УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» липня 2007 р.                                                                                        м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого: Перепелюк Л.М. Суддів: Винту Ю.М., Рокочої М.І. Секретар:
Скакун К.В.

За участю: представника відповідачки ОСОБА_1. - ОСОБА_2.,
представника позивача ОСОБА_3. - ОСОБА_4.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1про визнання договору
позики грошей недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2в інтересах ОСОБА_1на
рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 квітня 2007 року, -

встановила:

У жовтні 2002
року ОСОБА_3. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1. про визнання договору
позики грошей в сумі 162600 грн. недійсним, укладеним за безгрошевістю та у
зв'язку з погрозою.

Посилався на те,
що він є одним із засновників колективного підприємства «Деклен», яке в 2000
році побудувало приміщення під казино «Астарта» по вул.Руській, 244-а в
м.Чернівці. Для відкриття казино необхідно було отримати ряд дозволів з різних
органів, в тому числі від УМВС України в Чернівецькій області.

Справа №22ц-486 2007 р.                                                     Головуючий
у І інстанції

Категорія:  11/18                                                                               Марчук В. Т.

Доповідач: Перепелюк Л.М.

2

Його знайомий
ОСОБА_5., син відповідачки ОСОБА_1., запропонував безкоштовно свої послуги по
відкриттю казино. При цьому пояснив, що в нього є знайомий ОСОБА_6., брат якого
працює в міліції, який допоможе отримати необхідні дозволи для відкриття
казино.

Погодившись на
пропозицію ОСОБА_5., за допомогою ОСОБА_6. протягом квітня-травня 2001 року на
останнього були оформлені всі необхідні документи для відкриття казино
«Астарта».

В кінці травня
2001 року після відкриття казино «Астарта» ОСОБА_5. став вимагати від позивача
80000 доларів США за ніби­то
надану ним допомогу у відкритті казино. Після відмови виплатити вказану суму
грошей він та на його прохання інші особи стали погрожувати позивачу та членам
його родини фізичною розправою. Сприймаючи погрози реально і не маючи іншого
виходу, оскільки в разі закриття ОСОБА_6. казино інші співзасновники втратили б
більше 50000 доларів США, він вимушений був погодитись на вимоги ОСОБА_5.

Оскільки в
наявності такої суми грошей у нього не було, то під тиском ОСОБА_5. були
укладені в нотаріуса три фіктивні договори позики між ним і ОСОБА_6. - 20000
доларів США, між ним і ОСОБА_1. - 30000 доларів США, між ним та ОСОБА_7. -
30000 доларів США. Як
ОСОБА_1., так і ОСОБА_7. до того дня позивач взагалі не знав і грошей за
вказаними договорами позики у будь-кого із зазначених в -договорах осіб він не
отримував.

Після підписання фіктивних договорів позики ОСОБА_3. терміново переоформив
дозвіл на відкриття казино «Астарта» на іншу особу. Протягом червня-липня 2001
року особисто ОСОБА_5. виплатив 20000 доларів США і останній його повідомив, що
більше претензій до нього не має, а ОСОБА_6., ОСОБА_1. та ОСОБА_7. напишуть
заяви про фактичне повернення грошей.

1 серпня 2001
року така заява була написана ОСОБА_6., а ОСОБА_1. та ОСОБА_7. таких заяв не
написали.

Вважав, що
оскільки грошей в сумі 162600 грн., що еквівалентно на той час 30000 доларів США за договором позики
від 1 червня 2001 року від ОСОБА_1. він не отримував і ця угода була укладена
під погрозами ОСОБА_5. та його знайомих, тому угоду слід визнати недійсною
відповідно до ст.57 ЦК України
в редакції 1963 року.

Рішенням
Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 квітня 2007 року позов
задоволено.

Визнано
недійсним договір позики грошей в сумі 162600 грн., укладений між ОСОБА_3. та
ОСОБА_1.

В апеляційній
скарзі представник відповідача ОСОБА_1. -ОСОБА_2. просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Так,
судом неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, а саме,
що договір позики між ОСОБА_3. та ОСОБА_1. був укладений під

3

впливом погроз застосування насильства з боку ОСОБА_5.

Вказує, що
висновок суду про безгрошевість договору позики грошей між ОСОБА_3. та ОСОБА_1.
ґрунтується на неправильно встановлених обставинах, які мають значення для
справи. Фактичні обставини свідчать про те, що договір позики грошей в сумі
162600 грн., укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_1. ґрунтується на загальних
засадах цивільного судочинства - свободі договору, а тому підстави для визнання
судом цього правочину недійсним, відсутні.

Зазначає, що судом І інстанції ігнорувався факт того, що по матеріалам кримінальної
справи щодо ОСОБА_5. та інших осіб, на які він посилався у судовому рішенні,
винесено постанови про закриття даної кримінальної справи відносно ОСОБА_5. та
ОСОБА_8. за недоведеністю їх участі у вчиненні вимагання щодо ОСОБА_3. та
заподіяння останньому тілесних ушкоджень.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача про зміст оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Ст.376 ЦК України (в ред. 1963р.)
передбачає, що позичальник вправі заперечувати договір позики за його
безгрошовістю, доводячи, що гроші або речі в дійсності зовсім не одержані ним
від позикодавця або одержані у меншій кількості, ніж зазначено в договорі.

У випадках, коли
договір позики повинен бути укладений у письмовій формі, заперечення його за
безгрошовістю шляхом свідоцьких показань не допускається за винятком випадків
кримінально карних дій.

Судом першої
інстанції правильно підтверджено, виходячи з матеріалів кримінальної справи,
порушеної щодо ОСОБА_5. та інших за ч.4 ст.189 КК України, безгрошевість
договору позики грошей в сумі 162600 грн., укладеного 1 червня 2001 року між
ОСОБА_3. та ОСОБА_1.

Необгрунтованими
є посилання апеляційної скарги, що вчинювана угода ґрунтувалась на загальних
засадах цивільного судочинства - свободі договору, оскільки на час її укладення
у позивача було відсутнім вільне волевиявлення для здійснення договору позики.
Зазначена обставина підтверджується заподіянням ОСОБА_3. тілесних ушкоджень
вогнепальною зброєю, що тим самим є доказом реальності погроз в його адресу.

З врахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що апелянтом не
доведені обставини, на які він посилався як на підставу скасування
рішення суду, а тому в апеляційній скарзі йому слід відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія
суддів, -

4

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2в інтересах ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 квітня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.