АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
Справа № 22-Ц-596-Ф/07          Головуючий суду першої інстанції     Терентьєв A.M.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції Мудрова В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 липня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду АР Крим у м. Феодосії в складі:

Головуючого - судді                       Притуленко
О.В.,

суддів                                               Полянської
В. О.,

Мудрової
В.В.

при секретарі                                  Петриченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Феодосії
матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та за позовом
Прокурора м. Феодосії в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про вселення, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Феодосійського
міського суду АР Крим від 1 лютого 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суд з позовом
до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування жилим
приміщенням, на підставі статей 71 та 72 Житлового кодексу Української РСР.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що вони проживають у
квартирі АДРЕСА_1, наймачем якої є ОСОБА_1 У вказану квартиру була прописана
ОСОБА_4 зі своїм неповнолітнім сином, 1995 року народження. Відповідачка займає
велику кімнату площею 18, 6 м2 у квартирі. У позові зазначено, що у травні 2005
року відповідачка добровільно пішла з квартири жити до своєї матері та не
проживає у квартирі більше 12 місяців без поважних причин, зв'язок з
проживаючими у квартирі втратила, за комунальні послуги не платить, перешкоди у
користуванні квартирою їй не чиняться.

Прокурор м. Феодосії в інтересах ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3про вселення ОСОБА_4 у квартиру
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням колегії суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду АР Крим від 5 квітня 2006
року у користування ОСОБА_4 з її неповнолітнім сином ОСОБА_7 виділено жилі
кімнати площею 12,3 м2 та

9, 6 м , а ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3жилу кімнату площею
18, 9 м з балконом. Однак, відповідачі по зустрічному позову змінили замки, у
зв'язку з чим ОСОБА_4 з сином не можуть проживати у виділених згідно з вказаним
рішенням суду кімнатах.

Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 1
лютого 2007 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3було
відмовлено, а позовні вимоги Прокурора - задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1, ОСОБА_2
та

ОСОБА_3подали апеляційну скаргу де, просять скасувати
його та ухвалите нове.

Вимоги скарги мотивовані тим, що
суд не повно з'ясував обставини у справі, що призвело до неправильного його
вирішення. Суд не прийняв до уваги матеріали справи та    пояснення свідків, з яких випливає те, що
ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі більше 6 місяців без поважних причин,
тому відповідно до положень статті 71 та 72 Житлового кодексу Української РСР
втратила право користування жилим приміщенням.

Заслухавши
судцю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення ОСОБА_4, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з
вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої
інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суду прийшов до висновку, що не
проживання ОСОБА_4 у спірній квартирі було вимушеним та обумовлено поважними
причинами, викликаними неправомірним перешкоджанням їй у проживанні збоку
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3;
також дійшов до висновку, що у реальному вселені ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 до
виділених їм у користування відповідно до рішення суду кімнат, перешкоджає
проживання у виділених їм кімнатах інших осіб, зареєстрованих у квартирі.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується
колегія суддів.

Судом встановлено,
що ОСОБА_1 згідно з особовим рахунком (а.с.5) є наймачем квартири АДРЕСА_1 та
прописана у цієї квартири. Крім неї у цій квартирі прописані ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 (а.с.5). Вказана квартира була видана та отримана на усіх вказаних
осіб, що випливає з ордеру на жиле приміщення (а.с.6).

З рішення
Феодосійського міського суду АР Крим від 22 липня 2005 року вбачається, що
рішенням цього суду від 16 грудня 2004 року ОСОБА_4 була вселена до спірної
квартири та на виконання зазначеного рішення ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 ключ від
вхідних дверей у квартиру, але усі кімнати квартири були зачинені під ключ
відповідачкою ОСОБА_1; ОСОБА_1 виділити кімнату ОСОБА_4 відмовила, у зв'язку з
тим, що усі кімнати зайняти (а.с.7 - справа № 2-3719/06).

У безспірному
порядку встановлено, що ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі з травня 2005
року.

Рішенням
Феодосійського міського суду АР Крим від 3 серпня 2005 року було зобов'язано
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житлом (спірною
квартирою) (а.с.8 - справа № 2-3719/06). Вказане рішення було залишено без змін
у цієї частини рішенням Апеляційного суду АР Крим від 5 квітня 2006 року. Крім
того, зазначеним рішення суду апеляційної інстанції у користування ОСОБА_4 з її
неповнолітнім сином ОСОБА_5 було виділено кімнати спірної квартири площею 12, 3
м2 та 9, 6 м2, а у користування іншим особам, які проживають у квартирі,
кімнату площею 18, 6 м2 з балконом (а.с.9-10 -справа № 2-3719/06). Тобто судом
було встановлено, що ОСОБА_4 та її сину створювалися перешкоди у користуванні
житлом (спірною квартирою) та її непроживання у спірній квартирі було вимушеним
та обумовлено поважними причинами, викликаними неправомірним перешкоджанням з
боку ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Виходячи з
наведеного суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що не
проживання ОСОБА_4 та її неповнолітнього сина ОСОБА_5 у спірній квартирі було
вимушеним, обумовлено поважними причинами, оскільки їм чинили перешкоди у
проживанні у виділених їм кімнатах ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3звернулися
до ОСОБА_4 з позовом про визнання такою, що втратила право користування жилим
приміщенням (а.с.3-4) 20 червня 2006 року, тобто після двох місяців і 15 днів
після набрання законної сили рішенням Апеляційного суду АР Крим від 5 квітня
2006 року.

Відповідно до змісту статей 71 та 72 Житлового кодексу Української РСР
особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим
приміщенням, якою вона не користується без поважних причин протягом 6 місяців.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивачка не користується жилим
приміщенням без поважних причин протягом 6 місяців.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає неспроможними доводи
апелянта про неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків
суду обставинам справи. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що зі
змісту акту, складеного КП ЖЕК № 1 25 квітня 2006 року не вбачається з яких
причин ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі. А наявність неприязних відносин
між сторонами і втрата родинних відносин не є підставою для визнання особи
такою, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі статті 71
Житлового кодексу Української РСР.

Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3та скасування рішення
Феодосійського міського суду АР Крим від 1 лютого 2007 року не має.

Відповідно до статті 308 Цивільного процесуального кодексу України
апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтею 303, пунктом 1 частини 1 статті
307, статтями 308, 313, 314 та 315 Цивільного процесуального кодексу України
колегія суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 1 лютого
2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом
подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.