Справа № 22-200
2007 р.                             Головуючий
Категорія 40Доповідач -
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДКІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

16
січня 2007 р.
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Головуючого - Полежая В.Д.

Суддів - Белінської І.М., Спірідонової Л.С.

при секретарі - Шевченко Н.П.

розглянула  у
відкритому  судовому  засіданні
в  м.   Кіровограді
цивільну  справу  за апеляційною     скаргою
Управління     праці     та
соціального     захисту     населення Олександрійської міської ради на
рішення Олександрійського міськрайонного суду від 31 жовтня 2006 р. та
додаткове рішення від 1 листопада 2006 р. Заслухавши доповідача, сторони,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у грудні 2004
р. звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту
населення Олександрійської міської ради про поновлення на роботі, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що працюючи ІНФОРМАЦІЯ_1територіального центру
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської
ради, він наказом адміністрації НОМЕР_1. за систематичне невиконання без
поважних причин, покладених на нього трудових обов'язків був звільнений з
роботи за п.3 ст.40 КЗпП України. Посилаючись на те, що свої трудові обов'язки
він виконував сумлінно, а звільнення пов'язано з упередженим ставленням до
нього з боку адміністрації, просив поновити його на попередню роботу ІНФОРМАЦІЯ_1,
а також стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу, вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього
заробітку, а також 5000 грн. в відшкодування завданої йому незаконним
звільненням моральної шкоди.

В додаткових позовних вимогах просив визнати незаконними
і накази відповідача про накладення на нього дисциплінарних стягнень у вигляді
догани наказами НОМЕР_2., НОМЕР_3. та НОМЕР_4 як такі, що не відповідають
вимогам закону.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконними накази директора територіального
центру Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської
міської ради НОМЕР_2. та
наказ НОМЕР_4. про
оголошення догани ОСОБА_1 та наказ НОМЕР_1. начальника Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради про звільнення
позивача.

ОСОБА_1
поновлено ІНФОРМАЦІЯ_1територіального центру Управління праці та
соціального захисту населення Олександрійської міської ради.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення
Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 7830
грн. 80 коп., в
відшкодування моральної шкоди -
1000 грн. та 400 грн. в
відшкодування витрат за надання юридичної допомоги.

В задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням рішення суду від 31.10.06 р. доповнено
вказівкою про поновлення позивача ІНФОРМАЦІЯ_1територіального центру Управління
праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради з 24 листопада 2004 p., а рішення в
частині поновлення позивача на роботі і стягнення заробітної плати в межах
платежу за один місяць в сумі 372
грн. 85 коп.
допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування судових рішень з
ухваленням нового, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в зв'язку з
неповним з'ясуванням дійсних обставин справи та порушенням норм процесуального
права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1., працюючи
ІНФОРМАЦІЯ_1територіального центру
Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради
наказом начальника управління від НОМЕР_1був
звільнений з роботи за систематичне невиконання без поважних причин покладених
на нього обов'язків за п.3 ст.40 КЗпП України.

За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може
бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до
нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних
причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку (п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада
1992 р №9 (зі змінами)
«Про практику розгляду судами трудових спорів».

В порушення зазначених вимог в наказі не зазначено, який
саме проступок на роботі став підставою для звільнення позивача і, після
застосування до нього яких дисциплінарних стягнень чи стягнення.

За таких підстав суд обгрунтовано прийшов до висновку, що
звільнення позивача не відповідає вимогам п.3 ст.40 КЗпП України, а тому
правильно, відповідно до ст.235 КЗпП України поновив ОСОБА_1 на попередню
роботу ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнувши на його користь з відповідача заробітну плату за
час вимушеного прогулу в сумі 7830
грн. 80 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що наказом
адміністрації від НОМЕР_4
позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани,
не можуть бути взяті до уваги.

Дійсно, в наказі про звільнення підставою зазначена
доповідна директора територіального центру та протокол засідання профспілкового
комітету територіального центру від ІНФОРМАЦІЯ_2.

У цій доповідній (а.с.41) є і посилання на наказ від НОМЕР_4, але суд
обгрунтовано визнав його таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки в
ньому відсутні посилання на те, в чому полягали неодноразові порушення,
недбалість та безвідповідальність позивача під час виконання ним своїх
обов'язків і коли ці порушення мали місце (а.с.9). Також при застосуванні зазначеного дисциплінарного
стягнення був порушений його порядок (ст.149 КЗпП України).

В судовому засіданні було доведено, що між позивачем і
адміністрацією територіального центру склалася конфліктна ситуація, що
підтверджується як заявами ОСОБА_1 на ім'я начальника управління праці та соціального
захисту населення (а.с.68-69,
71-72) так і директора територіального центру (а.с.74-78), а тому
відповідачем не  були  спростовані
посилання  позивача  на
те,   що  звільнення
з  роботи,  а
також

2

3

застосування
до   нього   дисциплінарних   стягнень
було   пов'язано   з
упередженим .    ставленням до нього з боку
адміністрації.

За таких підстав, а також порушення
порядку застосування дисциплінарних стягнень, суд
правильно визнав накази НОМЕР_2 та НОМЕР_3 незаконними.

Відповідає вимогам ст.237-1 КЗпП
України і розмір стягнутої з відповідача на користь позивача
моральної шкоди.

Решта зазначених в апеляційній
скарзі доводів також ретельно перевірялася судом і їм дана належна
оцінка.

Рішення суду ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись ст.ст.307-308, 313-315, 317, 319,322 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити, а рішення
Олександрійського .міськрайонного суду від 31 жовтня 2006р. та додаткове рішення від 1 листопада 2006 р. залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної
інстанції на протязі двох місяців.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
В.Д. Полежай