Справа №
2-28/2007 (№2-647/2006)
РІШЕННЯ

Іменем      України

30 січня 2007 року                                                                     Яготинський районний суд

Київської
області у складі:

головуючого
судді Литвин Л.І.

при секретарі
Ковряк О.О.

за участю
адвоката ОСОБА_6

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до  ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,  ОСОБА_5,  третя  особа Яготинська державна нотаріальна  контора, м.Яготин
Київської області,  вул.  Незалежності -  116,  про  визначення

додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського
районного суду Київської області з позовною
заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку достатнього для
подання заяви про прийняття спадщини, в котрій
зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його бабуся - ОСОБА_8. Згідно ч.1 ст.529 ЦК
України в редакції 1963 року спадкоємцями
першої черги є діти померлих ОСОБА_4, ОСОБА_3 та
батько позивача ОСОБА_9. Але останній ІНФОРМАЦІЯ_4 також помер.
Відповідно до ч.2 ст.529 ЦК України онуки та правнуки
спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був - би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка
належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. На момент смерті ОСОБА_7, ОСОБА_8 позивачеві виконалося 13 років, та він не міг самостійно заявити свої права на отримання спадщини. Законний
представник, матір позивача, не виконала свій обов'язок, і в передбачений
законом шестимісячний термін до державної
нотаріальної контори з заявою про прийняття
спадщини не звернулася. Про цей факт вона повідомила позивача в грудні 2003 року, коли останній досяг повноліття, в зв'язку з чим позивач вважає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з
поважних причин, та просив визначити додатковий строк
для прийняття спадщини.

Представник позивача та позивач в
судовому засіданні підтримали вимоги позову та пояснили, що
позивач дізнався від своєї матері про те, що після смерті діда та баби залишилося спадкове майно, коли досяг повноліття.
Після чого позивач став з'ясовувати, чи має право
на спадщину, та звернувся по правову допомогу. Відповідачі
запевняли матір позивача, що їх частки в

2

спадковому
майні немає, та вони вже оформили право власності на спадкове майно. Як
з'ясувалося пізніше, право власності на спадкове майно діти померлих не набули.
Оскільки на момент смерті діда та баби позивач був неповнолітнім, не міг
самостійно скористатися своїм правом на прийняття спадщини, а його матір не
виконала своїх обов'язків щодо оформлення права на спадщину, позивач та його
представник і просили визначити додатковий строк достатній для подання заяви
про прийняття спадщини.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги позову не визнали та пояснили, що
ОСОБА_7 заповідав все належне йому майно своєму онуку ОСОБА_5 Проте, останній
на момент смерті діда був також неповнолітнім, та ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 від
свого імені звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вже після смерті матері, у 2000 році. ОСОБА_7 за час свого життя допомагав синові
ОСОБА_9 будувати будинок. Оскільки матір позивача та її діти успадкували після
смерті ОСОБА_9 вказаний будинок, то вважають, що у позивача немає права на
спадкове майно, що залишилося після смерті
діда та баби. Крім цього, відповідачки вважають, що вони фактично
прийняли спадщину після смерті батьків, оскільки розпорядилися їх майном,
доглядали за будинком, провадили там ремонтні роботи, сплачували всі витрати по
утриманню будинку. Також, відповідачі вважають, що оскільки позивачеві
виконалося вісімнадцять років ще в листопаді 2003 року, після чого він міг
самостійно звернутися з заявою про прийняття
спадщини, а строк для прийняття спадщини визначений законом в шість
місяців, то позивач пропустив строк позовної давності. Просили в позові
відмовити.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала, пояснивши, що вона є сестрою позивача, але прийняти спадщину вона не
бажає.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову не заперечував.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків,
дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, доводи позивача в судовому засіданні знайшли своє
підтвердження в показах свідка ОСОБА_10, з котрих вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік ОСОБА_9. Через декілька років померли батьки
чоловіка ОСОБА_7 та ОСОБА_8. На момент їх смерті її син, позивач по справі був
неповнолітнім. Відповідачки, будучи дочками померлих, не допускали її та її
дітей до спадкового майна, не давали їм ключів від будинку баби та діда,
стверджуючи, що єдиними спадкоємцями є вони, оскільки її чоловік помер. Так як
вона залишилася вдовою, самостійно виховувала та утримувала дітей, та не мала
можливості займатися цим питанням, то повіривши доводам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до
нотаріальної контори не звернулася. Коли сину виконалося вісімнадцять років, то
вона розповіла йому про вказані обставини. Він звернувся по правовому допомогу, та дізнався, що він також мав право на
спадщину, а тому звернувся до суду.

