналізуючи зазначені обставини, суд вважає, що є підтвердження завдання співпозивачам
моральних страждань, втрат немайнового характеру, причинний зв'язок між діями
співвідповідачів та наявністю шкоди, а також вина осіб, які завдали шкоду та
вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню в сумі 500 гривень.

Крім того,
співпозивачі просили суд стягнути зі співвідповідачів на їх користь витрати за
проведення експертизи в сумі 498
гривень 29 копійок , витрати зі
сплати державного мита в сумі 75
гривень та 30 гривень за сплату збору на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу , що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 1-2).

Згідно з ч.1
ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує
з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних
вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у
задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягають стягненню
витрати зі сплати судового збору в сумі 51
гривня .

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 10,
11, 209, 212, 214-215, 216 218 ЦПК України, ст. 48 Закону України "Про власність", ст.ст. 22,23,
1166,1167 ЦК України, ст.10 Закону
України "Про приватизацію державного житлового фонду", п.18 Правил
користування приміщеннями житлових будинків та прибудинкових територій НОМЕР_22 від 08.10.1992 року, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у рівних частках у
відшкодування матеріальної шкоди 1909
(одну тисячу дев'ятсот дев'ять) гр., у
відшкодування моральної шкоди 500 (п'ятсот) гр., 51 (п'ятдесят
одну) гр. витрат зі сплати судового збору, 498 ( чотириста дев'яносто вісім) гр. 29 коп. витрат за
проведення експертизи, 30
(тридцять) гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, а всього 2988 (дві
тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім) гр. 29
коп.

У задоволенні позову в іншій його частині відмовити.

Рішення суду
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.