Справа
№ 2-45 2007р.
РІШЕННЯ
ІМ*ЯМ УКРАЇНИ

16 березня
2007р. Ленінський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого
судді:                                        Кротінова
В.О.

при секретарі:                                                             Іншакової
О.Г., Тітової О.О.

з участью:

позивача: ОСОБА_1, його притставника: ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ії притставника:
ОСОБА_6

розглянувши у
відкритому судовому засідані в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення фактів: родиних відносин, належності
документів, які мають юридичне значення, визнання права власності у порядку
спадкування, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3, про
визнання права власності, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 про встановлення фактів родиних відносин, належності документів які
мають юридичне значення, визнання права власності на домоволодіння, вказавши,
що домоволодіння АДРЕСА_1 спочатку належало ОСОБА_7 на підставі договору на
право забудівлі від 8 червня 1934 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, після
його смерті залишилось спадкове майно у вигляді вказаного домоволодіння.
Спадкоємцями на це майно були: його дружина ОСОБА_8, та його четверо дітей;
батько позивача ОСОБА_9, та
троє відповідачів, остані спадщину не прийняли ні фактично, ні шляхом звернення
до нотконтори. Його же батько та ОСОБА_8 спадщину прийняли фактично, оскільки
на момент смерті і після були прописани і мешкали у вказаному будинку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8, після смерті якої залишилося теж саме спадкове
майно, яке фактично прийняв у спадщину батько позивача ОСОБА_9, який був прописан у спірному будинку
і фактично там мешкав. Решта спадкоємців, спадщину ніяким чином не прийняли і
на неї не претиндували. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_9, після смерті
якого залишилось спадкове майно у вигляді вищевказаного домоволодіння. У
встановленний законом строк, позивач ОСОБА_1
звернувся до нотаріальной контори з заявою про прийняття спадщини, але йому
було відмовленно у видачі свідотсва на спадщину, оскільки в деяких документах є
розбіжності. У свідотсві про шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_10.

2

вказане прізвище
« ОСОБА_11», а у свідотстві про смерть вказане прізвище «ОСОБА_1", а в свідотстві
про смерті ОСОБА_8 - вказано ОСОБА_8. Окрім того він не зміг оформити спадщину,
оскільки у свідотстві про народження ОСОБА_12 (ОСОБА_5 у графі «батько» і
«мати» вказане прізвище « ОСОБА_11» а у свідотствах про їх смерть прізвище «ОСОБА_13», «ОСОБА_14». Тому
виникла також необхідність встановлення родиних відносин між ОСОБА_5 та ії
батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також належності деяких документів ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, а саме договору на забудівлю, свідотств: про шлюб, та про смерть.

ОСОБА_5
звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права на частину земельної ділянки, вказаного будинку і гараж літ. Є.,
вказавши при цьому, що дійсно після смерті ОСОБА_7 у 1967 році спадщину
прийняли тільки його дружина ОСОБА_8 та батько позивача ОСОБА_9 У 1974 році вона с чоловіком
придбали автомобіль «Москвич» і з згоди матері побудували гараж у дворі
будинку. У 1980 році, автомобіль вони продали, а гараж використовували для
зберігання своїх речей. Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадкоємцями є:
батько позивача ОСОБА_9- його
частка складає 1/2 домоволодіння, а
также вона -ОСОБА_5 - ії частка складає 1/2, оскільки вона мешкала у спірному
будинку і у зв*язку з відсутністью спору з братом ОСОБА_9 спадкових прав не
оформила. ІНФОРМАЦІЯ_3 - помер ії брат ОСОБА_9,
спадкоємцем його є ОСОБА_1, який
забрав ключи від
спірного будинку і заявив, що він є єдиним спадкоємцем. Ставить питання про
визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 3/s
його, без урахування гаражу, окремо права власності на гараж і частину
земельної ділянки.

У судовому
засіданні, ОСОБА_5 свій позов підтримала, додавши, що після смерті ОСОБА_8 вона
забрала деякі її речі особисті, одяг, янтарні буси, частину меблів, швейну
машинку, позов ОСОБА_1 - не визнала. її представник ОСОБА_6 також позов матері
підтримала дала анологічні пояснення.

Позивая ОСОБА_1 свій позов
підтримав, а позов ОСОБА_5 не визнав, катигорично заперечував, що вона мешкала
у спірному будинку після смерті ОСОБА_8, і що взяла якісь речі померлої, все що
було у будинку, все так і залишилось.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов
ОСОБА_1 визнали, а позов ОСОБА_5 фактично не визнали, і пояснили у суді, що
після смерті кожного з іх батьків ніхто, окрім брата ОСОБА_9 у спірному будинку
не був прописаний, не мешкав, у кожного були свої сім*ї і мешкали вони по
різним адресам, у тому чеслі і ОСОБА_5, яка також ніяких речей з будинку, після
смерті матері не забирала. Всі вони радились з приводу спадщини, вирішили в
тому чеслі і ОСОБА_5, що будинок буде належати ОСОБА_1, ніхто на нього не
претендував. Але коли той фактично оформив спадщину, узаконив деякі будівлі, поніс
фінансові витрати, ОСОБА_5 чомусь передумала, стала претендувати на спадщину.

