Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

30 липня 2007
року Золочівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого-судді                                                 Юхименко
О.М.

при
секретарі                                                         Озерській
Ю.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.
Золочів цивільну справу за позовом СТОВ "Відродження"
доОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_5про визнання договорів недійсними,  -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом про визнання договорів недійсними. Вказавши,  що 1 жовтня 2006 року між ОСОБА_1,  ОСОБА_2 ОСОБА_3., ОСОБА_4.  та ОСОБА_5 були укладені відповідні договора
№ № 1, 2, 3, 4 про відступку права вимоги. Предметом всіх вищевикладених
договорів являється передача колишніх засновників СТОВ «Відродження»
ОСОБА_1,  ОСОБА_2  ОСОБА_3 ОСОБА_4.ОСОБА_5 права вимоги визнання
недійсним протоколу № 1 від 25.07.2005 року СТОВ «Відродження»,  права вимоги частини прибутку за період з
січня 2000 року по жовтень 2006 року,
права розпоряджатися отриманою частиною прибутку,  а також права поновлення у складі учасників
СТОВ «Відродження».

В судовому
засіданні позивач,  його представник
позов підтримали.

Відповідачі
ОСОБА_1., ОСОБА_4, ОСОБА_3,  ОСОБА_2 та
їхній представник за дорученням в судовому засіданні пред'явлені позовні вимоги
не визнали повністю,  посилаючись на
те,  що укладені договори між ними та
ОСОБА_5 про відступлення права вимоги являються законними. При укладені
вищеназваних договорів вони вважали,  що
ОСОБА_5 як досвідчена людина,  зможе
перевірити фінансову діяльність СТОВ «Відродження»,  директором якого являєтьсяОСОБА_6Крім цього
складаючи вищевказану угоду із слів ОСОБА_5 вони зрозуміли,  що матимуть належну кількість голосів,  яка б могла протистояти кількості
голосів,  які належали ОСОБА_6. та іншим
засновникам,  цим самим мали можливість
звільнити з посади директора ОСОБА_6 При заснуванні

2

СТОВ
«Відродження» кожен з них в статутний фонд товариства вніс по 281, 25
гривні,  а іншу суму,  яка б остаточно складала 930 гривень,  вони повинні були внести на протязі
року,  як це передбачено Статутом
товариства. Крім вищеназваних коштів більше ніяких грошей до статутного фонду
СТОВ «Відродження» вони не вносили. В 2005 році,  кошти які були ними внесені в статутний фонд
були повернуті,  і їм стало відомо,  що їх звільнили з посади засновників СТОВ
«Відродження» за винятком ОСОБА_2  яка в
2001 році за власним бажанням звільнилася з товариства.

Третя
особа на стороні відповідачів - ОСОБА_5 в судовому засіданні фактично визнав
позовні вимоги позивача і при цьому пояснив,
що дійсно з вищеназваними особами були укладені договори №№ 1, 2, 3, 4
про відступлення права вимоги,  від яких
в даний час він відмовився,  а тому
вважає,  що даного спору по справі не
існує і вважає недоцільним розглядати дану справу.

Суд,  заслухавши пояснення сторін,  допитавши свідків,  перевіривши матеріали справи,  прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

25 липня
2005 року були проведені загальні збори учасників СТОВ «Відродження»,  на яких з складу його учасників були виключені
ОСОБА_1., ОСОБА_4. , ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Згідно з
ч.2  ст. 13 Закону України «Про
господарські товариства» № 1576 від 19.09.1991 року пунктом 6.7. Статуту СТОВ
«Відродження» вклад,  оцінений у гривнях,  становить частку учасника та засновника у
статутному фонді.

Статутний
фонд СТОВ «Відродження» станом на 25 липня 2005 року становить 4845 гривень.

На
момент проведення зборів СТОВ «Відродження» кожним з його учасників були
внесені вклади у статутний фонд у розмірах:ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8,
ОСОБА_9. по 930 гривень,  а ОСОБА_1,
ОСОБА_4. , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 281, 25 гривень.

Таким
чином,  частки учасників СТОВ
«Відродження» у статутному фонді становили: ОСОБА_6  ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 по 19, 2 %
відповідно,  а ОСОБА_1., ОСОБА_4.,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 5, 8 % відповідно.

У
відповідності з  ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,  іншим актам цивільного законодавства,  а також моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній
волі.

