Справа 2-292/2006р., 2-1382/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня  2007 року Фрунзенський районний суд міста
Харкова в складі: головуючого - судді Бабковой Т.В.,
при секретарі  -  Кашиця І.Л.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Харківської міської ради та ДПІ Фрунзенського району
м.Харкова про визнання угоди дійсною
, про визнання права власності , 3-ті особи : КП „Харківське міськБТІ",
12-та Харківська Державна нотаріальна контора ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , якій діє на підставі доручення позивача
, звернувся до суду з позовом в
інтересах ОСОБА_2, про визнання за останнім права власності на домоволодіння
АДРЕСА_1 по набувальній давності.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ІНФОРМАЦІЯ_1р. помер рідний брат позивача - ОСОБА_3. Під час життя ОСОБА_3 набув житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі угоди з ОСОБА_4. Реєстрація права власності на
зазначений будинок в органах БТІ значиться
за ОСОБА_4., але ОСОБА_3 з 20.02.1981 р. був в ньому зареєстрований та постійно проживав , відносився до
домоволодіння як до своєї власності.  Таким
чином   ОСОБА_3, а після     його
смерті позивач, в сукупності
більш 14 років володіють домоволодінням АДРЕСА_1 через, що за ОСОБА_2 може бути визнано право власності по
набувальній давності, а за позивачем ОСОБА_2
як за єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом.

Під час розгляду справи по суті позивач уточнив позовні
вимоги наступним чином. Позивач зазначив, що при
житті його брат ОСОБА_3 придбав
спірне домоволодіння у ОСОБА_4. по домашній угоді за 3500 рублів,після цього ОСОБА_4. виїхала в невідомому напрямку і від
нотаріального посвідчення цієї
угоди ухилилася. В свою чергу ОСОБА_3 поселився та став постійно мешкати в будинку АДРЕСА_1 , зареєструвався по
цій адресі, сплачував земельний податок.
На підставі зазначеного в судовому засіданні позивач та його представник просили суд визнати дійсним
договір купівлі-продажу домоволодіння
АДРЕСА_1 від 18 жовтня 1980 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнати на підставі цієї угоди за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1. Враховуючи,що позивач є єдиним найближчим
спадкоємцем після смерті ОСОБА_3,
прийняв спадщину, звернувшись
із заявою до нотаріальної контори у визначені законом строки, ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1р.

Представник Харківської міської ради Чепурна О.І. та
представник ДПІ Фрунзенського району м. Харкова
Васильєва Ю.О. в судовому засіданні проти позову заперечували. В обґрунтування заперечень проти позову
представник Харківської міської ради
зазначала, що суду не надано доказів, що брат позивача виконував обов'язки по утриманню спірного домоволодіння, крім того він не
реалізував при житті право в судовому порядку визнати угоду купівлі-продажу з
ОСОБА_4. дійсною, тому на час
смерті власником цього домоволодіння не був , а як слід позивач не може його успадковувати. Представник ДПІ Фрунзенського
району м. Харкова ці заперечення підтримала,
однак пояснила , що після смерті ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1 до безхазяйного зараховано не було, в якості платника податку за земельну ділянку, на
якій розташоване домоволодіння, в органах ДПІ
значиться  ОСОБА_3.

Представник КП „Харківське міськБТІ" Терещенко Л.С.
в судовому засіданні просила
виносити рішення на розсуд суду. При цьому пояснила суду, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи на
домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається,
що його первісна реєстрація в БТІ була здійснена за гр. ОСОБА_5. В подальшому в 1977р. до БТІ за інвентаризацією
домоволодіння зверталася гр. ОСОБА_4.
В 1980р. ОСОБА_4. зверталася до суду і судовим рішенням за нею було визнано право власності на спірне домоволодіння на
підставі домашньої угоди з гр. ОСОБА_5,
на підставі цього судового рішення право власності на домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_4. В подальшому 06.03.1981р.
ОСОБА_4. звернулася до БТІ із заявою про виготовлення необхідних документів на
домоволодіння в зв'язку з наміром
здійснити його продаж. 01.08.1989р. до БТІ звертався ОСОБА_3 з заявою про виготовлення поетажного плану на
будинок. Таким чином до
теперішнього часу реєстрація права власності в БТІ на спірний будинок рахується
за ОСОБА_4.

Представник 12-тої Харківської Державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився , про час та
місце розгляду справи повідомлялися належним чином , просили суд розглядати справу за їхньою відсутністю.

Заслухавши пояснення сторін , свідків, дослідивши
письмові докази по справі, суд
приходить до висновку ,що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Так судовим розглядом встановлено, що на підставі
домашньої угоди від 18 жовтня 1980 р. ОСОБА_3 , якій є
рідним братом позивача ОСОБА_2 , придбав у
ОСОБА_4, належне їй  домоволодіння
АДРЕСА_1 (а.с. 146).

