РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня
2007 року                                                                                   м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого   - Вадовської Л.М. ,

суддів                                                    -
Ващенко Л.Г.,

Фадєєнко А.Ф.,

при
секретарі - Боднар М. М. ,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора м.  Іллічівська в інтересах ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  за участю третьої особи органу опіки та
піклування виконкому Іллічівської міської ради про зобов'язання не перешкоджати
в користуванні квартирою,  визначення
порядку користування квартирою,  вселення
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської
області від 12 березня 2007 року,  -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор
м.  Іллічівська,  звернувшись 22 вересня 2006 року до суду з
вищеназваним позовом в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2.,
вказав,  що ОСОБА_1.,
ІНФОРМАЦІЯ_1,  в
порядку спадкування за законом є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_3.,  будучи власником
3/4 частин вказаної квартири,
перешкоджає малолітньому ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 користуватися
квартирою,  проживати в такій. Прокурор
просив зобов'язати відповідача не перешкоджати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
користуванні квартирою,  визначити
порядок користування квартирою,  виділивши
у володіння та користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жилу кімнату площею 11, 2 кв.м
,  ОСОБА_3 жилу кімнату площею 16, 8 кв.м
,  залишивши у спільному користуванні
кухню,  туалет,  ванну кімнату,  коридор,
та просив вселити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у спірну квартиру.

ОСОБА_2 особисто і як
законний представник малолітнього ОСОБА_1 заявлені прокурором в їх інтересах
вимоги підтримала.

Відповідач
ОСОБА_3. позов не
визнала,  посилаючись на неприязні
стосунки заперечувала проти проживання в квартирі ОСОБА_2.

Рішенням
Іллічівського міського суду Одеської області від 12 березня 2007 року позов
задоволено,  зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати
ОСОБА_1 і

Справа №
22ц-2872-2007                                                  Категорія
5

Головуючий у
першій інстанції Ледньова Т.В. Доповідач Вадовська Л.М.

ОСОБА_2
в користуванні квартирою АДРЕСА_1,
визначено порядок користування квартирою,  виділено у володіння та користування ОСОБА_1 і ОСОБА_2 жилу
кімнату площею 11, 2 кв.м,  ОСОБА_3 жилу кімнату
площею 16, 8 кв.м,  залишено у спільному
користуванні кухню,  туалет,  ванну кімнату,  коридор,
вселено в квартиру ОСОБА_1.
і ОСОБА_2

В
апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
просить рішення суду першої інстанції скасувати,  справу направити на новий розгляд.

Неправильність
рішення суду апелянт мотивувала порушенням норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції,  заслухавши пояснення,  дослідивши докази,  колегія судців дійшла висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги,
скасування рішення суду,  ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог з наступних підстав.

Задовольняючи
позов,  суд першої інстанції виходив з
положень  ст.  ст.
358,  383 ЦК України,  які передбачають право власника квартири
використовувати таку для власного проживання і проживання членів своєї
сім'ї,  право вимагати надання у
володіння та користування тієї частини майна в натурі,  яка відповідає його частці у праві спільної
часткової власності. Встановивши,  що
ОСОБА_3. чинить
перешкоди в користуванні квартирою і тим самим порушує права ОСОБА_1 як власника
частини квартири на власне проживання та проживання його матері,  суд зобов'язав відповідача не чинити перешкод
ОСОБА_1 та його
матері ОСОБА_2 в користування квартирою. Визначаючи порядок користування
квартирою,  суд послався на те,  що квартира має дві жилі кімнати,  і надав жилу кімнату меншої площі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,  жилу кімнату більшої площі
ОСОБА_3 Суд не мотивував чому саме такий порядок користування квартирою обрано.
Крім того,  надавши жилі кімнати не лише
у користування,  а й володіння,  суд тим самим фактично перерозподілив частки
співвласників у спільній частковій власності на квартиру,  оскільки жила кімната площею 11, 2 кв.м не
відповідає 1/4 частці власності ОСОБА_1

Колегія
суддів вважає,  що висновки суду першої
інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи,  а вирішення спору в частині визначення
підстав усунення перешкод в користуванні квартирою ОСОБА_2,  її вселення,
та в частині встановлення порядку користування квартирою,  виділення у володіння та користування певних
жилих приміщень,  вказує на неправильне
застосування норм матеріального права.

Зазначені
обставини згідно п.п.3, 4 ч.1  ст. 309
ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення
по суті позовних вимог.

Колегія суддів
вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_2 з 20 травня 1993
року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4. (а.с. 11).

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є
батьками ОСОБА_1,  2 лютого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4
помер (а.с. 12).

Згідно
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 18 грудня 1997 року Іллічівською міською радою,  квартира АДРЕСА_1 Одеської області належала
на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_5 помер.

Спадкове майно
після смерті ОСОБА_5. складалося з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Спадщину
прийняли дружина померлого ОСОБА_3.
та онук ОСОБА_1.

19
травня 2006 року державний нотаріус Іллічівської міської державної нотаріальної
контори видала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кожному окремо свідоцтво про право на спадщину за законом
на спадкове майно померлого ОСОБА_5. (а.с. 9,
18). Квартира АДРЕСА_1 стала спільною частковою власністю ОСОБА_3 та малолітнього
ОСОБА_1,  їх частки становлять відповідно 3/4 та 1/4.

