Справа N 2-959/2006р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

9 січня 2007р.                                                                                     м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Бідак С.В.

при секретарі Рибкіної Г.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача - відділення виконавчої дирекції

Фонду Гребенюк Н.Д. розглянувши у відкритому
судовому    засіданні в м.Димитров
справу    за позовом ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м.Димитров про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник
відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.Димитров
позовні вимоги позивача не визнав і в судовому засіданні пояснив, що рішенням
Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року встановлено обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві відшкодувати не
лише моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, яка не спричинила втрати
потерпілим професійної працездатності, а й моральну шкоду, заподіяну умовами
виробництва, із втратою потерпілим професійної працездатності в порядку,
встановленому п.З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно якого моральна
шкода відшкодовується Фондом за заявою потерпілого з викладом характеру
заподіяної моральної шкоди та за поданням відповідного висновку медичних
органів. Сума страхової виплати за моральну шкоду визначається в судовому
порядку. .

Згідно рішення
Конституційного Суду України, ст. 21, 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове соціальне страхування...» Фонд відшкодовує моральну шкоду
за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Факт наявності
моральної шкоди визначається медико-соціальною експертною комісією, згідно
«Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженому Наказом
Міністерства охорони здоров'я від 22.11.1995 року № 212. На основі заключения медичних
закладів, в тому числі лікаря-психіатра, про перенесений стрес чи депресію
потерпілим на виробництві. При встановленні факту моральної шкоди МСЕК враховує
характер каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я.

В пункті 4
Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що в
позовній заяві має бути зазначено з яких міркувань виходив позивач, визначаючи
розмір моральної шкоди та якими доказами підтверджується моральна шкода і чим
підтверджує він факт заподіяної моральної шкоди.

Посилання
позивача на достроковість лікування, погіршення стану його здоров'я не можуть
бути приводом для встановлення йому моральної шкоди.

В зв"язку з травмою, згідно заключения МСЄК, позивачу
встановлено 30% втрати професійної працездатності, третя група
інвалідності.

Позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності, а не факт
наявності моральної шкоди. Позивач не надав суду докази факту заподіяння
моральної шкоди, моральних переживань у зв'язку з ушкодженням здоров"я,
порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного
громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, та додаткові
зусилля і не вказав, які саме додаткові зусилля він надає для організації свого
життя і чим це підтверджується.

Крім того, Законом України «Про держаний бюджет України на 2006р.», ст.77,
зупинена дія підпункту «є» пункту 1 частини першої ст. 21, частини третьої ст.
28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» на 2006рік.

В зв'язку з зупиненням норм дії Закону в частині відшкодування моральної
шкоди, в бюджет Фонду ССНВВ на 2006рік кошти на здійснення виплат моральної
шкоди не були включені. Фактично постала загроза того, що сума моральної шкоди
виплачується за рахунок інших статей бюджету, тобто за рахунок одноразової
допомоги, щомісячних страхових виплат на медичну та соціальну допомогу, що може
привести до соціальної напруги у регіоні.

Позивач в судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог позивача
пояснив, що 03.03.2005р. о 14 годині 15 хвилин при виконанні трудових
обов"язків в якості ІНФОРМАЦІЯ_1 на шахті імені О.Г.Стаханова ДП "Красноармійськвугілля", він по закінченню зміни, змінив
маршрут руху з робочого місця до стволу, сів на стрічковий конвеєр і проїзжаючи
на ньому у лежачому стані, у районі ПК 2 припідняв
голову, вдарився об дерев"яну дошку в результаті чого був травмований в
область обличчя і голови.

В цей же день він був доставлений до Димитровської ЦМЛ з діагнозом: ОЧМТ,
струс головного мозку, відкритий перелом кісток носу зі зміщенням, деформація
зовнішності носу, інфіцирована рана носу, верхньої та нижньої губи, гематома
тканин нижніх повік обох очей, забиття грудної клітини, лівої ключиці.

По факту травмування було складено акт форми Н-1.

На лікуванні у лікувальних закладах він знаходився довгий
час.

Згідно заключения
МСЕК йому було встановлено ступень втрати професійної
працездатності в розмірі ЗО %. і третя група інвалідності.

З підприємства він звільнився у зв"язку з переходом
на пенсію.

Димитровським Фондом йому були призначені одноразова допомога і страхові
виплати.

У зв"язку з виробничою травмою він загубив здоров"я. У нього появилася
одишка, головні болі, насморк,
на він не може працювати фізично.

В одержанні травми було встановлено його вину 20 %.

Моральну шкоду він оцінює на суму 23 000 грн. і просить стягнути її з
відповідача.

