Справа № 22ц-1178 2007 р.                                   Головуючий
у 1 інстанції Грибанова Ю.Л.
33                                                                    Доповідач
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
квітня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного
суду Київської області в складі:

головуючого Антоненко
В.І.,

суддів:
Заріцької А.О., Поліщука М.А.,

при секретарі
Шешко О.Б.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 6
лютого 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користування власністю та встановлення меж землекористування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів

встановила:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що йому на праві власності на підставі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 22 липня 2003 року належить жилий будинок АДРЕСА_1
у смт. Глеваха Васильківського району Київської області. 1 липня 2004 року він
одержав державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,15 га,
а 8.09.2004 року продав 0,095 га вказаної ділянки ОСОБА_3. Відповідачка
ОСОБА_2. є власником сусіднього будинку під НОМЕР_1 та земельної ділянки
розміром 0,183 га на підставі державного акту на право власності на земельну
ділянку від 5.08.1999 року. Оскільки відповідачка в порушення проекту забудови
земельної ділянки побудувала сараї „Б" та „Г" на межі земельних
ділянок та перенесла огорожу, чим порушила його право власності на земельну
ділянку, так як частину ділянки захватила, а частиною він не може
користуватись, позивач просив усунути перешкоди у користуванні земельною
ділянкою шляхом знесення відповідачкою вказаних сараїв та огорожі між
земельними ділянками та встановити межі землекористування між ділянками НОМЕР_2
та №АДРЕСА_2 у смт. Глеваха у відповідності із планом забудови за 1979 рік та
державним актом на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду від 6 лютого 2007 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення
суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права
та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивачу ОСОБА_1. на праві
власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 липня
2003 року належить жилий будинок АДРЕСА_1 у смт. Глеваха Васильківського району
Київської області. 1 липня 2004 року ОСОБА_1. одержав державний акт на право
власності на земельну ділянку розміром 0,15 га, а 8.09.2004 року продав 0,095
га вказаної ділянки ОСОБА_3. Відповідачка ОСОБА_2. є власником сусіднього
будинку під НОМЕР_1 та земельної ділянки розміром 0,183 га на підставі
державного акту на право власності на земельну ділянку від 5.08.1999 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив з положень
ст. ст. 373, 386 ЦК України
та ст.ст. 152, 153 ЗК України та прийшов до правильного висновку про те, що
межі між земельними ділянками сторін встановлені при видачі їм державних актів
на право власності на земельні ділянки, сараї „Б" та „Г" були
збудовані відповідачкою приблизно 12 років тому, будь-яких порушень
відповідачкою меж землекористування після одержання сторонами державних актів
на право власності на землю по справі встановлено.

Висновки суду
відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального
права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не
встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростовували висновки
суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст.
308,315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Васильківського
міськрайонного суду від 6 лютого 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.