СПРАВА НОМЕР_1-106 /07
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 січня     2007 року                                       Коростенський
міськрайонний суд

Житомирської
області

у складі: головуючого - судді  Волкової
Н.Я.

при секретарі                                       Прокопенко Л.А., Кириленко
І.В.

позивача                                               ОСОБА_1

відповідачів                                         ОСОБА_2,
ОСОБА_3

представників                                      ОСОБА_4,
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_6 до об'єднання співвласників
багатоквартирних будинків (ОфББ) „Ісвррость", ОСОБА_2, ОСОБА_3 , відділу
громадянства і реєстрації фізичних осіб (
ВГІРФО ) Крростенського
МРВ УМВС України в Житомирській області як третьої особи про розірвання
договору найму жилого приміщення, визнання втратившими право на користування
жилим приміщенням, виселення без надання іншого житла, зняття з реєстрації та
стягнення моральної шкоди ,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до відповідачів та третьої особи про розірвання договору
найму жилого приміщення, визнання втратившими право на користування жилим
приміщенням, виселення без надання іншого житла, зняття з реєстрації та
стягнення моральної шкоди .

В своїй позовній
заяві зазначив, що його довірителька ОСОБА_6згідно рішення Коростенського
міськрайонного суду від 31.05.2005
року є власницею квартири АДРЕСА_1 , однак не може
реалізувати свої права на власність через дії відповідачів, які проживають в
належній їй квартирі на підставі договору найму, укладеному ними з відповідачем
ОСББ „Іскорость", який не мав на те повноважень. В даний час ОСОБА_6 бажає
розпорядитись належним їй майном, тому попередила відповідачів про необхідність
виселення з її квартири, однак її вимога відповідачами не виконується. З цієї
причини вона змушена звернутись до суду .
Також просить стягнути на її користь заподіяну моральну шкоду, яку
оцінює в 5000 гривень з кожного з відповідачів , оскільки вимушена терпіти
хвилювання та душевні переживання, пов'язані з неправомірними діями
відповідачів, порушились її життєві зв'язки , погіршився стан здоров'я .

В
судовому засіданні позивач Немировський , що діє в
інтересах ОСОБА_6, свої
вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні пояснив, що його довірителька
придбала спірну квартиру в 1991
році, однак не встигла оформити її належним чином, оскільки продавець
померла. У 2005 році
вона звернулась до суду ,
який своїм рішенням підтвердив її право власності на квартиру. Дане рішення
на час розгляду справи є чинним. Вона письмово запропонувала відповідачам ОСОБА_3 звільнити квартиру, однак вони цього не
зробили. Тому вона змушена звернутись до суду і терпить моральні
страждання, бо не може розпорядитись своєю власністю.

Позивачка
ОСОБА_6 пояснила, що починаючи з 2006
року неодноразово приходила до спірної квартири, щоб попередити
відповідачів ОСОБА_3 про необхідність виселення з її квартири, однак нікого не
було вдома. Тоді вона звернулась до голови ОСББ ОСОБА_4 з письмовим зверненням
про виселення відповідачів ОСОБА_3 з її квартири. Той обіцяв її вимогу
виконати. Вважає, що моральна шкода , заподіяна їй діями відповідачів полягає в
тому, що головою ОСББ „Іскорость" ОСОБА_4 м були вселені в квартиру
відповідачі ОСОБА_2 без її дозволу, а в даний час вона несе моральні страждання
з того приводу, що вони її не звільнять .

