Справа № 22 -
445   2007 рік                                   Голов.в 1-й інстан. Павленко В.Д.
Категорія    21                                                           Доповідач Пономарьова О.М..
У   ХВАЛА ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 січня 2007 року                Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
судді        Пономарьової О.М.

суддів                              Бондаренко Л.І., Бабенка П.М.,

при секретарі                 Баранові В.В.,

за участю представника відповідача Чумак І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну справу за позовом ОСОБА_1до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля
Донецької області про відшкодування
моральної шкоди, за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Добропілля Донецької області на рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада  2006
року, -

встановив:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля
Донецької області звернулося до Апеляційного суду Донецької області з
апеляційною скаргою на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької
області від 24 листопада
2006 року , яким на користь ОСОБА_1 з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля Донецької
області стягнуто 10000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Добропілля Донецької області просило рішення суду скасувати та
відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
оскільки судом не враховані всі обставини справи,
позивач не довів втрати морального характеру, рішення суду грунтується лише на поясненнях
позивача, висновок МСЕК про заподіяння позивачу моральної шкоди відсутній. Крім того, п. 27 ст.77 Закону України
„Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинена норма Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23
вересня 1999 року в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим
і членам їх сімей.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної
скарги та просив її задовольнити .

Позивач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним
чином.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши
доводи апеляційної

2

скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Судом першої
інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював гірничим підземним
робітником на шахті „ІНФОРМАЦІЯ_1" і під час виконання трудових обов'язків ЗО червня 2004 року з ним стався
нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого він отримав травму
правої ноги у вигляді відкритого оскольчатого перелому таранної та п'яточної
кісток з вивихом гомілкостопного суглобу, що підтверджено актом про нещасний випадок від 1 липня 2004 року.
Висновком МСЕК від 26 квітня 2005 року позивачу встановлено вперше 45%
втрати професійної працездатності у зв'язку з отриманою травмою, та він
визнаний інвалідом третьої групи. До таких наслідків призвели шкідливі умови
праці і позивачу цим заподіяна моральна шкода, яку відповідач в добровільному
порядку не бажає відшкодовувати.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг,
апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких
підстав.

За змістом
ст.ст. 1,21,28,34 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України покладено обов'язок відшкодовувати застрахованим особам моральну шкоду
у зв'язку з ушкодженням здоров'я, заподіяну умовами виробництва, при цьому сума
страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної
плати, встановленої на день виплати.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у позивача права
вимагати відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, за нормами Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності."

При цьому не
можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік", яким зупинена дія норм Закону України
„Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", які передбачають відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам чи членам їх сімей,
оскільки право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло в 2004 році.

Суд також не може прийняти до уваги доводи апелянта відносно того, що
моральна шкода не повинна відшкодовуватися в зв'язку з тим, що
позивачу призначені інші виплати,
передбачені законом, а також , що висновком МСЕК не підтверджено
заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я.

Відповідно до
роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної / немайнової/
шкоди", розмір відшкодування моральної /немайнової / шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних
позивачеві моральних і фізичних страждань ,
з урахуванням у кожному конкретному випадку
ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках.

Визначаючи
розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд
урахував конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних страждань ОСОБА_1,
перебування останнього на лікуванні у зв'язку отриманою травмою, наслідки цієї
травми, погіршення стану здоров'я позивача, порушення нормального укладу життя
й з дотриманням вимог ч.3 ст.34 Закону України „Про

3

загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначив
таке відшкодування в розмірі 10000 грн..

При встановленні зазначених фактів
і ухваленні рішення судом не було порушено норм процесуального права та
правильно застосовані норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не є переконливими і не спростовують висновків
суду.

За таких обставин підстав для зміни рішення суду першої
інстанції апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний     суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля
Донецької області відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду
Донецької області від 24 листопада 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею
законної сили .

Головуючий:          (підпис)

Судді: (підписи) З оригіналом