3

Представники 3-х
осіб: сьомой донецької держнотконтори та ВРАГС Ленінського району м. Донецька
просили розглянути справу у іх відсутність, надали суду відповідні листи.

Судом були
допитані свідки з боку ОСОБА_5 і свідок ОСОБА_15 пояснила, що гараж у дворі
спірного будинку будували ОСОБА_5, вона також бачила, що більше як через місяць
після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_5 виносила з будинку швейну машинку, табуретки,
якісь сумки.

Свідок ОСОБА_16 пояснювала, що
не може сказати хто будував гараж, але коли виникло питання його оренди, люди
зверталися до ОСОБА_5. Бачила, що, через тиждень після смерті ОСОБА_8 ОСОБА_5
виносила машинку швейну у білому мішку якісь стільці. Пояснила, що у спірному
будинку жив тільки ОСОБА_9.

Свідок ОСОБА_17
пояснив, що гараж він будував разом з жінкою, з дозволу її матері у дворі
вказаного будинку. їх машина стояла у гаражі років 5. Коли ОСОБА_9 відбував
покарання, вони жили з ОСОБА_8 потім там не жили, у них є своє житло.

Свідок ОСОБА_18
була свідком бесіди своєї бабусі ОСОБА_5 с
ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_8, який казав, що вона, ОСОБА_5 може забрати з
будинку все що захоче, і вони забрали: покривало, тумбу з під телевізора,
швейну машинку, табуретки, янтарні буси. Гараж будували ії батьки, там
зберігались їх речі. З 1999 року по 2001 рік ОСОБА_5 жила у спірному будинку.

Судом були
допитані також свідки з боку позивача ОСОБА_1 Так, свідок ОСОБА_19 пояснював,
що ОСОБА_9 він знає з 1995 року, часто був у нього в гостях, допомагали один
одному у будівельних роботах, мешкав він, ОСОБА_9,
у спірному будинку з матір*ю, а потім один, більше ніхто там не мешкав.
Відповідачів він знає, але вони АДРЕСА_1 не мешкали, інколи приходили, збирали
виноград. Після смерті ОСОБА_8 ніхто з дому, нічого не забирав, а швейну
машинку ОСОБА_9 віддав ОСОБА_5 ще за життя ОСОБА_8 Якихось других речей у неї
не було, одягалась вона дуже скромно, і мала маленький розмір одягу.

Свідок ОСОБА_20
пояснювала, що вона мешкає також по сусідству і часто бувала у ОСОБА_9,
стверджує, що окрім нього та його матері, ніхто у спірному будинку не жив,
швейної машинки вона у них не бачила, хоча була часто у них, ще за життя
ОСОБА_8 Вся мебля яка стояла у них у будинку так все і залишилось після смерті
ОСОБА_8, яка меблю придбала у її золовки.

Свідок ОСОБА_21
пояснювала, що їй також, як сусідці відомо, що у спірному будинку мешкали
тільки ОСОБА_9 та його
матір до смерті, більше там ніхто не мешкав. Щоб хтось виносив, забирав якесь
майно після смерті ОСОБА_8, їй нічого невідомо.

Суд, заслухавши
сторони, представників, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали
спадкової справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному
обсязі, а позов ОСОБА_5 не може бути задоволений.

4

У судовому засіданні встановлено,
що будинок АДРЕСА_1 був збудований на підставі договору забудівлі від 8 липня
1934 року подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер і спадщину
прийняли: його дружина і син ОСОБА_9, які були прописані у спірному будинку і в
йому фактично мешкали. ОСОБА_3,
ОСОБА_9, ОСОБА_5 спадщину не прийняли і на неї не претендували, ця
обставина ніким не оспарювалась.

ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_8, і після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді того же
домоволодіння і після смерті її спадщину прийняв ОСОБА_9, батько позивача ОСОБА_1, який був прописаний і фактично
мешкав у цьому будинку. Решта спадкоємців, відповідачі по справі спадщину
ніяким чином не прийняли, її не оформляли, не претендували на неї.

ІНФОРМАЦІЯ_3
помер ОСОБА_9 і
єдиним спадкоємцем став його син позивач по справі ОСОБА_1, який у
встановлений строк звернувся до нотконтори, але не зміг оформити спадщину,
оскільки у деяких документах, які мають юридичне значення є розбіжності,
зокрема неправильно вказані прізвища та ім*я його діда та баби.

