Справа № 2-209 /2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

27 березня 2007 р.                       Ренійський районний суд
Одеської області

у складі:   -     головуючого судді Дудник В.І.;

·
при секретарі Касаповій О.У.,

·
за участю адвоката ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку
користування земельною ділянкою та усунення перешкод у встановленні меж
земельних ділянок,  -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав,  проти
їх задоволення заперечує,  вважає,  що оскільки ні він,  ні позивач не є власниками виділених їм
земельних ділянок,  не мають державних
актів на землю,  то в порядку  ст.  402 ЦК України їм
необхідно укласти договір (встановити сервітут) із власником землі. Щодо чинення
перешкод у встановленні меж земельних ділянок,
пояснив,  що в дійсності він такі
не чинив,  хоча підтвердив наявність
спірних питань між ними в процесі користування земельними ділянками. Із
розділом земельних ділянок,  здійсненим
Ренійським БТІ,  не згоден,  вважає,
що він проведений неправильно,
оскільки обмежує його у користуванні в'їздною дорогою,  ширина якої є недостатньою для в'їзду
належних йому транспортних засобів.

В ході
судового розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копії технічних
паспортів на домоволодіння АДРЕСА_1 в
м.  Рені на ім'я ОСОБА_1; копії свідоцтв
від 23.03.2006р. про право власності на нерухоме майно на ім'я ОСОБА_1 та
ОСОБА_2; копії витягів від 23.03.2006р. із реєстру прав власності на нерухоме
майно; копія рішення виконкому Ренійської міськради від 24.02.2006р. № 46;
копія довідки Ренійського БТІ про право власності ОСОБА_1 на домоволодіння;
копії експлікацій домоволодінь АДРЕСА_1 та земельних ділянок при них; копія
генерального плану на домоволодіння АДРЕСА_1 в м.  Рені.

Судом в
ході судового розгляду справи встановлено,
що домоволодіння АДРЕСА_1 в
м.  Рені розташовано на земельній ділянці
площею 8235, 3 кв.м.  та складається з трьох домобудівель литер.
«А»,  «Б»,  «В». Відповідно до рішення виконкому Ренійської
міської ради № 46 від 24.02.2006р. вищевказане загальне домоволодіння та
земельна ділянка при ньому були поділені на три окремих домоволодіння із
присвоєнням нових поштових адресів: літер. «А» - НОМЕР_3,  площа земельної ділянки 4412, 70 кв.м. ; літер.
«Б» - НОМЕР_1,  площа земельної ділянки
1004,  10 кв.м. ; літер. «В» -
НОМЕР_1,  площа земельної ділянки 2818,
50 кв.м.  На підставі вищевказаного
рішення сторонам були видані відповідні свідоцтва про право власності на
домоволодіння НОМЕР_1 та нежитлові будівлі АДРЕСА_1 в м.  Рені,
оформлені технічні паспорти з планом домобудівель та земельних ділянок.
При виконанні розділу домоволодіння НОМЕР_1 була надана схема розділу земельної
ділянки відповідно до розмірів,
зазначених у рішенні № 46 від 24.02.2006р. Відповідач не згоден із даною
схемою,  вважає її такою,  що порушує його права на отримання
пропорційно виділеній йому нежитловій будівлі земельної ділянки,  визначає недостатньою для проїзду
транспортних засобів ширину в'їздної дороги,
у зв'язку із чим перешкоджає позивачу у встановленні огорожі по межі їх
земельних ділянок.

2

З метою
захисту своїх прав та інтересів,
визначення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод
при встановленні меж земельних ділянок,
позивач вимушений був звернутися до суду із відповідними вимогами.

Заслухавши
пояснення позивача,  його
представника,  заперечення
відповідача,  показання спеціаліста
ОСОБА_4,  вивчивши матеріали справи та
надані документи,  суд приходить до
висновку,  що позовні вимоги позивача
обґрунтовані,  знайшли своє належне
підтвердження в ході розгляду справи і підлягають задоволенню.