Відповідно до положень ст. 227 ЦК України в редакції
1963р., який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, передбачається , що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

В той же час положення ст. 47 ЦК України в редакції
1963р. передбачають, що у випадку
коли одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення , а інша сторона
ухиляється від нотаріального оформлення угоди , суд вправі за вимогою виконавчої угоду сторони визнати угоду
дійсною. В цьому випадку наступне нотаріальне
оформлення угоди не вимагається.

Суд вважає доведеним, що угода купівлі - продажу спірного
домоволодіння 18.10.1980р. , яка не отримала свого
нотаріального посвідчення, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 насправді мала місце , а покупець ОСОБА_3 повністю виконав її умови.

Так із змісту п.2 договору від 18.10.1980р. вбачається ,
що ОСОБА_3 сплатив продавцю оговорену
договором суму 3500 рублів, яку продавець отримав   на час
підписання договору , що підтверджується підписом   ОСОБА_4. Крім того судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 вступив в управління спірним житловим будинком
після його придбання , поселився в ньому, став мешкати в ньому постійно ,
сплачувати податки за користування земельною ділянкою, на якому він
розташований. Зазначені обставини підтверджуються даними ГУ УМВС України в Харківській області , що
ОСОБА_3 значився зареєстрованим з 20.02.1981р.
за адресою : АДРЕСА_1, тобто у спірному
домоволодінні , в той час як ОСОБА_4 реєстрації по цієї адресі не мала. Відповідно до довідки ДПІ у
Фрунзенському р-ні м.Харкова з 1981р. ОСОБА_3
знаходився на обліку в якості платника земельного податку за адресою : АДРЕСА_1. З пояснень
допитаного в якості свідка позивача
ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що з 1980р. ОСОБА_3
мешкав в спірному домоволодінні один ,
зазначене домоволодіння він придбав у людини похилого віку -ОСОБА_4 , яка після
його продажу поїхала на постійне проживання у Росію. З матеріалів інвентаризаційної справи (а.с.75) вбачається , що у
березні 1981р. ОСОБА_4., маючи намір оформити продаж належного їй
домоволодіння , зверталася до органів БТІ із
замовою на виготовлення на нього технічної документації, однак внаслідок
проведеної інвентаризації на території домоволодіння було виявлено наявність
самочинних споруд (гаражів Ж та Е ), що могло стати об'єктивною перешкодою для нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу. Крім того , з матеріалів
інвентаризаційної справи (а.с.77) вбачається , що у серпні 1989р. до органів БТІ із замовою на виготовлення технічної
документації на домоволодіння АДРЕСА_1 звертався вже ОСОБА_3.

З відповіді управління ФМС Росії по Белгородськой області
вбачається ,що ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2р.народження,
значиться знятою з реєстраційного обліку
по місцю проживання - с.Дмитрієвка, Ракитянського р-ну,Белгродської області, ІНФОРМАЦІЯ_3р. як померла, інформації про наявність
її близьких родичів відсутня.

Зазначене
дає    суду підстави    вважати
доведеним, що      ОСОБА_3
повністю виконав умови угоди купівлі-продажу домоволодіння від 18.10.1980р., а ОСОБА_4 ухилилася від її
нотаріального посвідчення, внаслідок чого договір купівлі-продажу може
бути визнаний дійсним, а за ОСОБА_3 на
підставі цієї угоди визнається право власності на домоволодіння  АДРЕСА_1.

Враховуючи, що право власності на спірне домоволодіння
виникло в ОСОБА_3 з часу укладення договору
18.10.1980р. ,що прямо передбачено п.З цієї угоди, воно входе у склад спадщини
, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1р.

Як встановлено у судовому засіданні спадкоємцем першої
черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його мати -
ОСОБА_8, яка в свою чергу померла
ІНФОРМАЦІЯ_4р. , не встигнувши прийняти спадщину. Таким чином в порядку
спадкової трансмісії право на спадщину після смерті ОСОБА_3 переходе до його рідного брату та сина ОСОБА_8 - до позивача по справі ОСОБА_2. Позивач прийняв
спадщину шляхом подання письмової заяви про прийняття спадщини до нотаріальної
контори.

На підставі зазначеного за позивачем суд визнає право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1р.

При визначенні права власності за позивачем наявні на
території домоволодіння самочинні
споруди та самозахоплена земельна ділянка судом не враховуються, визначення права на зазначені речі підлягає
вирішенню в іншому позові.

В зв'язку з задоволенням позовних вимог про визнання за
ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 на КП „Харківське міськБТІ" судом
покладається обов'язок по здійсненню
державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. 1261, 1276 ЦК України, ст.47,227 ЦК України
в редакції 1963р., ст. 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити .

Визнати   дійсним
договір   купівлі-продажу       домоволодіння      АДРЕСА_1 від 18 жовтня 1980
р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та визнати
на підставі цієї угоди за ОСОБА_2
право власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1р.

Зобов'язати КП „Харківське міськБТІ" зареєструвати за ОСОБА_2 право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

На вказане рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення через Фрунзенський
районний суд м.Харкова може бути подано заяву про апеляційне оскарження, а також через Фрунзенський районний суд
м.Харкова внесена апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області
протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя -  підпис