Справа №22-260                                                                           Головуючий
Категорія 11,15                                                                             Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2007 року                           Колегія суддів
судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

Головуючої:      Кривохижі В.І. Суддів:     Черниш Т.В.

Чорнобривець
О.С.

при
секретарі     Тітенко Л.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за
апеляційною    скаргою    ОСОБА_1
на   рішення
Добровеличківського    районного суду від
31 липня 2006 року та
додаткове рішення суду від 10
листопада 2006 року -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Україна", Тишківської сільської ради про визнання договору
оренди недійсним.

Зазначав, що з 1997 року він
був власником земельної частки (паю), яку в 2004 році виділив в натурі на місцевості, проте Тишківська
сільська рада 3 березня 2003 року уклала
договір оренди з СВК "Україна" на використання цієї земельної частки
без його відома та правових підстав.

Рішенням Добровеличківського районного суду від 31 липня 2006 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено, додатковим рішенням цього ж суду від 10 листопада 2006 року з ОСОБА_1.
стягнуто в дохід держави 448
грн. 14 коп.
судового збору та 22 грн. 50 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

В апеляційних скаргах ставиться питання про скасування основного рішення та
додаткового. Зазначається, зокрема, що суд замість розгляду цивільної
дієздатності сторін, які укладали договір, з'ясовув порядок виділення земельної
ділянки в натурі на місцевості, посилаючись на закон, якого не існувало.
Додатковим рішенням неправильно визначено розмір судового збору.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши
матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга на основне рішення не
грунтується на законі, не спростовує висновків суду, тому не підлягає
задоволенню, а скарга на додаткове рішення підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що 3
березня 2003 року між
Тишківською сільською радою та СВК "Україна" був укладений договір
оренди на невитребувану земельну частку (пай) відповідно сертифікату КР №0140778 терміном на два
роки із сплатою орендної плати 685
грн. кожного року з обумовленням в п.6 даного договору в разі оформлення
права власності на земельну ділянку приступати до її

2

використання
після збору урожаю попереднім орендарем. Позивач отримав державний акт на право
власності на цю земельну ділянку 6
квітня 2004 року, а
згідно акту про встановлення та погодження в натурі меж земельних ділянок від

7   червня 2005
року в присутності представників Тишківської сільської ради та

Добровеличківського районного відділу земельних ресурсів встановлено в
натурі

межі земельної ділянки площею 4,38 га з правом приступати до її
використання.

Заявою від 13 липня 2005 року позивач повідомив керівника СВК
"Україна", що

він є власником даної земельної ділянки і просив своєчасно провести збір
врожаю,

осінньо-польові роботи та не засівати в зв'язку з виходом його в
одноосібники.

Судом першої інстанції належним чином встановлено обставини справи, дана
правильна оцінка наданим доказам і відповідно до 125 ЗК, 215
ЦК України, Законів України "Про оренду землі", "Про порядок
виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток
(паїв)" дійшов обгрунтованого висновку про відсутність законних підстав
для визнання договору оренди недійсним.

Доводи скарги з цього приводу є безпідставними, їм дана належна оцінка
судом, висновків якого вони не спростовують.

Рішення суду від 31 липня 2006 року ухвалене з
додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

В той же час колегія суддів не може погодитися з додатковим рішенням суду
від 10 листопада
2006 року в
частині вирішення питання щодо стягнення судового збору.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 "Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними", ст. 80 ЦПК України,
п.п.а п.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито"
розмір судового збору, з урахуванням сплаченого

8   грн. 50
коп., складає 42 грн. 50 коп. (51 грн. - 8,50 грн.).

Тому додаткове
рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.
ст. 303, 307,308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Рішення Добровеличківського районного суду від 31 липня 2006 року залишити
без змін.

Додаткове рішення суду від 10 листопада 2006
року в частині стягнення судового збору змінити, стягнувши з ОСОБА_1 в
дохід держави 42 грн. 50 коп. судового
збору замість 448 грн. 14 коп.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.