У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7
лютого 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:                          Лященко Н.П.,           Прокопчука Ю.В..,

Панталієнка П.В.,     Пшонки М.П.,
-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (далі - ВАТ ЕК
«Херсонобленерго»), УМВС України в Херсонській області про зобов'язання
провести перерахунок плати за користування електроенергією,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2003 року ОСОБА_1 пред'явив у суді позов до ВАТ ЕК
«Херсонобленерго» про зобов'язання провести перерахунок плати за користування
електроенергією.

Зазначав, що він працює в органах внутрішніх справ України та згідно зі ст.
22 Закону України «Про міліцію» має пільги з оплати житлово-комунальних послуг,
у тому числі й за послуги з електропостачання.

Однак ст. 58 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2120- III «Про
Державний бюджет України на 2001 рік» (далі - Закон № 2120- III) дія
нормативних актів, що дають право на пільги працівникам міліції, була зупинена.

Конституційний Суд України Рішенням від
20 березня 2002 року                   №
5-рп/2002 положення ст. 58 Закону № 2120- III щодо зупинення дії положень
законодавчих актів України в частині надання пільг, компенсацій і гарантій, які
фінансуються з бюджетів усіх рівнів, визнав неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення цього Рішення, тобто з 20 березня 2002 року.

Законом
України «Про Державний бюджет на 2002 рік» з 1 січня 2002 року було відновлено
пільги, у тому числі і працівникам міліції. Відповідно до ст. 59 Закону України
«Про Державний бюджет на 2003 рік» на нього та членів його сім'ї
розповсюджувались пільги в розмірі 50% знижки з оплати за електроенергію.

У квітні
2002 року він звернувся до відповідача в особі Великоолександрівського району
енергозбуту і електромереж із заявою про відновлення пільг та проведення
перерахунку оплати за спожиту електроенергію, проте йому в цьому було
відмовлено.

Просив
задовольнити його вимоги - зобов'язати відповідача провести перерахунок оплати
за спожиту електроенергію за період з 11 червня 2001 року до дня звернення до
суду - 5 листопада 2003 року - з урахуванням 50% знижки та наявності на його
особистому рахунку 369 грн. 47 коп., перерахованих йому в 2000 році Управлінням
внутрішніх справ.

У судовому
засіданні позивач уточнив свої вимоги та просив зробити перерахунок за період з
19 березня 2002 року до 5 листопада 2003 року, оскільки він став власником
будинку АДРЕСА_1 лише з 19 березня 2002 року.

Судом до участі
в справі як співвідповідача залучено УМВС України в Херсонській області.

Рішенням
Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29 грудня 2003
року зобов'язано ВАТ ЕК «Херсонобленерго» провести                 ОСОБА_1 перерахунок за спожиту
електроенергію за період з 19 березня 2002
року до 31 грудня 2002 року включно з урахуванням боргу в сумі 369 грн. 47 коп.
та пільг на які він згідно з Законом України «Про міліцію» має право; за період
з 01 січня 2003 року до 05 листопада 2003 року лише з урахуванням боргу.

Рішенням
апеляційного суду Херсонської області від 7 квітня 2004 р. вищезазначене
рішення суду першої інстанції в частині відмови в перерахунку плати за
користування електроенергією за 2003 рік скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким зобов'язано ВАТ ЕК «Херсонобленерго» зробити позивачу
перерахунок за спожиту електроенергію за 2003 рік з урахуванням наданих йому
пільг.

У
касаційній скарзі ВАТ ЕК «Херсонобленерго» просить скасувати постановлені в
справі рішення та постановити нове рішення.

Касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1, суди виходили з того, що він є працівником органів
внутрішніх справ України та згідно зі ст. 22 Закону України «Про міліцію» має
пільги з оплати житлово-комунальних послуг, у тому числі й за послуги з
електропостачання. йому та членам його сім'ї надається 50% знижка з оплати,
тому відповідач має зробити відповідні перерахунки за 2002-2003 роки.

Проте
повністю погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій
не можна, оскільки суди дійшли їх у порушення вимог матеріального та
процесуального закону.

Статтею 95
Конституції України визначено, що виключно Законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків. У статті 4 Бюджетного кодексу України
зазначено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не
суперечать положенням цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Статтею 53
Закону України «Про Державний бюджет України на 2002 рік» визначено джерело
покриття витрат на надання пільг, компенсацій і гарантій громадянам, яким вони
надаються за професійною ознакою. Витрати на безоплатне матеріальне та побутове
забезпечення, на які згідно з законами України мають право окремі категорії
працівників бюджетних установ, здійснюються за рахунок коштів цих установ.

Проте,
покладаючи обов'язок відшкодувати витрати на пільгове забезпечення позивача
електроенергією за 2002 рік на ВАТ ЕК «Херсонобленерго», суди цих положень
Закону не врахували.

Статтею 59
Закону України «Про державний бюджет України на 2003 рік» установлено, що
пільги, компенсації і гарантії, на які згідно з законами України мають право
окремі працівники бюджетних установ щодо знижки плати за користування житлом
(квартирної плати), паливом, телефоном та плати за комунальні послуги
(водопостачання, газ, електрична та теплова енергія) надаються у разі, якщо
грошові доходи цих працівників менше величини прожиткового мінімуму,
встановленої для працездатних осіб.

Зазначені
вимоги Закону також залишились поза увагою судів. Грошові доходи позивача ними
не встановлені та не з'ясовано, чи виникло в нього право відповідно до
вищезазначених вимог Закону на пільги щодо оплати за електроенергію.

Крім того,
користування електричною енергією можливе лише на підставі договору. Проте
судами не з'ясовано, чи укладався позивачем договір про користування
електричною енергією з енергопостачальною компанією (у матеріалах справи такий
договір  відсутній).

Не
зрозуміло з рішення суду першої інстанції, про які борги, кого й перед ким
йдеться в резолютивній частині рішення. На порушення вимог ст.ст. 202, 203 ЦПК
України (1963 року) мотивувальна частина рішення не містить будь-яких висновків
щодо цього.

Постановляючи
рішення, суд не врахував і роз'яснень, що містяться в пп. 4-7 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року № 11 «Про судове рішення”.

З огляду на
викладене постановлені судові рішення не можна визнати законними та
обґрунтованими і вони підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства
енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 29
грудня 2003 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 7 квітня
2004 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В.Патрюк

Судді:

Н.П.Лященко

П.В.Панталієнко   Ю.В.Прокопчук  М.П. Пшонка