Справа №2-29
26 січня 2007 року                                                                                                       м. Жашків
Жашківський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді                                                                                       - Шимчик Р.В.,
при секретарі                                                                                    - Середюк О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жашків
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ "Прогрес" про
визнання договору оренди земельної ділянки недійсним
звернувся до суду з позовом до ТОВ "Прогрес" про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки.
своїх позовних вимог позивач зазначає, що він є власником земельної ділянки
знаходиться в межах Нагірнянської сільської ради Жашківського району.
року, між позивачем та відповідачем нібито був укладений договір оренди
належної першому земельної ділянки. Даний договір ОСОБА_1 не підписував, його
умови з ним не погоджувалися, що свідчить про відсутність волевиявлення
позивача щодо укладення договору, який був підписаний від його імені дружиною
без погодження з ним.
договорі відсутні деякі істотні умови, передбачені Законом України "Про
оренду землі", а саме: не вказані розмір та розташування земельної
ділянки, існуючі обмеження щодо його використання, індексація орендної плати та
відповідальність за її несплату чи несвоєчасну оплату, що теж є підставами для
визнання спірного договору недійсним.
В зв'язку з викладеним позивач просить визнати зазначений
судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його
відповідача ТОВ "Прогрес" в судове засідання не з'явився, при цьому
ТОВ "Прогрес" своєчасно повідомлене про час та місце розгляду справи
повісткою, про причини неявки суду не повідомлено. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224
пояснення позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
В судовому
засіданні встановлено, що 12
березня 2004 року між
ОСОБА_1 та ТОВ "Прогрес" в собі
директора ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки
(а.с.4-5), за яким відповідач прийняв у тимчасове користування на умовах оренди
земельну ділянку загальною площею 2,94
га, яка належить позивачу на підставі державного акту на право приватної
власності на землю НОМЕР_1 (а.с.7). Згідно копії заяви (а.с.8), позивач
звертався до директора ТОВ "Прогрес" з проханням розірвати згаданий
договір, про що йому було відмовлено.
Як показала в судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_3, 12 березня 2004 року, вона, без
погодження із своїм чоловіком, позивачем по справі, який на той час знаходився
на заробітках в м. Києві, уклала від імені останнього із ТОВ
"Прогрес" в особі директора ОСОБА_2 , договір оренди земельної
ділянки, яка належить ОСОБА_1 на праві власності. Позивач до останнього часу не
знав, що належна йому земельна ділянка передана в оренду, а дізнавшись, вирішив
договір розірвати, про що йому було відмовлено директором ТОВ
Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути
вільним і відповідати його внутрішній волі.
Як встановлено в судовому засіданні, зазначений вище
договір оренди землі був підписаний не власником земельної ділянки, а тому при
його укладенні відсутнє було волевиявлення позивача і його підписання не
відповідало внутрішній волі останнього.
Згідно ч.1 ст.15 Закону України
"Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року, одними з істотних умов договору оренди землі
є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); орендна
плата із зазначенням її індексації та відповідальності за її несплату; існуючі
обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки.
При вивченні в судовому засіданні договору оренди земельної ділянки від 12 березня 2004 року( а.с. 4-5), судом встановлено, що в ньому
відсутні вищезазначені істотні умови.
ч.2  ст.15 цього ж Закону передбачає, що відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.
У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК
України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним
засадам суспільства.
Згідно ч.1 ст.215 ЦК
України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину сторонами вимог, які встановлені частиною першою та третьою статті 203 цього Кодексу.
ч.3   ст.215 ЦК України
передбачає, що якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).
В даному випадку суд вбачає порушення вимог ст.203 ЦК України та ст.15
Закону України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998
року при укладенні вказаного договору, а саме - в договорі
відсутні ряд істотних умов, передбачених ч.1ст.15 Закону, та не дотримано вимог
ч.3 ст.203 ЦК України,
що є підставами для визнання договору недійним.
У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує на
користь позивача з відповідача витрати, пов'язані зі сплатою ним при
пред'явленні позову 8 грн. 50 копійок
державного мита та 7 грн. 50 копійок витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
10,11, 88,209,212,214-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 203,215
ЦК України, ст.15 Закону України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року, суд
Позовну заяву ОСОБА_1до ТОВ "Прогрес" про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки задовольнити в повному обсязі.
Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 12 березня 2004 року, який був
укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Прогрес" в особі директора ТОВ ОСОБА_2
з моменту його укладення.
Стягнути з ТОВ "Прогрес" на користь ОСОБА_1 8 (вісім) гривень 50 копійок сплаченого
державного мита та 7 (сім)
оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя   Р.В. Шимчик