Справа №2-905/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 червня 2007 року                                       Луцький
міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді                                                          Кухтея Р.В.

при секретарі                                                                                   Яблончук
Л.Б.

з участю позивача                                                                           ОСОБА_1

відповідача                                                                                       ОСОБА_2

представників відповідача                                                              ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в залі суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, відкритого акціонерного товариства (далі -
ВАТ) «Страхова компанія ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ВАТ «Страхова
компанія ПЗУ
Україна» про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 вересня
2006 року в якості пасажира їхала в маршрутному таксі «Мерседес- Бенц», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є відповідач ОСОБА_2 В
результаті розриву заднього правого колеса, водій ОСОБА_2 виїхав на смугу
зустрічну руху, внаслідок чого автомобіль перекинувся і вона отримала тілесні
ушкодження. Відносно відповідача було винесено постанову про відмову в
порушення кримінальної справи, де вказано, що дана ДТП сталася
внаслідок розриву заднього правого колеса. Цей розрив стався через те, що
відповідач поставив на свій автомобіль різні колеса, що є порушенням правил
експлуатації автомобіля. Покликаючись на зазначені обставини просить стягнути з
відповідача на її користь 4360 грн. завданої матеріальної шкоди, а сааме : 230
грн. пошкоджений одяг та годинник, 130 грн. - догляд, 80 грн. - послуги
перевезення, 2400 грн. - витрат на лікування в санаторії «Лісова Пісня», 1500
грн. - втрачений заробіток, 5000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22 березня 2007 року до участі у
справі в якості співвідповідача було залучено страхову компанію ВАТ «ПЗУ
Україна».

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги збільшила, просила суд
додатково до суми, яка підлягає стягненню стягнути з відповідача 2010 грн.
втраченого заробітку за лютий 2007 року по червень 2007 року, тобто всього 3510
грн. втраченого заробітку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснив, що
надавав допомогу ОСОБА_1 Вважає, що не з нього слід стягувати шкоду на користь
позивача.

Представник відповідача - ВАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна»
в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що оскільки відповідача не
притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП, тому не настало страхового випадку, внаслідок чого не може бути виплачено
страхового відшкодування., просив у позові до ВАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна»
відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши
представленні по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підставний
та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

2

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992
р. за №6 відповідно до ст.440 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки
незалежно від вини.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного
засобу, власником автомобіля «Мерседес- Бенц», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 являється ОСОБА_2

Згідно договору № 33 від 11 червня 2004 року підприємцю ОСОБА_2 надано
право на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування
(а.с.25).

Згідно полісу № ВА/3795803 відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільну
відповідальність, як власник наземного транспортного засобу у ВАТ «Страхова
компанія «ПЗУ
Україна» (а.с.43).

З відмовного матеріалу № 1244 - 24 вересня 2006 року вбачається, що біля 15
год. водій автомобіля «Мерседес-Бенц», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, керуючи
автомобілем на автодорозі Устилуг-Луцьк-Рівне в напрямку смт. Торчин Луцького
району, в результаті розриву (пошкодження) заднього правого колеса виїхав на
зустрічну смугу руху, після чого відбулось перекидання даного транспортного
засобу. Однак в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_2 невідповідностей
до вимог правил дорожнього руху не вбачається, тому в порушенні кримінальної
справи відмовлено.

Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в
їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки цивільно-правова
відповідальність відповідача була застрахована на момент вчинення ДТП, що стверджується страховим полісом, тому спричинену майнову шкоду в розмірі
3510 грн. (втрачений заробіток позивача) слід стягнути на користь ОСОБА_1 з ВАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна». Посилання співвідповідача - ВАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» на те, що не настав страховий випадок,
оскільки ОСОБА_2 не був притягнутий до відповідальності є на думку суду
безпідставним, оскільки відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану
шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого. В судовому засіданні ні відповідачем ОСОБА_2, ні
представником співвідповідача не було цього доведено.

Підлягають стягненню з співвідповідача ВАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивача 80 грн. понесених нею витрат на проїзд до
міста Луцька, що підтверджується відповідними копіями квитків та розпискою
ОСОБА_3

Не підлягають стягненню на користь позивача 130 грн. витрат за догляд в
лікарні, оскільки ці витрати не були нею понесені.

На думку суду, не підлягають стягненню 230 грн. за пошкоджений годинник,
спідницю, блузу, босоніжки, оскільки це не було підтверджено належними
доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка
завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі,
зобов'язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого
харчування, санаторно-курортного лікування. А оскільки витрат позивач не
понесла, тому не підлягає стягненню зазначена нею сума 2400 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує тяжкість
вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках позивача, час та зусилля
необхідних для відновлення попереднього стану, при цьому виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості і приходить до висновку, що позивач в
момент ДТП перенесла фізичний біль

3

та
страждання, що підтверджується відповідною копією довідки (а.с.8), а тому з
відповідача ОСОБА_2 на її користь слід стягнути 1500 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.88 стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові
витрати. Таким чином з співвідповідача слід стягнути на користь позивача 51
грн. сплаченого судового збору. З відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь
держави 8 грн. 50 коп. судового збору. 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи слід покласти на відповідача ОСОБА_2 та співвідповідача ВАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» в рівних частинах.

Керуючись ст.ст.3, 10, 57, 60, 88, 208, 209, 215, 218 ЦПК України, на
підставі ст.ст.22, 23,1167, ч.2, 5 ст. 1187, ч.1, 2 ст. 1195 Цивільного кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_13510 (три тисячі п'ятсот десять) грн. завданої
матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_11500 (одну тисячу п'ятсот) грн. у
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з відритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в користь ОСОБА_151 (п'ятдесят одну) грн. сплаченого судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 8 (вісім) грн. 50 коп. судового збору.

Стягнути з відритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2в користь ОСОБА_130 (тридцять) грн. сплачених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, по 15 (п'ятнадцять) грн. з
кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти
днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення
якщо не буде подана заява про апеляційне оскарження. Якщо буде подана заява про
апеляційне оскарження, рішення набирає законної сили протягом двадцяти днів,
якщо не буде подана апеляційна скарга. Якщо буде подана апеляційна скарга,
рішення набирає законної сили після розгляде справи судом апеляційної
інстанції.