Пояснення
ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, їх свідків в тій частині, що, вона, ОСОБА_5
на момент смерті ОСОБА_8 мешкала у спірному будинку, та взяла після її смерті
деяке майно повністью спростовуються поясниннями ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3,
свідків: ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21. Суд также враховує,
що ОСОБА_5 ОСОБА_6, свідки: ОСОБА_17, ОСОБА_18 є близкі родичі, які зацікавлені
у позитивному вирішенні для них справи, а також розбіжності які у поясненнях іх
самих, так і свідків з іх сторони.

Так, свідок
ОСОБА_18 пояснювала, що ОСОБА_5 мешкала у спірному будинку в період з 1999 по
2001 рік. ОСОБА_5 і ОСОБА_22 пояснювала що ОСОБА_5 проживала там на момент
смерті ОСОБА_8, а свідок ОСОБА_17 стверджував, що ОСОБА_5 мешкала у спірному
будинку, доглядала матір, коли ОСОБА_9
знаходився у місціх позбавлення волі, решту часу вони всі жили у своїй квартирі
по вул. Рослого.

Між тим
встановлено, що з місць позбавлення волі ОСОБА_9
повернувся на початку 80-х років після чого постійно мешкав у спірній квартирі.
Окрім того, свідок ОСОБА_17 дав пояснення суду, що після смерті ОСОБА_8, вони
забрали шифанер, кроваті, але після зауваження ОСОБА_6, що вони цих речей не
брали, зразу же від цього відмовився.

Свідок ОСОБА_16 пояснювала, що
бачила, як ОСОБА_5 виносила речі в том чеслі й швейну машинуку у білому мішкі і
через тиждень після смерті ОСОБА_8, а свідок ОСОБА_15 вказувала, що ніякого
мішка не було, швейна машинка виносилась за ручку і речі виносили більш як
через міцяць після смерті ОСОБА_8 Більше того, ОСОБА_5 її представник, свідок
ОСОБА_18 стверджували, що ОСОБА_5 після смерті матері забрала її янтарні буси.
Але позивач ОСОБА_1 у
судовому засіданні, надав суду можливість оглянути ці янтарні буси, які
залишились у спірному будинку, ніхто їх не забирав, доречі їх впізнали свідки,
як ті що належали ОСОБА_8

5

Не надано суду
бестрокових, переконливих доказів того, що гараж, який знаходиться на спірній
зимельній ділянці був побудований за кошти ОСОБА_5, з дозволу властника
будинку. Пояснення свідків, зацікавлених у позитивному вирішенні справ для
ОСОБА_5 суд не може покласти у основу рішення в цій частині. Але якщо це і було
б доведено, то вона могла б претендувати на вартість будівельних матеріалів,
або на самі будівельні матеріали, оскільки гараж є невідємною частиною всього
домоволодіння, але таких позовних вимог і не заявлялось.

Таким чином, суд
приходить до висновку, що спадщину після смерті ОСОБА_8 фактично прийняв тільки
ОСОБА_9, після
смерті якого спадкоємцем є його син, позивач по справі ОСОБА_1 і саме за ним
треба визнати право на вказаний житловий будинок з надвірним спорудами. Якихось
перешкод, які б могли перешкодити ОСОБА_5 прийняти та оформити спадщину ще у
2001 році - судом не встановлено.

Факт родиних
відносин між ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_5, як і факт належності вищевказаних
документів, які мають юридичне значення у суді ніхто не оспарював, у суда також в цьому
сумнівів немає, а помилки які були допущені у відповідних документах носять
технічний характер, тому суд задовольняє позовні вимогиі в цій частині.

На підставі ст.
ст. 1217,1220-1223,1258,1261,1268 УК
України, керуючись ст. ст. 10,60,209,212-215,265 УПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт,
що ОСОБА_5 є рідною донькою ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт
належності договіру забудівлі від 8 червня 1934 року, виданого Сталінським
міським відділом комунального господарства за реєстром № 4491/2 та
зареєстрованого в БТІ 12 березня 1968 року, та записаного в реєстрову книгу за
№ 29186 - ОСОБА_7.

Встановити факт
належності свідотства про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_10, виданого 29
березня 1934 року. Григорівською Радою, Сталінського району, актовий запис № 33
- ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Встановити факт
належності свідотства про смерть, виданого відділом реєстрації актів
громодянського стану Ленінського райуправління юстиції м. Донецька 2 липня 2001
року, актовий запис № 713 на ім*я ОСОБА_8- ОСОБА_8.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається з: житлового
будинку літ А - 1, літної кухні - літ Б, сараїв: літ В.Г., гаражу - літ Є,
вбиральні літ - Д, огорожі літ 4-5, замощення літ II.

У задоволенні
позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3

6

про
визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки та
домоволодіння АДРЕСА_1, та гараж,
розташований на цій же земельній ділянці - відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.