УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2007 року                                                                                                  м.
Вінниця

Колегія  судців
судової  палати  з
цивільних  справ  Апеляційного
суду Вінницької області у складі: головуючого : Івашука В А., суддів :
Ковальчука О.В., Колоса С.С., при секретарі: Цехмістер О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до загальноосвітньої школи І-ПІ ступенів №1 про
встановлення факту, який має юридичне значення, переведення на займану посаду,
за її апеляційною скаргою на рішення Томашпільського районного суду Вінницької
області від 29 січня 2007 року,

установила:

18 грудня 2006 року ОСОБА_1. звернулась із вказаним
позовом у якому зазначила, що наказом №9 від 25 січня 1995 року її було
прийнято на посаду лаборанта ЗОШ №1 з 1 лютого 1995 року. 3 19 листопада 1995
року по 19 серпня 2001 року вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною
до досягнення 3-річного і 6-ти річного віку. Після відпустки вона приступила до
виконання своїх обов'язків. Наказом №119 від 17 жовтня 2001 року, без її згоди,
її перевели на посаду прибиральниці і зобов'язано виконувати обов'язки
лаборанта кабінетів фізики та хімії з 19 жовтня 2001 року. Оскільки вона не
погодилась із цим, то ^видано наказ №122 від 19 жовтня 1995 року про
переміщення посадових осіб в зв'язку із скороченням однієї ставки лаборанта.
Цим наказом її переведено на посаду прибиральниці школи і зобов'язано
виконувати обов'язки лаборанта кабінетів фізики та хімії, вести контроль за
медичним оглядом учнів та інше.

З цим наказом вона не погодилась, але під загрозою
звільнення та обіцянками узаконити посаду лаборанта погодилась. Роботу
прибиральниці вона не виконувала і не виконує, а фактично вона виконувала
роботу лаборанта вказаних кабінетів фізики та хімії. Оскільки ця робота згідно
наказу не   є основною, що

Справа №22 - 822   2007
р.    Категорія: 40        Головуючий у першій інстанції Семко Г.В.

Суддя-доповідач
апеляційної інстанції Іващук В.А.

2

може   вплинути
на   її   професійний
стаж,   а   керівник
школи   відмовляється виправити цю
помилку, змушена звернутись в суд за захистом своїх прав.

Просила
встановити факт її роботи на посаді лаборанта кабінету фізики та хімії
Вапнярської ЗОШ №1 з 25 січня 1995 року по даний час. Зобов'язати директора
школи видати наказ про переведення її на посаду лаборанта кабінету фізики та
хімії. Стягнути із відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням
Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 січня 2007 року у
задоволенні зазначеного позову відмовлено.

У апеляційній
скарзі ОСОБА_1., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

У доводах
апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду щодо фактичного
виконання нею обов'язків лаборанта, оскільки • цей факт доводиться наданими нею
доказами.

Посилається на
те, що суд у порушив норми матеріального права, оскільки не застосував при
вирішенні справи ст.ст.21,23, 24, 32 КЗпП України, відповідно до яких з нею
було укладено безстроковий трудовий договір щодо виконання обов'язків лаборанта
кабінету фізики та хімії. Зазначає, що суд не дав належної оцінки обставинам,
що її фактично допущено до виконання обов'язків лаборанта, тому відповідно до
ст. 24 КЗпП України вважається, що з нею укладено безстроковий трудовий
договір.

Представник
відповідача заперечує доводи апеляційної скарги посилаючись на їх
необґрунтованість та безпідставність. Просить апеляційну скаргу відхилити, а
судове рішення залишити без змін.

Судом першої
інстанції встановлено, що ОСОБА_1, за її згодою, було переведено на посаду
прибиральниці шкільних приміщень наказом №119 від 17 жовтня 2001 року.

Позивачка
погодилась із таким наказом про переведення. Заробітну плату позивачка
отримувала як техпрацівник з 10% надбавкою.

Згідно штатного
розкладу в школі є одна посада лаборанта, яку обіймає ОСОБА_2.

Виходячи із
встановленого суд відмовив у задоволенні вимог про переведення позивачки на
посаду лаборанта фізики та хімії Вапнярської ЗОШ №1.

Факти, що мають
юридичне значення, можуть бути встановлені в судовому порядку, в .порядку
статті 256 ЦПК України, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Виходячи із
цього, та зважаючи що для встановлення таких фактів визначений інший порядок,
суд першої інстанції не знайшов підстав для вирішення і задоволення вимог
позивачки щодо встановлення факту її роботи на посаді лаборанта кабінету фізики
та хімії по даний час.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення у межах заявлених вимог та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення останньої
виходячи із наступного.

Відповідно
ч.2 ст.308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

2

Відповідно ч.З ст.309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення,
якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції розглянув справу з дотриманням вимог
ст.10, ст.П, ст.60 ЦПК України та дійшов висновку із врахуванням тих обставин,
які сторони доводили в судовому засіданні.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи
та дійшов вірних висновків. Доводи апеляційної скарги   не спростовують висновків суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно
відмовив у встановленні факту роботи, пославшись на ст.256 ЦПК України не можна
визнати обґрунтованими, оскільки суд правильно обґрунтував у судовому рішенні
підстави з яких він дійшов такого висновку.

Не спростовують висновків суду і доводи про неправильне
застосування судом норм матеріального права, оскільки судом правильно
встановлені обставини справи, виходячи із яких суд дійшов висновків. Зокрема,
суд правильно виходив із того, що за штатним розкладом відсутня посада
лаборанта кабінету фізики та хімії на яку позивачка просить її перевести, тому
її вимоги не можуть бути задоволеними.

Крім цього, відповідно до вимог ст.233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо
до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно ст.234 цього Кодексу у разі пропуску з
поважних причин строків, суд може поновити ці строки.

Із матеріалів справи вбачається, що після переведення
позивачки на посаду прибиральниці пройшло більше п'яти років, строк звернення
до суду пропущений і за встановлених обставин у справі немає підстав для його
поновлення. Позивачка не доводила та не навела доводів поважності причин
пропуску вказаного строку у судовому засіданні.

Однак, зважаючи, що суд дійшов висновку про відмову у
позові по суті вимог, то підстав для відмові у позові у зв'язку із пропуском
строку звернення до суду не було.

Рішення постановлено з додержанням вимог матеріального та
процесуального права і скасуванню чи зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308,   313,
314 ч.І п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

пеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області
від 29 січня 2007 року   залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення.

Протягом
двох місяців з дня набрання законної сили ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку до Верховного Суду України.