Апеляційний суд
Кіровоградської області
Справа № 22-510-2007р.                              Головуючий у 1-й інстанції -Кабанова В.В.
Категорія -                                                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 квітня 2007 року Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого - судді -Кіселик
С.А. суддів - Франко
В.А., Суржика MM.
при секретарі - Куцокінь-Тимошенко
ОМ.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 16
жовтня 2006 року.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2006 року позовну
заяву ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2 до Верховного Суду України, 3-ї особи Державного
казначейства України про порушення відповідачем прав і свобод касаційного
скаржника та відшкодування моральної шкоди залишено без руху.

Повідомлено ОСОБА_1. про необхідність виправити зазначені
недоліки позовної заяви, а саме: визначитися, в якому провадженні необхідно
розглянути дану позовну заяву; надати докази щодо моральної шкоди; надати
квитанцію про сплату судового збору в розмірі 38000 грн. до 16.11.06року та
роз'яснено, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявникові.

При цьому суд зазначив, що ухвала в частині сплати
судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої
інстанції, а в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

В мотивувальній частині суд зазначив, що зі змісту
позовних вимог вбачається, що оскаржується бездіяльність Верховного Суду
України, а саме пропущення строків розгляду касаційної скарги, чим, на думку
позивача та його представника були завдані „безмірні „ душевні
страждання.

Суд вказав, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки : необхідно
визначити, в якому саме провадженні необхідно розглядати дані позовні вимоги,
так як виникає спір фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його бездіяльності; відсутні докази про те, в чому саме виявлялась
моральна шкода і чим вона була завдана.

Послався також на п/п.ж ч.1ст.З Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року відповідно
до якого розмір ставки держаного мита із позовних заяв про відшкодування
моральної шкоди з ціною позову понад 10000
неоподаткованих мінімумів доходів громадян становить 10 відсотків ціни
позову.

2

Зазначив, що відповідно до cm. .121 ЦПК України
позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України
підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

В
апеляційній скарзі, на ухвалу суду від 16
жовтня 2006 року,
яку ОСОБА_1 оскаржує в повному об'ємі, ставить питання про скасування
зазначеної ухвали як „ нікчемної
і неправосудної".

Апелянт вважає, що зі змісту апеляційної скарги
вбачається, що позов відповідає всім вимогам передбаченим cm.
119 ЦПК
України. Зволікання в розгляді його позову з вини судді, яка необ"єктивно
підійшла до розгляду його позову.

Зокрема, визначаючи розмір державного мита, на думку апелянта слід
керуватись підпунктом „д" пункту 1
cm.3 Декрету Кабінету Міністрів України „ Про державне
мито", відповідно
до якого з позовних заяв не майнового характеру ( або таких, що не підлягають оцінці), державне мито
складає 0,5 неоподаткованого
мінімуму громадян, тобто 8,50
грн.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, перевіривши
законність і обгрунтованність ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів дійшла слідуючого висновку.

З ухвали суду вбачається, що вирішуючи питання про прийняття позову, суд
дійшов двох висновків. Першого, що позовна заява не відповідає вимогам ст..cm 119-121 ЦПК України
стосовно форми і змісту позовної заяви і другого відносно розміру судових
витрат, Ухвалою суду визначено, що в частині першого висновку суду ухвала
оскарженню не підлягає. Висновок суду про визначення суми державного мита
підлягає оскарженню.

ОСОБА_1. оскаржив ухвалу суду в повному обсязі. Проте суд апеляційної
інстанції розглядає апеляційну скаргу і ухвалу суду відповідно до ст..293 ЦПК України
тільки в частині-визначення розміру судових витрат.

Відповідно до підпункту „ж" пункту 1 статті 3
Декрету КМУ від 21 січня 1993 року № 7-93 зі змінами „Про
державне мито" , із
позовних заяв про розгляд питань захисту честі та гідності: розмір ставки
державного мита із позовних заяв про відшкодування моральної немайнової шкоди з
ціною позову понад 10000
неоподаткованих мінімумів доходів громадян становлять 10 відсотків ціни
позову.

З матеріалів справи вбачається, що подано позов про порушення відповідачем
прав і свобод касаційного скаржника та відшкодування моральної шкоди. Тобто суд
помилково послався на підпункт „ж" пункту 1 статті 3
Декрету , і
визначив сплату судового збору в розмірі 38000
грн.

' За таких підстав
слід керуватись підпунктом „д" пункту 1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України „ Про державне
мито ", відповідно
до якого з позовних заяв не майнового характеру ( або таких, що не підлягають оцінці), державне мито
складає 0,5 неоподаткованого
мінімуму громадян, тобто 8,50
грн. В цій частині ухвапа підлягає скасуванню.

Керуючись
ст.ст.303,304, 307,
312,313 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляїіійну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2006 року в частині
зазначення судом вимог про визначення судового збору в розмірі 38000 грн.-скасувати.

В частині інших вимог апеляційну скаргу ОСОБА_1 зняти з розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.