Справа №2-1474/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2007 року
Приморський районний суд
м. Одеси у складі:
головуючого-судді
Деруса А. В.
при секретарі
Брус Н.П.
розглянувши у відкрито
му судовому засіданні в м. Оде
сі цивільну справу за позово
м: ОСОБА_1 до ОСОБА_2, О
СОБА_3, ОСОБА_4 про відшко
дування матеріальної та мора
льної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 зве
рнувся до суду з позовом до ві
дповідачів ОСОБА_2, ОСОБ
А_3, ОСОБА_4 про відшкодув
ання матеріальної та моральн
ої шко­
ди, вказуючи, що з їх вини 09 гр
удня 2002 року було зруйновано й
ого гараж, чим було
завдано йому матеріальної
та моральної шкоди, яку він оц
інює відповідно у 60000 та
30000 грн.

В судовому засіданні п
озивач позовні вимоги доповн
ив та просив стягнути мора­л
ьну шкоду в розмірі 60000 грн. та п
озов задовольнити в повному
обсязі.
Відповідачі та їх пред
ставники позов не визнали, за
перечуючи проти нього з під­
став того, що позивачем, всупе
реч процесуального закону - с
т. 60 ЦПК України, не на­ведено д
оказів завдання йому матеріа
льної, а також і моральної шко
ди, обґрунтування їх розміру
, вини відповідачів у заподія
нні позивачу матеріальної шк
оди, тому, відпові­дно, недове
деність їх винних дій, унемож
ливлює задоволення вимог поз
ивача про від­шкодування мор
альної шкоди, крім того, вказу
вали і на пропуск позивачем с
троку по­зовної давності зад
ля звернення до суду за захис
том своїх прав; у зв'язку з чим
просили суд відмовити позив
ачу у задоволенні позову пов
ністю.
Вивчивши матеріали спра
ви, вислухавши доводи позива
ча, пояснення відповідачів т
а їх представників, допитавш
и свідка ОСОБА_5, суд доход
ить до висновку, що у задоволе
нні позовних вимог слід відм
овити з наступних підстав.
Судом встановлено, що п
озивач ОСОБА_1 подав 03 люто
го 2006 року позов до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відш
кодування матеріальної та мо
ральної шкоди з мотивів запо
діяння йому зруйнуванням 09 гр
удня 2002 року його гаражу, що ста
лося з вини відповідачів, мат
еріальної та моральної шкоди
. Відповідно до Прикінцевих т
а перехідних положень ЦК Укр
аїни, щодо цивільних відноси
н поло­ження цього кодексу з
астосовуються, до тих прав та
обов'язків, що виникли або про
до­вжують існувати після наб
рання ним чинності, а отже, з о
гляду на вказаний позивачем
термін, на час набрання чинно
сті ЦК України, ще не сплинув с
трок позовної давності за по
зовними вимогами, і тому, до пр
авовідносин сторін у справі,
слід застосовувати ЦК Украї
ни.
Позов подано 03 лютого 2006
року, тобто з пропуском, встан
овленого ст. 258 ЦК України стро
ку позовної давності, що є під
ставою, відповідно до ч. 4 ст. 267 Ц
К Украї­ни, для відмови у позо
ві. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК Укр
аїни, якщо суд визнає пова­жн
ими причини пропущення строк
у, порушене право підлягає за
хисту, проте, позива­чем не на
ведено, а судом не встановлен
о поважних причин пропуску с
троку; взагалі з клопотанням
про поновлення строку позив
ач до суду не звертався.
Щодо посилання позива
ча про порушення його прав та
спричинене цим завдання йом
у матеріальної та моральної
шкоди, слід зазначене таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК
України, шкода, завдана майну
особи, відшкодову­ється в по
вному обсязі особою, яка її за
вдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК У
країни моральна шкода завдан
а неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відш
кодовується особою, яка її за
вдала, за наявно­сті її вини, к
рім випадків встановлених ча
стиною другою цієї статті.
Відповідно абз. 1) ч. 1 ст. 214 ЦПК
України при ухваленні рішен
ня суд, зокрема вирішує, чи мал
и місце обставини, якими обґр
унтовувалися вимоги і запере
чення, та якими доказами вони
підтверджуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦП
К України, кожна сторона зобо
в'язана довести ті об­ставин
и, на які вона посилається як н
а підставу своїх вимог і запе
речень, крім випад­ків, звіль
нення від доказування, встан
овлених ст. 61 ЦПК України.
