У Х В А Л А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема
А.Г., розглянувши 18 травня      2007
року касаційну скаргу  ОСОБА_1 на
рішення  Сватівського районного суду
Луганської області від 15 січня 2007року та ухвалу Апеляційного суду Луганської
області від 19 квітня 2007 року в справі за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про порушення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що відповідачка є його дружиною, проживає разом з їх сином
окремо, перешкоджає йому в спілкуванні з сином, побаченні з ним, особистому
його вихованні тощо.

Просив  визнати дії
відповідачки незаконними та такими, що порушують його батьківські права,
визнати за ним права телефонувати туди, де знаходиться його син, та отримувати
від відповідачки інформацію про стан свого сина,   заходити у двір і стукати до хати, де мешкає
його син для його виклику  або виклику  когось із мешканців цього будинку,  вимагати від відповідачки  надавати йому їх сина вдень і забирати сина
до себе до дому та до місця проживання його родичів, зобов'язати  відповідачку надавати йому сина вдень у
зручний для  нього час та забезпечити
виконання зобов'язання надавати йому сина неустойкою у розмірі 20 грн. за
одноразове порушення відповідачкою цього зобов'язання.

Рішенням
Сватівського районного суду Луганської області від 15 січня 2007року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 19 квітня
2007 року, позов задоволено частково, визнано
дії відповідачки незаконними по відмові і спілкуванні позивача з сином,
у задоволенні решти вимог відмовлено.

У обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1
посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм
процесуального права  та ставить питання
про скасування судових рішень у частині відмови в задоволенні його вимог і
ухвалення нового рішення.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов,  суд першої інстанції та апеляційний суд,
погоджуючись з ним, виходили з того, що той з батьків, з ким проживає дитини,
не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини та не порушує прав інших осіб; позивач не
конкретизував решту своїх вимог, у тому числі, не визначився зі способом
(місцем, часом побачень, днями зустрічей) спілкування,  не надав достатніх доказів на їх підтвердження.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України  суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5 ч. 3
ст. 328   ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і викладені
в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження
в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
порушення батьківських прав за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення  Сватівського районного суду Луганської
області від 15 січня 2007року та  ухвалу Апеляційного
суду Луганської області від 19 квітня 2007 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України                                                      А.Г. Ярема