Справа № 22-ц-82 / 2007 p.                                     Головуючий у 1-й інстанції - Яременко Г.М.
Категорія - 38                                                         Суддя-доповідач - Білецький О.М.
РІШЕННЯ

іменем     України

30 січня 2007 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів                  - Білецького О.М., Криворотенка В.І.

з участю секретаря судового
засідання - Рой Я.М.

та осіб, які беруть участь у справі - позивачки, представника органу опіки Оксюти
Ю.А. і прокурора Дубової О.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області
від 27 листопада 2006 року

у справі за
позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2  до ОСОБА_3, треті особи: Роменська районна державна адміністрація,
прокурор Роменського району Сумської області, про
позбавлення батьківських прав,-

встановила:

З вказаним позовом ОСОБА_1
звернулась в червні 2006 року. Вимоги
мотивувала тим, що перебуваючи в шлюбі з її дочкою ОСОБА_4 , відповідач з 2000 року систематично зловживав спритними
напоями, жорстоко поводився з дружиною та своєю
малолітньою дочкою ОСОБА_2, в присутності дитини
влаштовував сварки і бійки, вихованням та утриманням дочки не займався.

Зазначала, що перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, відповідач в листопаді 2004 року умисно позбавив життя колишню дружину
і, відбуваючи за цей злочин покарання в місцях
позбавлення волі, взагалі не проявляє до своєї дочки ніякого
інтересу, коштів на її утримання не надає.

Як опікун дитини, з вказаних підстав просила позбавити ОСОБА_3  батьківських прав
відносно його неповнолітньої дочки - ОСОБА_2.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада
2006 року в задоволенні позову відмовлено за необгрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неналежну оцінку судом доказів, невідповідність висновків суду обставинам
справи та порушення норм матеріального і процесуального
права, просить це рішення скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

2

Вважає,  що  наданими
нею  на    підтвердження      своїх
вимог доказами доведено зловживання
відповідачем спиртними напоями, його жорстоке
поводження з дружиною і дочкою та ухилення від обов'язків по вихованню
і утриманню дитини.

Заслухавши пояснення апелянта, позиції прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та представника органу опіки,
котра заперечувала проти неї, дослідивши матеріали та перевіривши рішення в
межах доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3
з 18 листопада 1997 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4.

Від цього шлюбу в них  ІНФОРМАЦІЯ_1
народилась дочка ОСОБА_2.

Рішенням Роменського міськрайонного суду від 16 листопада 2004 року шлюб
подружжя розірваний.

19 листопада 2004 року близько 5 години 30 хвилин ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, скоїв умисне
вбивство колишньої дружини ОСОБА_4.

За скоєння злочину відповідач вироком Роменського міськрайонного суду від 11 березня 2005 року засуджений за ст.ст. 115
ч.1, 263 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення
волі строком на 12 років. Початок строку з часу затримання,
тобто з 21 листопада 2004 року.

Рішенням виконкому Артюхівської сільради від 22 лютого 2005 року опікуном
над малолітньою ОСОБА_2 призначено її бабу ОСОБА_1, з якою дитина
проживає на даний час.

Рішенням Роменського міськрайонного суду від 20 вересня 2006 року з ОСОБА_3 на користь опікуна дитини стягнуті аліменти у
твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн.
щомісячно, починаючи стягнення з 8 червня 2006 року.

Зазначені обставини вірно встановлені судом на підставі досліджених доказів.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, позивачка не довела факту страждання
відповідачем хронічним алкоголізмом.

Ухилення ОСОБА_3 від участі в матеріальному
забезпеченні ОСОБА_2

та стягнення з нього аліментів за рішенням суду на
утримання дочки також не є

визначеною законом підставою для задоволення позову.

3

Тому   висновок   суду
першої     інстанції про неможливість його позбавлення батьківських прав саме з цих підстав є
обґрунтованим.