Представник третьої    особи  Державного підприємства
"Красноармійськвугілля" до судового засідання не з"явився, надав
лист з проханням розглянути справу без їх участі, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином /а.с. 50, 51/.

Судом установлено, що позивач з 02.06.1980р. по 21.06.2005р. працював на
шахті імені О.Г.Стаханова
ДП "Красноармійськвугілля" гірничоробочим очисного
забою 5 розряду і був звільнений в зв"язку з переходом на пенсію
/а.с.8-9/.

03.03.2005р. при виконанні трудових обов"язків,
позивача було травмовано і в результаті чого позивач одержав травму - ОЧМТ,
струс головного мозку, відкритий перелом кісток носа зі зміщенням, деформація
зовнішності носа, інфіцирована рана носа, верхньої і нижньої губи, пpo що було  складено
акт форми Н-1 № 8 від 05.03.2005р.
/а.с.14 -16/.

Згідно заключения МСЕК від
21.06.2005р. позивачу було встановлено ЗО % втрати професійної працездатності
безстроково і третю групу інвалідності і встановлено діагноз: струс головного
мозку, перелом кісток носа, травма верхньої губи і позивачу протипоказана тяжка
фізична праця, підземні умови праці /а.с. 20, 21, 22, 23/.

В зв'язку з
одержаною травмою позивачу в відшкодування шкоди були призначені страхові
виплати /а.с.40-41/.

Відповідно до
ст.ст.43 ч.4, 46 ч.1, ч.2 Конституції України, кожний має право на належні, безпечні
і здорові умови праці, соціальний захист, включаючи право на забезпечення в
разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Це право
гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також
бюджетних і інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Основ законодавства України про
загальнообов'язкове

державне
соціальне   страхування
/далі     Основ/ окремим     видом загальнообов'язкового державного
соціального страхування є страхування від нещасних випадків на виробництві і
професіонального захворювання, яке спричинило втрату працездатності.

Відповідно до
п.4 ч.1 ст.25 Основ, передбачено відшкодування збитків, спричинених працівнику
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, зв'язаним з виконанням ним своїх
трудових обов'язків.

Відповідно до
ст.9 Закона України
"Про охорону праці", відшкодування шкоди, спричиненої працівнику
ушкодженням його здоров'я, здійснюється Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві згідно з Законом України "Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" /далі Закона/.

Відповідно до
підпункта "е" п.1 ч.1 ст.21, ч.З ст.28 Закона до страхових виплат відносяться і грошові суми, які
сплачуються застрахованому за моральну шкоду при наявності факта спричинення цієі
шкоди потерпілому.

Суд вважає, що в
зв"язку з одержаною позивачем виробничою травмою 03.03.2005р., він зазнав
моральної шкоди, так як втратив ЗО % професійної працездатності і йому була
встановлена третя група інвалідності безстроково. Позивач зазнав фізичних
страждань, так як в результаті виробничої травми він знаходився на лікуванні в
лікувальних закладах /а.с.24-26, 27-29, ЗО, 31-33, 35, 36, 37, 38/, йому
протипоказана тяжка фізична праця, підземні умови праці, а одержана ним
виробнича травма є причиною порушення його нормальних життєвих зв'язків, так як
вимагає від нього додаткових зусиль підтримувати своє здоров'я.

З урахуванням
суті позовних вимог, характеру, ступеня і тривалості моральних страждань
позивача, а також те, що позивач не є інвалідом, суд вважає, що з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 9 000 грн.

З 1 січня 2007р.
діє Закон України "Про державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до
ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік",
зупинена дія підпункту 1 частини першої ст.21, частини 3 ст.28 Закону України
" Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Суд не може приймати до уваги положення зазначеного
Закону в частині зупинення на 2007 рік дії Закону України " Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди,  остільки даним законом зупинена виплата сум
відшкодування моральної шкоди,  а не
гарантоване законом право робітника на відшкодування моральної шкоди.

На підставі
ст.ст.43, 46 Конституції України, ст.ст.4, 25 Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування, ст.9 Закона України
"Про охорону праці", ст.ст.21, 28 Закона України " Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", рішення Конституційного Суду
України по справі про конституційне звернення Управління виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в Кіровоградській області про офіційне
тлумачення положень ч.З ст.34 Закона
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності" від 27.01.2004р., керуючись ст.ст. 10,11, 57,
209,212, 213, 214,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.Димитров про
відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань України в м.Димитров на користь ОСОБА_1 в
відшкодування моральної шкоди 9 000 /дев"ять тисяч гривень/.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до Апеляційного суду
Донецької області через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області
через Димитровський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя