Справа №22ц-1410, 2007р.                    Головуючий в 1-й
Категорія:                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007
року вересня місяця «11» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:
Бауль Н.М.  Суддів: Кутурланової О.В.,

Гаркуші В.О. при
секретарі - Дягілєвій В.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27
березня 2007 року

за позовами

ОСОБА_2
до ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  ОСОБА_4,
ОСОБА_5,  ОСОБА_6 про
усунення перешкод у користуванні шляхом виселення та за

зустрічним позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_7,  ОСОБА_2 про визнання права
власності на

домоволодіння,  -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні
2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у
користуванні 7/100 частини домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_1 шляхом виселення відповідачів,  посилаючись на те,  що вони проживають у домобудівлі без належних
підстав.

У січні
2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на
зазначену частину домоволодіння,
посилаючись на те,  що придбала
7/100ч. домобудівлі у О 7.09.2001 року,
користується нею разом із сім'єю,
тому договір дарування від 11.07.2006р. цієї частини домобудівлі ОСОБА_2
є недійсним.

Рішенням
суду від 27 березня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Усунено
перешкоди в користуванні квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1,  ОСОБА_8,
ОСОБА_4,  ОСОБА_6 ,  ОСОБА_5
без надання іншого житла.

У
зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_7,
ОСОБА_2  про визнання недійсним
договору дарування 7/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1,  посвідченого 11.07.2006р. нотаріусом ОСОБА_9
за реєстровим №2679,  та визнання права
власності на 7/100 частин цього домоволодіння,
що складається з квартири АДРЕСА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,  справу направити на новий розгляд
зазначаючи,  що судом порушені норми
матеріального та процесуального права,
не дано належної оцінки обставинам по справі.

Письмових
заперечень на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши
доповідача,  перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах доводів,
передбачених  ст.  303 ЦПК України,  колегія суддів вважає,  що скарга задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено,  що ОСОБА_7 на підставі
свідоцтва про право на спадщину від 09.01.2002р.,  набула право власності на 7/100ч. домоволодіння
АДРЕСА_1,  які 17.06.2002 року подарувала
ОСОБА_10 ,  про що свідчить договір
дарування посвідчений в передбаченому законом порядку.

11.07.2006 року ОСОБА_10  зазначену
частину домоволодіння подарував ОСОБА_2,
що підтверджується договором дарування,
посвідченого в нотаріальному порядку.

Зазначені
договори ніким не оспорювались,  є
документи,  які підтверджують право
власності на 7/100ч. домобудівлі.

За таких
обставин твердження апелянта про те,  що
мало місце удавана угода (договір купівлі-продажу,  а не дарування частини домоволодіння),  не є підставою заявлених ОСОБА_1 вимог,  а тому ці доводи апеляційної скарги виходять
за межі заявлених зустрічних вимог,  в
зв'язку з чим не можуть бути взяті до уваги і оцінці не підлягають.

Оскільки
договір дарування між ОСОБА_7 та ОСОБА_10
не є предметом спору,  тому доводи
скарги в цій частині безпідставні.

Крім
того,  посилання в апеляційній скарзі на
застосування судом правил,  що регулюють
угоди купівлі-продажу частин у спільному майні,
посилання на порушення  ст.  114 ЦК
України,  не ґрунтується на
законі,  зазначена стаття застосовується
при продажу частки,  а не дарування,  таке право мають тільки співвласники,  які такі вимоги не заявляли. Посилання
сторони по справі на зазначені обставини не є,
і не можуть бути підставою для зустрічного позову ОСОБА_1,  оскільки вона не є співвласником домобудівлі.

Відносно
позовних вимог ОСОБА_1,  колегія суддів
вважає,  що будь-яких підстав,  передбачених законом для визнання за нею
права власності на спірну частину домоволодіння не заявлено,  тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні
зустрічного позову,  діючи у
відповідності з вимогами ч.1  ст. И,   ст. 60 ЦПК України в межах заявлених
позовних вимог та наданих доказів.

Доводи
апеляційної скарги в іншій частині також підлягають відхиленню,  оскільки є несуттєвими та не спростовують
правильності висновки суду.

Керуючись  ст.
ст.  303, 307, 308 ЦПК
України,  колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Суворовського районного суду м. Херсона від 27 березня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.