В цій частині місцевим судом належно оцінені всі докази по справі в тому числі й
ті на які ОСОБА_1 посилалась.

В той же час, відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд помилково вважав, що фактів ухилення відповідача від виховання
малолітньої дочки та жорстокого поводження батька з нею не встановлено.

Однак, такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на зібраних судом доказах та не відповідають фактичним обставинам
справи.

Відповідно до ст.ст. 18 - 20 Конвенції про права дитини, ратифікованої
Україною 27 лютого 1991 року, Конституції України. Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що
регулюють сімейні відносини, загальновизнаним
пріоритетом є всебічне забезпечення прав та інтересів дитини.

Ст.ст. 150, 152, 155 СК України передбачають право дитини на належне батьківське
виховання, зобов'язують батьків поважати дитину та її людську гідність, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, забороняють фізичні покарання
дитини батьками.

В будь-якому випадку, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а ухилення батьків від
виконання батьківських обов'язків є підставою покладення на
них відповідальності.

Зокрема, пункти 2,3 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України передбачають підставами позбавлення батьківських прав: ухилення
батьків від виконання обов'язків по вихованню дитини та жорстоке поводження з
дитиною.

Як вбачається з довідок відділення зв'язку і Шосткинської виправної колонії, показань свідка ОСОБА_5  за час відбування покарання
відповідач інтересу до ОСОБА_2 не проявляв, її життям та навчанням не
цікавився, надіслав одного листа лише після отримання даного позову.

Перебування відповідача в місцях позбавлення волі за скоєння умисного злочину проти матері його дитини, з огляду на вказані
обставини справи, не є тими визначеними ч.З ст.15 СК
України поважними причинами, які унеможливлюють виконання ним
батьківського обов'язку по вихованню дочки.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_3 з листопада2004
року фактично ухиляється від обов'язків по вихованню дочки.

Ряд свідків:
класний керівник дитини - ОСОБА_6, мати відповідача
- ОСОБА_7, медпрацівник - ОСОБА_8, не довіряти яким

4

нема підстав, оскільки їх показання послідовні
взаємодоповнюючі та підтверджені матеріалами
цивільної справи № 2-1781/2004 року про розірвання шлюбу подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2, стверджували, що
відповідач у присутності дочки
скоював насильницькі протиправні дії щодо дружини, що негативно впливало
на психічний стан дитини.

А свідок ОСОБА_9,  крім того, була
очевидцем нанесення відповідачем удару, що заподіяв фізичний біль, самій ОСОБА_2.

Такі непоодинокі дії ОСОБА_3 на протязі тривалого часу безумовно негативно впливали на психіку дитини, яку з приводу
неврозоподібного стану поставлено на диспансерний облік і
вказують на його жорстокість у поводженні зі своєю дочкою.

Враховує колегія суддів також негативні характеристики ОСОБА_3 за
місцем проживання.

Нинішні його
листи на адресу опікуна з погрозами вказують на незмінність ставлення до дочки, відсутність змін у оцінці своїх вчинків
та дійового каяття.

Опікун забезпечує належні умови виховання та утримання дитини.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав стосовно
малолітньої дочки ОСОБА_2 на даний час найбільш повно
відповідає інтересам захисту і гармонійного розвитку дитини.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог на підставі п. 2,3 ч.1
ст.164 СК України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути 12 грн. 75 коп. повернення судового
збору та 15 грн. понесених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в місцевому та
апеляційному судах.

Процесуальних порушень не виявлено.

Керуючись ст.ст.307, 309 п.З), 313,
314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада
2006 року в даній справі скасувати.

5

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 Роменського району Сумської області, батьківських прав відносно його малолітньої дочки ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, що народилась в ІНФОРМАЦІЯ_4  Роменського району Сумської області.

Стягнути з ОСОБА_3  на користь
ОСОБА_1 відшкодування судових витрат в
розмірі 27 грн. 75 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.