УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007
року                                                                                           м.
Феодосія

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосії у
складі:

головуючого судді:
Іщенка В.І.,

суддів   Мамасуєвої Л.О., Полянської В. О., при секретарі:
Брежнєвій O.K.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Феодосії справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ПП
„Кратос", про зміну договору найму
жилого приміщення та визначення порядку його користування, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи втратившою право користування
жилим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Керченського
міського суду Автономної Республіки Крим від 24 травня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа - ПП „Кратос",
про зміну договору найму жилого приміщення та визначення порядку його
користування. Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що відповідач є основним
наймачем квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, площею у 17,4 кв.м,
та 16,0 кв.м. Позивачка, за її твердженням, з лютого 1999 р. знаходилася з
ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах і з того часу ж проживала у спірній
квартирі, 15 квітня 2000 р. між сторонами був зареєстрований шлюб, а з 20
лютого 2004 р. ОСОБА_1 була зареєстрована у квартирі. З березня 2006 р. між
ОСОБА_1 та її чоловіком склалися неприязні відносини внаслідок зловживання
останнім спиртними напоями в результаті чого ОСОБА_2 вчиняв дебоші та виганяв
позивачку з дому. З вказаного приводу ОСОБА_1 неодноразово зверталася до
міліції, де їй було роз'яснено про вирішення таких спорів у судовому порядку. З
березня 2006 р. між сторонами була досягнута усна домовленість про користування
ОСОБА_1 кімнатою у 17,4 кв.м., а ОСОБА_2 - 16,0 кв.м., однак відповідач
відмовляється від добровільного розділу
особистого рахунку квартири і укладення з позивачкою окремого договору
найму квартири.

ОСОБА_2
звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання особи втратившою
право користування жилим приміщенням, вимоги якого мотивовані тим, що квартира АДРЕСА_1 була отримана його
родиною, яка складалася з трьох чоловік, 13 листопада 1978 р. Після
смерті дружини позивача за зустрічним позовом, 26.11.1994 p.,
він одружився у друге і прописав ОСОБА_1 у

Справа № 22-ц-1330-Ф/07р.          Головуючий
у першій інстанції

Короткова Л.М. Суддя-доповідач
Іщенко В.І.

2

спірній квартирі з 20 лютого 2004 p.,
яка до того продала квартиру, яка належала їй на праві власності. Після реєстрації відповідачки за зустрічним позовом у
спірній квартирі відносини між сторонами зіпсувалися, вона перестала
вести домашнє господарство, погрожуючи виселити ОСОБА_2 з квартири, а з вересня
2006 р. по березень 2007 р.
у спірній квартирі не проживає і за комунальні послуги не сплачує, що
підтверджується показаннями свідків та відповідними актами.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 24 травня 2007 р. позовні вимоги ОСОБА_1
були задоволені: змінений договір житлового найму квартири АДРЕСА_1 і
визначений порядок користування житловим приміщенням, за яким ОСОБА_1 виділена
кімната площею 16,0 кв.м, з балконом, а ОСОБА_2 - кімната у 17,4 кв.м., а
коридор, кухня, ванна, та туалет залишені у загальне користування сторін. ПП
„Кратос" зобов'язане укласти зі сторонами окремий договір житлового найму
на зазначені житлові приміщення. У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, було
відмовлено і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 273
грн.

ОСОБА_2 не
погодився з таким рішенням суду і подав на нього апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржуване ним рішення скасувати та ухвалити по справі нове, яким
задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, відмовивши при цьому у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 В обгрунтування своїх вимог апелянт
посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і
процесуального права, неповне з'ясування суттєвих обставин по справі і надання
неналежної правової оцінки доказам, які надавалися апелянтом.

ОСОБА_1 подала
до суду заперечення на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити і оскаржуване ним рішення суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення про задоволення позовних вимоги ОСОБА_1 та відмову у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що факт
непроживання позивачки у спірній квартирі понад шість місяців при розгляді
справи доведений ОСОБА_2 не був, а крім того, з матеріалів справи випливає, що
тимчасова відсутність ОСОБА_1 у спірній квартирі обумовлена неможливістю
спільного проживання з відповідачем. Також суд прийшов до висновку про
необхідність зміни договору найму житлового приміщення, оскільки ОСОБА_1 є
членом родини наймача і просить виділити їй кімнату, користування якою не
погіршує житлові умови проживання ОСОБА_2

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки вони
зроблені на підставі ретельно досліджених доказів, яким надана
належна правова оцінка. Судом правильно встановлені фактичні обставини справи,
характер спірних правовідносин і постановлене рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального закону.

Відповідно до
ст.104 ч.ч.1, 2 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших
членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору
найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді
приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення
членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі
відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в
судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружені з 15 квітня
2000 р. і шлюб між ними був розірваний за рішенням Керченського міського суду
АР

3

Крим від 19 березня 2007 p., а
фактично шлюбні відносни між сторонами були припинені з січня 2006 р. ОСОБА_1
була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1, яка складається з двох жилих кімнат
площею 17,4 кв.м, та 16,0 кв.м., у лютому 2004 р. за згодою відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо
можливості розділу спірної квартири відповідно до висновків
судово-технічної експертизи площею 16,0 кв.м., оскільки такі вимоги заявляє
сама ОСОБА_1 і такий розділ штучно не погіршить житлові умови сторін. При
цьому, виділяючи у користування сторін відокремлені
кімнати, суд залишив у загальне їх користування коридор, кухню, ванну та туалет.

Що стосується
вимог ОСОБА_2 про визнаня ОСОБА_1 такої, що втратила право користування
житловим приміщенням, то і в даному випадку колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції,
яким було встановлено що позивачка непроживала
у спірній квартирі менш ніж шість місяців, а її тимчасова відсутність була
обумовлена неможливістю спільного проживання з ОСОБА_2

Відповідно до
ст.71 ч.1 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї
за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Матеріали справи
свідчать про те, що ОСОБА_1 не проживала у квартирі № 33 по вул. Ворошилова, 15 у м. Керч не
з вересня 2006 р. по березень 2007 p., а з січня-лютого
2007 p., що значно менше строку, встановленого ст.71 ЖК України.
На підтвердження зазначеного свідчать показання свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5., які були допитані у судовому
засідані суду першої інстанції і показали, що ОСОБА_1 проживала у
спірній квартирі до лютого 2007 р. Крім того, доказом проживання ОСОБА_1 у
спірній квартирі також є постанови про відмову у порушення кримінальної справи
від 01 жовтня 2006 p., 10 січня 2007 p., 17 лютого 2007 p.,
09 лютого 2007 p., які ухвалювалися за заявами позивачки за первісним
позовом.

Таким чином,
колегія судців вважаючи рішення суду правильним та таким, що ухвалено з
дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, з урахуванням
всіх суттєвих обставин по справі та наданням дослідженим доказам належної
правової оцінки, не вбачає підстав для скасування судового рішення за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

На підставі
наведеного і, керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1
п.1, 308 ч.1, 313-315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів
судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим у м. Феодосії,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення
Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 24 травня 2007 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,

однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох
місяців до

суду касаційної інстанції.