Згідно до приписів ст. 13
1 ЦПК України, сторони зобов'яз
ані подати свої докази чи пов
ідомити про них суд до або під
час попереднього судового з
асідання у справі. Докази под
аються у строк, встановлений
судом з урахуванням часу, нео
бхідного для подання доказів
. Докази, подані з порушенням в
имог, встановлених ч. 1 ст. 131 ЦПК
України, не приймаються, якщо
сторона не доведе, що докази п
одано несвоєчасно з поважних
причин.
У ст. 58 ЦПК України визна
чено, що належними є докази, як
і містять інформацію щодо пр
едмета доказування. Сторони
мають право обґрунтувати нал
ежність конкрет­ного доказу
для підтвердження їхніх вим
ог або заперечень. Суд не бере
до розгляду до­кази, які не ст
осуються предмета доказуван
ня.
Поряд з тим, ст. 59 ЦПК Укр
аїни щодо допустимості доказ
ів передбачено, що об­ставин
и справи, які за законом мають
бути підтверджені певними з
асобами доказу­вання, не мож
уть підтверджуватись іншими
засобами доказування.
Статтею 10 ЦПК України, в
становлено, що цивільне судо
чинство здійснюється на заса
дах змагальності сторін. Сто
рони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні п
рава щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення пе
ред судом їх переко­нливості
. Кожна сторона повинна довес
ти ті обставини, на які вона по
силається, як на підставу сво
їх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК У
країни.
Відповідно до ст. 11 ЦПК Укр
аїни передбачено диспозитив
ність цивільного судо­чинст
ва. Суд розглядає цивільні сп
рави не інакше як за зверненн
ям фізичних чи юри­дичних ос
іб, поданим відповідно до цьо
го Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі дока
зів сторін та інших осіб, які б
еруть участь у справі. Особа, я
ка бере участь у справі, розпо
ряджається своїми правами що
до предмета спору на власний
розсуд.
Позивачем, під час судов
ого розгляду, не доведено поз
овних вимог, заподіяння йому
матеріальної та моральної ш
коди відповідачами, їх винни
х дій (рішень, дій чи бездіяльн
ості), що з огляду на заперечен
ня і невизнання позову відпо
відачами, повинно бути довед
ено під час розгляду справи, я
к умова для застосування цив
ільної відповіда­льності та
задоволення позову.
З урахуванням відкладен
ня розгляду справи, судом бул
о запропоновано позивачу уто
чнити позов та подати суду на
лежні докази або подати суду
клопотання про забез­печенн
я або витребування відповідн
их доказів.
Між тим, позивач ухиливс
я від виконання вимог закону
, не подав належних дока­зів п
о справі, не звернувся до суду
із клопотаннями про забезпе
чення або витребування доказ
ів, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 60 Ц
ПК України та не реалізував п
роцесуальні права надані йом
у ст.ст. 134, 137, 143 ЦПК України.
У матеріалах справи ві
дсутні докази, що свідчать пр
о наявність обставин, що об­ґ
рунтовують вимоги позивача.
Викладені позивачем у позовн
ій заяві доводи, пояснен­ня с
торін, допит свідка, долучені
позивачем до матеріалів спр
ави письмові докази, суд оцін
ює як такі, що не доводять винн
их дій відповідачів та обґру
нтованості позовних вимог, з
окрема, і щодо розміру матері
альної та моральної шкоди.
За таких обставин, суд в
важає, що позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про відшкодування матеріа
льної та моральної шкоди, не є
обґрунтованим на­лежними до
казами, і у його задоволенні с
лід відмовити.
На підставі викладено
го й керуючись ст. ст. 3, 7, 8, 10, 11, 60, 208, 209
, 212, 214-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОС
ОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
, ОСОБА_4 про від­шкодуван
ня матеріальної та моральної
шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскар
жено в апеляційному порядку
до апеляційного суду Одесько
ї області через Приморський
районний суд міста Одеси шля
хом подачі в 10-денний строк з д
ня проголошення рішення заяв
и про апеляційне оскарження
і подан­ням після цього прот
ягом 20 днів апеляційної скарг
и, з подачею її копії до апеляц
ійної інстанції.