1 жовтня
2006 року між вибувшими учасниками СТОВ «Відродження» ОСОБА_1,
ОСОБА_4.,ОСОБА_3.,  ОСОБА_2 та ОСОБА_5
були укладені відповідно договори №№

3

1, 2, 3, 4 про
відступлення права вимоги визнання недійсним протоколу загальних зборв СТОВ
«Відродження» № 1 від 25 липня 2005 року,
право вимоги частки прибутку товариства за період з січня 2000 року по
жовтень 2006 року,  право розпорядження
часткою прибутку,  а також право
відновлення у складі учасників СТОВ «Відродження».

Зазначені
договори суперечать нормам матеріального права.

Згідно з
ч. 1  ст. 100 Цивільного кодексу України
право участі в товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо
передаватися іншій особі.

Відповідно
до ч. 5  ст. 98 Цивільного кодексу України
рішення загальних зборів товариства може бути оскаржено учасником товариства.

ОСОБА_1.,
ОСОБА_4. ,  ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передали
безумовно і остаточно своє право участі в товаристві третій особі -
ОСОБА_5,  який не є учасником СТОВ
«Відродження».

Відповідно
до ч.1  ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1)
передачі ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з
ч.1  ст. 513 Цивільного кодексу України
правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі,  що і правочин,  на підставі якого виникло зобов'язання,  право вимоги за яким передається новому
кредиторові.

Загальні
збори товариства є вищим органом товариства до компетенції якого належить
рішення яких-небудь питань діяльності товариства (ст. ст. 41, 58, 59 Закону
України «Про господарські товариства» № 1576-ХП від 19.09.1991 року), у тому
числі затвердження річних результатів діялності товариства,  порядку розподілу прибутку,  строку та порядку виплати частки прибутку
(дивідентів) та визначення іхнього розміру.

Відповідно
до  ст.15 Закону України "Про
господарські товариства" чистий прибуток товариства є його власністю і
залишається у нього в повному розпорядженні. Товариство відповідно до
установчих документів самостійно визначає напрями використання прибутку.

Пунктами
6.5,  7.2.1 Статуту СТОВ
"Відродження" до виняткової компетенції загальних зборів учасників
товариства належить питання визначення напрямків використання прибутку і порядок
його розподілу.

У
відповідності з  ст. ст. 10, 11, 15, 41,
60, 61 Закону України «Про господарські товариства» право учасника товариства
на одержання частини прибутків (дивідентів) і відповідне йому зобов'язання
товариства здійснити виплату частки прибутку наступає лише після прийняття
загальними зборами товариства рішення про оголошення чистого прибутку
дивідентом.

Судом
встановлено,  що загальні збори учасників
СТОВ «Відродження» за період з січня 2000 року по липень 2005 року рішення про
напрями чистого прибутку товариства на виплату дивідентів не приймалося.

4

Таким чином,  у СТОВ «Відродження» на момент заключения вищевказаних
договорів не існувало зобов'язання виплати частки прибутку (дивідентів)
ОСОБА_10ОСОБА_11,ОСОБА_3 та ОСОБА_2  а у
відповідачів право вимоги одержання.

Судом
встановлено,  що яких-небудь основних
зобов'язань,  передбачених  ст. 202 Цивільного кодексу України,  по яким можлива передача прав вимоги іншим
особам,  між СТОВ «Відродження» та
відповідачами не існує.

Допитаний
в судовому засіданніОСОБА_8. пояснив,  що
він також являвся засновником СТОВ «Відродження». В 2005 році до нього
звертався ОСОБА_5 з проханням укласти з ним договір відступлення права вимоги.
Згідно якого,  як він поясняв,  ОСОБА_5 матиме можливість перевірити
фінансову діяльність СТОВ «Відродження»,
тим самим захистити його порушені права. При цьому ОСОБА_5 пропонував за
укладення вищевказаного договору 5 000 гривень. Спочатку він погодився,  а потім відмовився. Зі слів односельчан йому
відомо,  що практично кожному із
засновників ОСОБА_5 запропоновував вказану суму.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст. ст.10-15,
41,  58-61 Закону України «Про
господарські товариства»,   ст.
ст.98,  100,  202,
203,  512,  513 Цивільного кодексу України,   ст. ст. 57-60,  212-214 ЦПК України,  -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
СТОВ «Відродження» задоволити.

Визнати
договір відступлення права вимоги № 1 від 1 жовтня 2006 року міжОСОБА_1 та
ОСОБА_5 -недійсним.

Визнати
договір відступлення права вимоги № 2 від 1 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 -недійсним.

Визнати
договір відступлення права вимоги № 3 від 1 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 -недійсним.

Визнати
договір відступлення права вимоги № 4 від 1 жовтня 2006 року між ОСОБА_2та
ОСОБА_5 -недійсним.

Рішення
суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через суд
шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги,  з подачою її копії до апеляційного
суду або в порядку ч. 4  ст. 295 ЦПК
України.