Справа 22 ц- 3786                                                Суддя
інстанції Талонов А.В.
Категорія 11                                                           Доповідач
РІШЕННЯ

Іменем   України

21 травня   2007 року Апеляційний суд Донецької області
у складі

Головуючого Бугрим Л.М

Суддів
Зінов'євої А.Г. Рецебуринського Ю.Й.

При секретарі  Проляпа О.В..

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє
на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського
суду Донецької області від 16 лютого 2007 року постановленого по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до першої української гімназії м. Краматорська про
визнання наказів недійсними та поновленні на посаді.

Заслухавши доповідь судді Бугрим
Л.М., вислухавши пояснення представників ОСОБА_2- ОСОБА_1, ОСОБА_3, представника
гімназії директора Щербак
В.Ю., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до
відповідача. В обґрунтування позову вона посилалась на те, що з 1999 року
працює у відповідача вчителем математики. З 1 вересня 2005 року наказом
директора гімназії вона була призначена завідуючою кафедри математики. 1
вересня 2006 року директором гімназії були видані наказ № 176 про склад кафедр
на 2006-207 учбовий рік та № 95-к про призначенні на цей період завідуючих
кафедр Окрім того, наказом № 176 директор самостійно об"єднала кафедру
математики та природознавчих наук в кафедру природно-математичних наук та
затвердила склад кафедри., у той час як у неї таких повноважень немає і тому
такий наказ є незаконним. Завідуючої цієї кафедри призначено ОСОБА_4, а її
адміністрація відповідача безпідставно звільнила з посади завідуючої кафедри
математики .Наказом № 112-к від 20.09.06 року також були звільнені, а й інші
раніше призначені особи. .Відповідач порушив вимоги ч. З ст. 32 КЗпП України,
оскільки про звільнення з посади та про зміну істотних умов праці за два місяці
не повідомив та ці зміни адміністрація відповідача не узгодила з профспілковим
комітетом. Просила визнати накази № 176, № 95 -к та № 112-к недійсними .

У січні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду з додатковим
позовом до відповідача про поновлення на роботі, посилаючись на ті ж самі
обставини просила поновити її на посаді завідуючої кафедрою.

Рішенням Краматорського міського суду ОСОБА_2 було відмовлено у задоволені
позову.

На вказане рішення нею була подана апеляційна скарга у якій ставиться
питання про скасування судового рішення та постановления нового рішення, яким позовні вимоги
слід

задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги
ОСОБА_2 посилалась на те, що суд дав невірну оцінку доказам та не прийняв до
уваги усі обставини справи. Зокрема , судом не було враховано те, що вона
звільнена з самостійної роботи з посади завідуючої кафедри. Висновок суду про
те, що обов"язки завідуючої кафедрою є додатковим навантаженням є
помилкою, оскільки фактично це роботою за сумісництвом. Профспілковий комітет
не давав згоди на її звільнення з посади завідуючої кафедри .Вона не була
попереджена про зміну умов праці за 2 місяці, а також не було узгоджено з
профспілковим комітетом. Судом не було враховано ,що на посаду завідуючою
кафедрою вона призначалась безстроково.

У судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_3 які діють в її
інтересах на підставі довіреності підтримували доводи апеляційної скарги у
повному обсязі , просили рішення суду скасувати та постановити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача директор школи Щербак В.Ю. просила рішення суду залишити без
зміни, посилаючись на те, .що посада завідуючого кафедрою є додатковим
навантаженням і не є самостійною роботою за сумісництвом , тим більш ,що
призначення було лише на один учбовий рік, хоча про це не зазначено у наказі..
Підставами для зменшення кількості кафедр та видання відповідних наказів було
зменшення фонду оплати праці міським бюджетом і тому із 8 кафедр стало лише 4
кафедри.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково
, а рішення суду в частині висновків відносно визначення правової природи посади
завідуючого кафедрою - скасуванню з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд виходив з того ,що призначення позивачки, яка
працювала вчителем математики на посаду завідуючої кафедрою математики гімназії
із збереженням її основних трудових функцій вчителя математики є додатковим
навантаженням до основної роботи, і тому позбавлення такої посади не потребує
узгодження з працівником.

Однак, з таким
висновком суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, ,що позивачка працювала вчителем математики
першої української гімназії м Краматорська. Наказом директора гімназії № 98-к
від 1 вересня 2005 року вона була призначена завідуючою кафедри математики з
доплатою 0,5 ставки за її згодою / а.с. 52/ У вказаному наказі не було
обумовлено період виконання обов'язків завідуючої кафедри ,тому слід вважати
,що період виконання таких обов"зків був безстроковим.

Директором гімназії були розроблені та затверджені функціональні обов'язки
завідуючого кафедрою .Відповідно до цих обов'язків робота завідуючого кафедрою
є роботою з самостійними функціями тобто є роботою за суміщенням. . У
відповідності з вимогами ст. 105 КЗпП України суміщенням є робота, яку
виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю
основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою
професією / посадою/ без звільнення від своєї основної роботи.

Таким чином ,робота позивачки на посаді завідуючої кафедрою за своїм
статусом була не додатковим навантаженням як вказав суд, а робота за суміщенням
, тому для позивачки позбавлення роботи за сумісництвом є зміною її істотних
умов праці, оскільки у неї зменшився не лише обсяг  трудових обов'язків ,а й заробітна плата.

Судом встановлено , що станом на 2006 - 2007 учбовий рік було зменшено
кількість кафедр учбового закладу і тому адміністрація відповідача вправі була
вирішити питання щодо скасування суміщення ОСОБА_2 з посади завідуючою кафедри
математики

У відповідності з вимогами ст.. 32 КЗпП України про зміну істотних умов праці позивачка
повинна бути повідомленою не пізніше ніж за 2 місяці, що не було виконано
адміністрацією.

Таким чином, висновок суду про те, що при скасуванні
роботи за суміщенням адміністрацією не було порушені права позивачки є
помилковим і тому в цієї частині у відповідності до вимог ст.. 309 ч.1 п. 4 ЦПК України
рішення суду підлягає зміні. У той же час вказана обставина не дає підстав для
поновлення позивачки на роботі за суміщенням , оскільки, якщо робітник не
погоджується на виконання роботи при зміні істотних умов праці , у нього виникає
право на розірвання трудового договору на підставі ст. 36 п.6 КЗпП України . З
такими вимогами позивачка не зверталась до адміністрації.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону Висновок суду
відносно відмови у визнанні незаконними наказів адміністрації відповідає
вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку
про те, що зміни в організації праці позивачки були викликані зменшенням
бюджетного фінансування, що призвело до зменшення кількості кафедр, що в свою
чергу дало підстави адміністрації для скасування суміщення частині завідуючим
кафедр. Видання вказаних наказів входило до компетенції директора гімназії

Враховуючи наведене та керуючись ст.
ст.. 307 ч.1 п.3,  313 ,314 ч. 2 ЦПК
України, апеляційний суд

В ИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності   в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Краматорського міського суду Донецької області від 16 лютого 2007 року
постановленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до першої української
гімназії м. Краматорська про визнання наказів недійсними та поновленні на
посаді в частині висновку відносно зміни істотних умов праці змінити . Вважати,
що в роботі ОСОБА_2 у зв"язку із зміною кількості кафедр та звільненням
від обов"язків завідуючою кафедри математики сталася зміна істотних умов
праці. В іншої частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення суду набирає чинності після його проголошення та може бути
оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання ним
чинності.