Представник
відповідача ОСББ „Іскорость" ОСОБА_4 в частині розірвання договору найму , визнання
відповідачів ОСОБА_3 втратившими право користування житловою площею, їх
виселення без надання іншого приміщення та зняття з реєстрації позов визнав, в
частині стягнення моральної шкоди -
не визнав та пояснив, що коли відповідачка ОСОБА_2 приїхала в місто
Коростень, то звернулась до нього з проханням про надання їй житла. Приймаючи
повноваження голови правління ОСББ, від його попередника стало відомо , що власник
спірної квартири є , однак
підтверджуючих це документів не було. Не зважаючи на те, що він , як голова
правління ОСББ, не мав повноважень щодо розпорядження спірною квартирою, з
метою її збереження взяв на себе відповідальність
та уклав з відповідачами ОСОБА_3 від імені власника договір найму
09.02.2002 року НОМЕР_2 строком на один рік, а потім 25.07.2003 року НОМЕР_1
строком на 5 років. Спочатку ОСОБА_2добросовісно вносила квартирну плату та
сплачувала комунальні послуги, а потім в неї виникли борги. З приводу цього він
попереджав її про можливість виселення та звертався
до суду про стягнення заборгованості. Позивачка ОСОБА_6 про те, що він
вселив в її квартиру ОСОБА_3 не знала. В травні 2006 року вона звернулась до нього з вимогою про виселення
відповідачів , бо на її
вимоги вони не реагували, та вручила йому копію листа-попередження. Коли він
дізнався, що ОСОБА_6 є власницею квартири, то звернувся до відповідачів з
вимогою про виселення, однак вони на це не відреагували хоча , як йому відомо,
придбали іншу квартиру, а в спірній не проживають з червня 2006 року.

Відповідачі
ОСОБА_2 позов не визнали. ОСОБА_2 пояснила, що в 2000 році від попереднього голови правління житлового
кооперативу дізналась про те, що АДРЕСА_1 є безхазяйною . ОСОБА_4 за усною
домовленістю вселив її з сином в цю квартиру. Спочатку вона своєчасно
сплачувала за квартиру, а

коли їй почали чинитись перешкоди в користуванні нею, то
виникла заборгованість. Іншого житла вони з сином не мають і переселитися їм
нікуди . До них
ніхто не звертався з вимогами про виселення. Про нового власника вона дізналась
від працівника БТІ, яка робила заміри квартири.

Відповідач
ОСОБА_3 підтвердив пояснення відповідача ОСОБА_2.

Представник відповідачів ОСОБА_3 ОСОБА_5 проти задоволення позову
заперечив, зазначив, що згідно укладеного з його довірителями договору найму наймодавець здав у найом належну
йому квартиру, тому цей договір є дійсним і відповідачі мають право
проживати в цій квартирі. Вимоги щодо стягнення моральної шкоди є
безпідставними , оскільки ОСОБА_2 займають спірне приміщення на підставі
укладеного з ними договору і позивачем не доведено, що вони отримували
повідомлення про необхідність його звільнення.

Свідок ОСОБА_7
показав, що проживав з ОСОБА_3 по-сусідству. Знає , що в АДРЕСА_1 вони проживали
три роки. Потім переїхали в квартиру, що купили і на даний час в АДРЕСА_1 не
проживають . Він
бачив, як влітку 2006 року
вивозили з квартири речі.

Свідок ОСОБА_8
показав, що за дорученням голови правління ОСББ ОСОБА_4 особисто ОСОБА_2 вручав
повідомлення про виселення з квартири.

Вислухавши
пояснення сторін, свідків, та проаналізувавши їх в сукупності з дослідженими в
судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог та необхідність їх часткового задоволення з наступних підстав:

Судом
встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 вселились в квартиру АДРЕСА_1 та проживали в
ній на підставі договорів найму жилого приміщення в будинку ОСББ
„Іскорость" НОМЕР_2
від 09.02.2002 року та НОМЕР_1 від 25.07.2003 року. В договорі
НОМЕР_1 від 25.07.2003 року власник
жилого приміщення , що здає
свою квартиру в найом , не
вказаний, його підпис відсутній. Договір завірений головою правління ОСББ
„Іскорость". На підставі вказаного договору відповідачі були зареєстровані
на спірній жилій площі.

Рішенням
Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.10.2005 року ( справа №3237/2005 р.) право
власності на АДРЕСА_1 було визнано за ОСОБА_6 . На час розгляду справи дане рішення є чинним і ніким не оспорено. Право власності ОСОБА_6на вказану
квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку.