Як було
встановлено в ході розгляду справи,
рішенням виконкому Ренійської міської ради № 46 від 24.02.2006р.
був затверджений план поділу домобудівлі АДРЕСА_1 в
м.  Рені між співвласниками - сторонами по
справі,  також було дозволено Ренійському
БТІ видати свідоцтва про право власності: ОСОБА_2 - на домоволодіння
НОМЕР_3 площею 2818, 50 кв.м. ; ОСОБА_1 - на
домоволодінняНОМЕР_2,  НОМЕР_1 площею 4412, 70 кв.м.  та 1004, 10 кв.м.  відповідно,
взамін договору купівлі-продажу приміщень шляхом викупу. Таким
чином,  сторони стали власниками
виділених їм приміщень,  вони отримали
технічні паспорти на нерухомість,
зареєстрували належне їм право власності у передбаченому законом
порядку. Що стосується виділених їм земельних ділянок,  то на даний час сторони є фактичними
користувачами землі,  оскільки вони за
оформленням права власності шляхом видачі державного акту на землю не
зверталися до вирішення спірних питань землекористування у судовому порядку.

Згідно
із п.п. 6,  7 Перехідних положень ЗК України
громадяни та юридичні особи,  які мають у
постійному користуванні земельні ділянки,
але за ЗК України не можуть мати їх на такому праві,  повинні до 01.01.2008р. переоформити у
встановленому порядку право власності або право оренди на них. Громадяни та
юридичні особи,  що одержали у
власність,  у тимчасове користування,  в т.ч.
на умовах оренди,  земельні ділянки у
розмірах,  що були передбачені раніше
діючим законодавством,  зберігають права
на ці ділянки.

Виходячи
з цих положень,  сторони є дійсними
землекористувачами,  вільно реалізують
надані їм ЗК України права та добросовісно виконують передбачені законодавством
обов'язки. Особливістю змісту правомочностей володіння земельною ділянкою є
те,  що землекористувачі зобов'язані не
порушувати права власників суміжних земельних ділянок та
землекористувачів,  дотримуватися правил
добросусідства та обмежень,  пов'язаних
із встановленням земельних сервітутів та охоронних зон ( ст.  ст. 95,
96 ЗК України).

Оскільки
за рішенням № 46 від 24.02.2006р. первинне домоволодіння було поділено на три
нерухомі об'єкти,  сторони є
співвласниками житла,  а отже і
співкористувачами земельних ділянок.
ст.  103 ЗК України
передбачено,  що власники та
землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання
земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення,  при яких власникам,  землекористувачам сусідніх земельних ділянок
завдається найменше незручностей. Згідно із ч. 1,  4  ст.  120 ЗК України при
переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод,  а право користування - на підставі
договору оренди. При чому,  при переході
права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку
визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди,  якщо інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі і споруди.

Як
пояснювала в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_4 - інженер
Ренійського БТІ,  розділ домоволодіння АДРЕСА_1 в м.  Рені проводився на підставі площі забудови. У
власності відповідача перебуває 3/10 частини загального домоволодіння,  площа забудови складає 276 кв.м. ,  у власності позивача перебуває 7/10 частин
загального домоволодіння,  площа забудови
дорівнює 555 кв.м.  Земельні ділянки
сторін були поділені виходячи з площі часток нерухомості співвласників.
Так,  загальна площа земельної ділянки - 8235, 8 кв.м. ; на 3/10 частини нерухомості
відповідача приходиться
2470, 5 кв.м. ,  фактично
йому було виділено 2818,
5 кв.м. ; на 7/10 частин
нерухомості позивача приходиться
5774, 5 кв.м. ,    фактично
йому було виділено 5416,
8

3

кв.м.
Таким чином,  виділена
відповідачу площа земельної ділянки навіть перевищує його долю у домоволодінні
і його права не є порушеними. Як вважає спеціаліст,  за обмірами,
вказаними у схемі розділу Ренійського БТІ,  відповідач може безперешкодно користуватися
та обслуговувати належні йому будівлі. За нормами ДБН максимальний норматив на
в'їзд у двір домоволодіння складає 3
метри,  мінімальний - 2, 60 м.  Загальна ширина спільної в'їздної дороги у
сусідні домоволодіння сторін в даний час складає 9,  25 м.  Таким чином,
оскільки у власності ОСОБА_1 знаходяться 2 домоволодіння,  до
обох його домоволодінь веде одна в'їздна дорога,  ширина якої складає 5, 25 м.  (тобто 2 х 2, 60),  в силу конфігурації земельних ділянок,  обладнання іншого під'їзного шляху є
неможливим.  У відповідача,  що має одне домоволодіння,  ширина в'їзду у самому вузькому місці складає
4 метри,  ширина воріт у гаражах,  що знаходяться на його ділянці,  не перевищує 3, 5 метри,  тому доводи відповідача,  що така ширина в'їзду є для нього
недостатньою та перешкоджає йому нормально користуватися транспортом,  є явно безпідставними.

Відповідно
до п.2  ст.  95
ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в
порядку,  встановленому законом.  Власник земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю,  навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Як
встановлено в судовому засіданні,
чинення перешкод відповідачем полягає у тому,  що він навмисно,  не глядячи на неодноразові попередження та
прохання з боку позивача,  не звільняє
належну позивачеві територію від своєї техніки,
на земельній ділянці позивача утримує підсобне господарство.

Спростовуючи
доводи відповідача щодо застосування
ст.  402 ЦК України з приводу
встановлення сервітуту із дійсним власником землі,  суд зазначає,
що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо
земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб,  які не можуть бути задоволені іншим
способом.  Сервітут визначає обсяг прав
щодо користування особою чужим майном.  В
даному випадку за домоволодінням АДРЕСА_1 в
м.  Рені була закріплена земельна
ділянка,  яка в результаті
купівлі-продажу нерухомості,  а потім на
підставі рішення виконкому Ренійської міськради та схеми розділу,  складеною Ренійським БТІ,  була поділена між двома співвласниками
будівель. Земельне законодавство надає особам,
які ще не оформили право власності на землю,  певний строк для реалізації цього права,  а поки що сторони є тільки
землекористувачами. Крім того,  ні позивач,  ні відповідач не зверталися у встановленому
порядку із вимогами про встановлення сервітуту,
позовні вимоги позивача носять інший зміст,  самі ж спірні відносини можуть бути вирішені
в порядку ЗК України.

З
урахуванням всього вищенаведеного,  суд
задовольняє вимоги позивача щодо встановлення порядку користування земельною
ділянкою,  затверджує схему розділу
земельних ділянок співвласників майна,
оскільки вона вирішує спір по суті та не суперечить технічним
нормативам,  та зобов'язує відповідача не
чинити перешкоди у встановленні огорожі по межам земельних ділянок належних
сторонам домоволодінь.

Керуючись  ст.
ст.  10, 11,  60,
212,  213   ЦПК України,   ст.
ст.  95,
96,  103, 120 Земельного
Кодексу України,  п.п. 6, 7 Перехідних
положень Земельного Кодексу України,
ст.   ст.  11-13,
48 Закону України «Про власність»,  -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити
порядок користування земельною ділянкою при домоволодіннях по АДРЕСА_1,
що належить на праві приватної власності ОСОБА_2,

4

таНОМЕР_2 та НОМЕР_1,  що
належать на праві приватної власності ОСОБА_1,
згідно із схемою розділу земельної ділянки,  що був проведений Ренійським бюро технічної
інвентаризації,  виділивши у користування
ОСОБА_1 при нежитловій будівлі по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 4412, 70 кв. м. ,  при домоволодінні поАДРЕСА_1 земельну ділянку
площею 1004, 10 кв.
м.  ОСОБА_2 виділити у користування при
домоволодінні по АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 2818, 50 кв.м. ,  затвердивши таким чином схему розділу,  що був проведений Ренійським бюро технічної
інвентаризації.

Зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у встановленні огорожі по межам земельних
ділянок домоволодінь по АДРЕСА_1,  НОМЕР_1 згідно із схемою
розділу цих ділянок,  а також зобов'язати
ОСОБА_2 прибрати належне йому майно з земельної ділянки,  що виділена ОСОБА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16
грн. судових витрат.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження,  якщо заяву про апеляційне
оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження,  але апеляційна скарга не
буде подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги,  рішення,  якщо його не буде скасовано,  набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Строк
оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний
суд Одеської області: 10
днів - з дня
проголошення рішення,  20 днів - після подання
заяви про апеляційне оскарження.