Справа №2-5117/2007
року місцевий Малиновський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді    -                                                       Буран
при секретарі            -                                                       Коровіній
у  відкритому  судовому
суду у  місті Одесі  цивільну
справу за позовом
Одеської міської Ради про визнання права власності, суд
У травні 2007 року ОСОБА_1звернулася до суду з позовом до Одеської міської
Ради з вимогою про визнання за нею права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно - веранду, розміром 20,5 кв.м.
Свої вимоги ОСОБА_1. обґрунтовує тим, що вона мешкає в однокімнатній
квартирі за адресою: АДРЕСА_1. 19 січня 2001 року вищевказана квартира була
приватизована позивачкою та членами її родини. Квартира знаходиться на першому
поверсі, розмір квартири невеликий, у зв*язку з чим позивачка у 2006 році до
своєї квартири прибудувала веранду, розміром 20,5 кв.м.
До теперішнього часу вона несе тягар усіх витрат, пов"язаних з
утриманням квартири з прибудовую, володіє та користується зазначеним нерухомим
майном відповідно до його функціонального призначення.
Посилаючись, зокрема, на ч. 2 ст. 325, ст.ст. 328, 376 ЦК України, ч.1
ст.12, ст.49 Закону України "Про власність", позивачка просить суд
задовольнити її позов.
У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному
обсязі й просила суд задовольнити позов.
Представник відповідача Одеської міської Ради у судове засідання не
з*явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що
свідчать розписки про одержання судових повісток, причину своєї неявки суду не
повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.
Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує
справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.
Вивчивши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи й оцінивши зібрані
докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає повному
задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини у галузі конституційного
права щодо реалізації органом місцевого самоврядування владних повноважень, та
цивільні правовідносини, що випливають з відносин права власності.
Судом встановлено, що згідно матеріалів технічної інвентаризації, до
реконструкції загальна площа АДРЕСА_1складала 45,1 кв.м. Після реконструкція
квартира складається з 2-ох житлових кімнат: 1-ша площею 10,4 кв.м., 2-га
площею - 18,2 кв.м., окремої кухні площею - 7,1 кв.м., ванної кімнати площею -
2,7 кв.м., туалету площею - 1,1 кв.м., коридору площею - 5,6 кв.м. та
прибудованої веранди площею 20,5 кв.м. Загальна площа квартири після
реконструкції складає 65,6 кв.м.
Судом також встановлено, що згідно технічного висновку, складенного ПП
„Геолбуд" (ліцензія АБ № 344456), про стан будівельних конструкцій
квартири № 1 з прибудовою приміщення веранди, яка знаходиться в АДРЕСА_1, виконана
реконструкція з пристрой кою нового приміщення не зіпсувала експлуатаційні
характеристики житлового будинку. Технічний стан будівельних конструкцій
прибудованого приміщення веранди та квартири в цілому - задовільний.
Огороджуючі та несучі конструкції відповідають вимогам СНиП 2.01.02-85
„Протипожежні норми". Виконані роботи відповідають вимогам СНиП 3.03.01-87
„Несучі огороджуючи конструкції". По набору приміщень вищевказана квартира
відповідає вимогам СНиП 2.08.01-89 „Житлові будинки" та ДБН В.2.2-15-2005
„Житлові будинки. Основні положення", реконструйована технічно правильно,
можливе її збереження для подальшої експлуатації як двокімнатну квартиру.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вищевказана квартира
з прибудовую не має негативного впливу на планіровку, забудову, благоустрій
вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо, тобто дотримано вимоги
ч.5 ст.319 ЦК України
та ч.5 ст.4 Закону України "Про власність" від 07.02.1991р. №697-ХП
Відповідно до ст.49 Закону володіння майном вважається правомірним, якщо
інше не буде встановлено судом.
право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону
або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
При вирішенні позовних вимог судом також взято до уваги, що за змістом ч. З
право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнано по
рішенню суду за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відвідана для цієї мети за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно
Частиною 1 статті 12 Закону встановлено, що праця громадян є основою
створення і примноження їх власності. До теперішнього часу позивачка, яка своєю
працею створила зазначене майно, несе тягар усіх витрат, пов"язаних з
утриманням домоволодіння, володіє та користується ним відповідно до
функціонального призначення, що свідчить про дотримання вимог ст. 322 ЦК
Відповідно до підпункту 1 ч.2 ст.16 ЦК
України способами судового захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема,
Суд вважає, що обставини, встановлені у судовому засіданні, дають підстави
для визнання за позивачкою права власності на вищевказане майно.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.16, ч.2 ст.325, ст.328, ч.ч.1, 2
від 2003р., ч.5 ст.4, ч.1 ст.12, ч.ч.1, 3 ст.13, ч.ч.3, 5 ст.48, ст.49 Закону
України "Про власність" від 07.02.1991р. №697-ХІІ, ст.ст.4-8, 11, 15,
88, ч.3 ст.208, ст.ст.209, 212-215, 218,223 ЩІК України, суд
Визнати за ОСОБА_1право власності на АДРЕСА_1, яка
складається з 2-ох житлових кімнат: 1-ша площею 10,4 кв.м., 2-га площею - 18,2
кв.м., окремої кухні площею - 7,1 кв.м., ванної кімнати площею - 2,7 кв.м.,
туалету площею - 1,1 кв.м., коридору площею - 5,6 кв.м. та прибудованої веранди
площею 20,5 кв.м. Загальна площа квартири складає 65,6 кв.м.
Рішення суду
підлягає обов*язковій державній реєстрації в КП „ОМБТІ та РОН".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо заяву про апеляційне оскарження подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.