Головою правління
ОСББ „Іскорость" листом за НОМЕР_3
від 27.03.2006 року
відповідача ОСОБА_2 було повідомлено про наявність заборгованості по квартирній
платі та платі за комунальні послуги, розірвання з цієї причини договору найму
жилого приміщення та необхідність його звільнення.

Згідно поштового
повідомлення НОМЕР_4 від 20.07.2006 року ОСОБА_2 на
адресу АДРЕСА_3 було
направлено лист-повідомлення про необхідність звільнення спірної квартири.

В даний час відповідач ОСОБА_3,
який проживає однією сім'єю

з відповідачем ОСОБА_2,
має на праві приватної власності квартиру

АДРЕСА_2      (   довідка

Коростенського
МЕТІ НОМЕР_5
від 28.11.2006 року) .

Відповідно до
ст. 41 Конституції
України , право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до
ст. ст. 2, 48 Закону
України „Про власність" ,
право власності - це
врегульовані законом відносини щодо володіння , користування та розпорядження майном. Кожен громадянин
України має право володіти, користуватись та розпоряджатись майном особисто або
спільно з іншими. Власник має право
вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і
не були поєднані з позбавленням володіння , і відшкодування завданих цим
збитків .

Позивач ОСОБА_6 набула право власності на спірну квартиру , це її право відповідачами в межах даної справи не оспорюється.

Судом встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_2 в спірну квартиру
власником житла в установленому законом порядку вселені не були, тому не набули
права користування ним.

Згідно ст. 158 ЖК України,
наймач користується жилим приміщенням в будинку ( квартирі) ,
що належить громадянину на праві приватної власності , відповідно до
договору найму жилого приміщення, укладеного
та зареєстрованого відповідно до вимог закону.

Відповідно до
вимог ст. 169 ЖК
України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку ( квартирі) , що належить громадянинові на праві приватної власності,
наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле
приміщення , а в разі
відмовлення -підлягають
виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Як встановлено
судом, ОСОБА_6 повідомляла ОСОБА_3 про необхідність звільнення спірного жилого
приміщення.

Враховуючи те, що з моменту набуття ОСОБА_6 права власності на спірну квартиру ОСОБА_2 втратили право користування
спірним жилим приміщенням, тому підлягають виселенню в установленому законом
порядку без надання іншого жилого приміщення та зняттю з реєстрації .

В задоволенні
вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити за необґрунтованістю
позовних вимог в цій частині.

На підставі
викладеного , керуючись
ст. 41 Конституції
України, ст. ст. 2, 48 Закону
України „Про власність" ,
ст. ст. 158, 169 ЖК
України   , в порядку ст. ст. 3,6,11,15,60,209,212-
218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_6 до об'єднання співвласників багатоквартирних будинків (ОСББ) „Іскорость", ОСОБА_2, ОСОБА_3 , відділу
громадянства і реєстрації фізичних осіб (
ВГІРФО ) Коростенського
МРВ УМВС України в Житомирській області як

третьої особи про розірвання договору найму жилого
приміщення, визнання втратившими право на користування жилим приміщенням,
виселення без надання іншого житла, зняття з реєстрації та стягнення моральної
шкоди задовольнити частково.

Договір найму
АДРЕСА_1 НОМЕР_1 від 25.07.2003 року розірвати.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати
втратившими право на користування АДРЕСА_1 та виселити їх з зазначеного жилого
приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Зобов'язати
відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Коростенського МРВ УМВС України
в Житомирській області зняти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1.

В задоволенні
позовних вимог щодо стягнення моральної щкоди відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСББ „Іскорость" по дві гривні 50 копійок витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

ОСОБА_6, ОСОБА_2
, ОСОБА_3
звільнити від сплати судового збору як потерпілих від аварії на ЧАЕС.

Судовий збір в
сумі вісім гривень 50 копійок
стягнути з ОСББ „Іскорость".

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя                                                                                                                  Волкова Н.Я.

Копія згідно оригіналу: Суддя: Підпис: