РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня
2007 року                                                                                                                        м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого суддів:

Гнатенка А.В.,
Барсукової В.М., Косенка В.Й.,

Григор'євої Л.І., Волкова
О.Ф., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Червона
Україна”  (СТОВ “Червона Україна) про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
а також про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою    СТОВ “Червона Україна” на рішення
апеляційного суду Донецької області від 18 листопада 2004 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом,
який обґрунтовував тим, що він працював у відповідача на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 і,
як на його думку, без належних на те підстав 11 березня 2002 року звільнений з роботи
на підставі п.4 ст.40 КЗпП України (вчинення прогулу без поважних причин).
Підставою для звільнення стала доповідна записка інспектора відділу кадрів СТОВ
“Червона Україна” про відсутність ОСОБА_1 на роботі 25 грудня 2001 року.
Зазначаючи про те, що він 25 грудня 2001 року прогулу не вчиняв, а був
відсутній на роботі з поважних причин, просив поновити його на роботі, стягнути
середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також відшкодувати завдану
моральну шкоду.

Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 28 липня
2004 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2004 року рішення
суду першої інстанції скасоване, а позов задоволено частково. Постановлено
поновити ОСОБА_1 на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 СТОВ “Червона Україна” й стягнено з
відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в
розмірі 3077 грн. 62 коп. та 100 грн. на відшкодування моральної шкоди, а
всього 3177 грн. 62 коп. та державне мито на користь держави в сумі 59
грн.   80 коп.

У касаційній скарзі СТОВ “Червона Україна”, не погоджуючись із рішенням
суду апеляційної інстанції, просить його скасувати з посиланням на неправильне
застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а
рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом визнано встановленим, що вранці 25 грудня 2001 року ОСОБА_1 з дозволу
директора СТОВ “Червона Україна” поїхав до сільгоспуправління, де пробув
нетривалий час й в цей день не повернувся на роботу. Про вчинення прогулу
керівництву товариства стало відомо на наступний день 26 грудня 2001 року. Для
з'ясування причин відсутності на роботі директор товариства наказав  ОСОБА_1 викласти письмове пояснення щодо
причин відсутності на роботі. Разом з тим, ОСОБА_1 відмовився пояснити причини
відсутності на роботі 25 грудня 2001 року, про що було складено акт від 14
лютого 2002 року.

11 березня 2002 року
ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України (вчинення прогулу
без поважних причин).

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується
власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування
його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести
місяців з дня вчинення проступку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й постановляючи нове рішення щодо
задоволення позову ОСОБА_1 про визнання неправомірним його звільнення з роботи,
апеляційний суд правильно виходив із того, що дисциплінарне стягнення у вигляді
звільнення з роботи через вчинення без поважних причин прогулу було накладене
на нього з порушенням строків, передбачених трудовим законодавством України.

Разом з тим, не можна погодитися з висновками суду апеляційної інстанції в
частині поновлення позивача на роботі з 11 березня 2003 року, оскільки, як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в подальшому з інших підстав був
поновлений на роботі й деякий час працював у відповідача й звільнений з роботи
в СТОВ “Червона Україна” на підставі ст.38 КЗпП України   (за власним бажанням) (а.с.175).

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції щодо поновлення
ОСОБА_1 на роботі підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового
рішення про визнання незаконним звільнення ОСОБА_1 з роботи 11 березня 2002
року.

В решті рішення апеляційного суду підлягає залишенню без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст.336 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою
відповідальністю                “Червона Україна” задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 18 листопада 2004 року щодо
поновлення ОСОБА_1 на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю “Червона Україна” - скасувати й постановити в цій
частині нове рішення.

Визнати незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади ІНФОРМАЦІЯ_1
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Червона
Україна” на підставі    п.4 ст.40 КЗпП
України наказом директора СТОВ “Червона Україна” НОМЕР_1

В решті рішення суду апеляційної інстанції залишити без зміни.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                 А.В.Гнатенко

Судді :                                                                           В.М.Барсукова

В.Й.Косенко

Л.І.Григор'єва

О.Ф.Волков