Згідно
ч.1  ст. 383 ЦК України власник
квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та
проживання членів сім'ї.

ОСОБА_1. як
власник частини квартири має право проживати в квартирі. Дії ОСОБА_3,  направлені на перешкоджання іншому співвласнику квартири
користуватися такою,  є
неправомірними,  оскільки порушують право
власності і його складову право користування власним майном.

ОСОБА_1
як власник частини квартири підлягає вселенню в таку,  а ОСОБА_3. зобов'язанню не перешкоджати йому в користуванні
квартирою. Крім того,  ОСОБА_1. вселяється в
квартиру,  в якій раніше проживав і був
позбавлений можливості продовжувати користуватися жилим приміщенням
протиправно.

Спірна
квартира є двокімнатною,  загальна площа
становить 43, 5 кв.м. ,  жила площа
складає 28, 0 кв.м.  Жилі кімнати площею
11, 2 кв.м та 16, 8 кв.м є суміжними (а.с. 15-17). Оскільки квартира є спільною
частковою власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
то відповідно до ч.1  ст. 358 ЦК
України право спільної часткової власності співвласники здійснюють за згодою
між собою.

Встановлено,  що співвласники ОСОБА_3. та ОСОБА_1 в особі законного
представника ОСОБА_2. не дійшли домовленості про порядок користування
квартирою,  що є їхньою спільною
частковою власністю. ОСОБА_3.
заперечує проти проживання в квартирі матері ОСОБА_1 ОСОБА_2.,  яка не є співвласником квартири.

Однак ОСОБА_2 підлягає
вселенню в квартиру та має право користування такою з інших підстав.

Так,
ОСОБА_2,  ОСОБА_1. зареєстровані в
квартирі АДРЕСА_1 з 29 липня 2005 року зі згоди ОСОБА_5. та ОСОБА_3 Реєстрацію
зберігають і по теперішній час.

ОСОБА_2 проживала та
була зареєстрована в квартирі також в період з 16 травня 1994 року по 19 серпня
1996 року,  деякий час проживала в
квартирі без реєстрації як дружина Вакушева О.В. - сина наймача,  а потім і власника квартири.

ОСОБА_2,  ОСОБА_1
в спірній квартирі не проживають з літа 2006 року із-за перешкод ОСОБА_3

Докази у
справі вказують на те,  що ОСОБА_2 набула
самостійного права користування спірною квартирою. Підтвердженням такого
висновку є те,  що при вселенні ОСОБА_2.
в квартиру було дотримано встановленого
ст. 65 ЖК України порядку. Так,
на вселення та реєстрацію в квартирі була згода ОСОБА_5. та ОСОБА_3,
реєстрація ОСОБА_2. в квартирі зберігається і по теперішній
час,  спірне жиле приміщення було її та
сина постійним місцем проживання,  ОСОБА_2 з відповідачем
спільно вели домашнє господарство,  таке
проживання в квартирі було досить тривалим і припинилося у літку 2006 року
із-за перешкод,  навмисно створених ОСОБА_3

ОСОБА_2 не визнана
такою,  що втратила право користування
жилим приміщенням.

Колегія суддів
вважає,  що право ОСОБА_2. на
користування спірною квартирою порушено і підлягає захисту шляхом зобов'язання
ОСОБА_3 не перешкоджати в користуванні квартирою та вселення
ОСОБА_2. в квартиру.

Щодо
позовних вимог про визначення порядку користування квартирою,  колегія судців вважає,  що такі у заявленому виді задоволенню не
підлягають. Порядок користування жилим приміщенням визначається за домовленістю
осіб,  що проживають в такому. У разі
спору для визначення порядку користування квартирою в обов'язковому порядку
призначається судово-будівельна експертиза,
яка надає можливі варіанти встановлення порядку користування квартирою.
Вимоги про надання сторонам не лише у користування,  а й у володіння певних жилих кімнат квартири
є безпідставними,  оскільки власність на
квартиру є спільною частковою,  частки є
визначеними,  вимоги про розділ такої
власності чи виділ частки не заявлялись.

Керуючись  ст. 303,
п.2 ч.1  ст. 307,  п.п.3, 4 ч.1
ст. 309,   ст. 313,  ч.2
ст. 314,   ст.  ст. 316,
317,  319 ЦПК України,  колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Іллічівського міського суду Одеської області від 12 березня 2007 року -скасувати
і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позов
прокурора м.  Іллічівська в інтересах
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  за участю третьої особи органу опіки та
піклування виконкому Іллічівської міської ради про зобов'язання не перешкоджати
в користуванні квартирою,  визначення
порядку користування квартирою,  вселення
- задовольнити частково.

Зобов'язати
ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1,
ОСОБА_2в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселити
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

В
задоволенні позовних вимог про визначення порядку користування квартирою
АДРЕСА_1 шляхом надання у володіння та користування ОСОБА_1,  ОСОБА_2житлової кімнати площею 11, 2 кв.
м,  залишення у володінні та користуванні
ОСОБА_3 житлової кімнати площею 16, 8 кв.
м та визначення спільного користування кухнею,  туалетом,
ванною кімнатою,  коридором   - відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту проголошення.

Рішення може
бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання законної сили.