Справа № 2-2343/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ               УК  РАЇНИ

21 травня 2007 года
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого       судді                     МірошніченкоЛ.Є.

При
секретарі                                   Дудкевич
С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання угоди
дійсною, такою, що відбулася та визнання права власності на житловий будинок,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2007
року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання угоди
дійсною, такою, що відбулася та визнання права власності на житловий будинок,
обґрунтував свої вимоги тим, що 25.01.2007 року між нею та відповідачем був
укладений договір дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1у простій
письмовій формі. Після чого, вони звернулися до нотаріуса з прохання засвідчити
дану угоду, однак нотаріус відмовився, оскільки оригінал договору
купівлі-продажу домуАДРЕСА_1, що відбувся 3.10.1986 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
не зберігся, дублікат зазначеного договору знаходиться у виконавчому комітеті Миколаївської
міськради, а повноваженнями виконком, на видачу дублікату, не наділений.
Вважає, що сторонами даний договір був виконаних повністю, відповідач не
оспорює її права власності на зазначений будинок, тому просить визнати договір
дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1від 25.01.2007 року між нею та
відповідачем таким що відбувся, дійсним, та визнати за нею право власності на
зазначений будинок.

У судовому
засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги, навела доводи
аналогічні позовної заяви й просить суд визнати договір дарування житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1від 25.01.2007 року між нею та відповідачем таким що
відбувся, дійсним, та визнати за нею право власності на зазначений будинок.

В  судовому
засіданні  представник  відповідача
-  ОСОБА_4.,   що діє
за

дорученням від 21.05.2007 року, позов визнала,
підтвердила обставини, що буди наведені позивачкою, не заперечує проти
задоволення позову.

ВідповідачОСОБА_2.
в судове засідання не з'явився, але був повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи. Оскільки з довіреності, що надана 21.05.2007 року вбачається,
що відповідач знаходиться на стаціонарному лікуванні у терапевтичному
відділенні КЛПУ, повістку отримав, про що свідчить розписка, суд визнає,
причину неявки відповідача поважною та вважає можливим розглянути справу без
його участі, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України.

Суд вислухавши
пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що 25.01.2007 року між позивачкою та відповідачем був
укладений договір дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1у простій
письмовій формі (л.д.4-5). З пояснень сторін вбачається, що даний договір вони
бажали засвідчити у нотаріальній конторі, але нотаріус їм відмовив, оскільки
оригінал договору купівлі-продажу дому АДРЕСА_1

2

, що відбувся
3.10.1986 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зберігся (а. с. 8).

При зверненні до
виконавчого комітету Миколаївської міської ради з проханням на видачу дублікату
договору купівлі-продажу від 03.10.1986 року, виконком відмовився, оскільки у
2006 році створена державна нотаріальна контора, і посадовими особами
виконавчого комітету, згідно діючого законодавства нотаріальні дії, на
теперішній час, не виконуються, що підтверджується довідкою.

Разом з тим,
відповідно до 53 Закону України „Про нотаріат", видача дублікату
втраченого документу здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в
архів примірників документів, посвідчених, або виданих нотаріусом чи посадовою
особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради народних
депутатів, дублікат втраченого документа видається відповідно нотаріусом чи
посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання.

Як вбачається з
листа 03-14/398 від 18.05.2007 року один екземпляр - оригінал договору
купівлі-продажу домуАДРЕСА_1, що відбувся 3.10.1986 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
знаходиться в документах архівного фонду виконкому Миколаївської міської Ради
за 1986 рік, згідно опису справ постійного строку зберігання. У зв'язку з тим,
що зазначений договір не передавався до державного нотаріального архіву, то
перешкод для отримання дублікату у виконкомі сторони не мають.

Крім того,
відповідно до ст. 719 ЦК
України: „Договір дарування нерухомого майна укладається у письмовій формі
і підлягає нотаріальному посвідченню". Оскільки при укладанні договору
була порушена форма, то він є нікчемним.

В позовній заяві
позивачка посилалася на норму матеріального права - ст. 220 ЦК України, а саме:
„Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна сторона ухилилася від його нотаріального освідчення, суд може визнати такий
договір дійсним".

Оскільки
позивачка не надала суду письмових доказів стосовно домовленості щодо усіх
істотних умов договору, більш того, позивачка та представник відповідача
зазначили, що ОСОБА_1не ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, а єдиною
перешкодою у нотаріальному посвідченні є відсутність оригіналу чи дублікату
договору купівлі-продажу домуАДРЕСА_1, що відбувся 3.10.1986 року, то підстав
для задоволення позову немає, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Додатково суд
зазначає, що порядок визнання права власності, у разі втрати документа
власником, що засвідчує його право власності, передбачений чинним
законодавством.

На підставі
викладеного й керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, 220, 719 ЦК України, 53
Закону України „Про нотаріат", суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2
про визнання угоди дійсною, такою, що відбулася та визнання права власності
на житловий будинок - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному проядку через суд першої інстанції шляхом подачі
в 10 - денний срок з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею іі копії до апеляційної
інстанції в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Решения складено у
нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.