з

З витягу з паспорта (а.с.6) видно, що ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_3, а з копи свідоцтва про смерть
(а.с.5), вбачається, що його батько ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

З копій свідоцтв про смерть (а.с.22) видно, що
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копій свідоцтв про народження (а.с.23-25), з
копії заповіту (а.с.21), з копій спадкових справ НОМЕР_1 видно, що спадкоємцями майна померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на момент їх смерті були сторони по
справі. 26 червня 1998 року ОСОБА_7 залишив
заповіт, яким все своє майно заповідав ОСОБА_5 Спадкове майно
після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складалося із житлового АДРЕСА_1, та з права на земельну частку (пай). 17 травня 2000 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 звернулися до нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно на даний час нікому
не видано. В заявах про прийняття
спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_3зазначили, що інших
спадкоємців майна померлих немає.

Відповідно до ст.529 ч.І ЦК України в редакції 1963 року онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття
спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Пунктом 4 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК
України в редакції 2003
року передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

В силу ст. 550 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент відкриття спадщини, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, міг бути продовжений судом, якщо він
визнає причини пропуску строку поважними.

Статтею 1272 ЦК України в редакції 2003 року передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття
спадщини з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що батько позивача ОСОБА_7 помер у 1994 році. В силу ст. 529 ч.1 ЦК України в редакції 1963 року ОСОБА_1 на момент смерті свого діда ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та смерті баби ОСОБА_8, що сталася
ІНФОРМАЦІЯ_2, наряду з відповідачами по справі
був спадкоємцем першої черги. В передбачений законодавством шестимісячний
строк ОСОБА_1, як і решта спадкоємців, до нотаріальної
контори не звернувся, проте пропустив вказаний строк
з поважних причин. При цьому, суд не може не прийняти до

4

уваги, ті обставини, що будучи неповнолітньою особою,
позивач не міг самостійно скористатися правом на
спадщину, а його законний представник, матір позивача в інтересах
неповнолітнього до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не
звернулася. Враховуючи зазначене, а також те, що право власності на спадкове майно на даний час не оформлено, суд вважає, що позов грунтується на законі, та підлягає до
задоволення.

При цьому, суд не може прийняти до
уваги заперечення відповідачів в тій частині, що позивач повинен був
звернутися до суду з позовом протягом шестимісячного
терміну з дня досягнення ним вісімнадцятирічного терміну, так як шестимісячний термін для прийняття спадщини відраховується з дня відкриття
спадщини та не є строком позовної давності.

Як встановлено в судовому засіданні позивач досяг
повноліття у листопаді 2003 року, після чого дізнавшись про порушене право, яке міг самостійно захищати чрез суд, звернувся з позовною заявою на
протязі трьох років, а тому суд вважає, що строк
позовної давності ним не пропущений.

Доводи позивача в тій частині, що
відповідачки перешкоджали його законному представникові скористатися правом на спадщину,
підтвреджується і тими обставинами, що
останні не зазначили в заявах про прийняття спадщини відомості про інших
спадкоємців.

Крім цього, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не заперечували в залі судового засідання і тих обставин, що доступу до спадкового будинку матір
позивача та її діти не мали, оскільки ключи
від нього знаходилися в них.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.ст. 10, 60,212,209,218 ЦПК України, ст.ст. 529
ЦК України в редакції 1963
року, ст. 1272, п.4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України в редакції 2003 року, суд

ВИРІШИВ: Позов
ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа Яготинська
державна нотаріальна контора, про
визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1додатковий строк
для подання заяви про прийняття спадщини - два місяці з дня вступу рішення в законну силу.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської

області шляхом подачі через
Яготинський районний суд протягом 10 днів з

дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження та подачі

апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне

оскарження.

Суддя   Литвин Л.І.