Справа  № 33ц-623кс/07      Головуючий 1 -ї інстанції Бершадська О.В.
02                          Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
жовтня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

Буренкової
К.О.,  Довжук Т.С. ,  Козаченка В.І.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні у м.
Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського
обласного центру ранньої соціальної реабілітації дітей - інвалідів про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційного скаргою

ОСОБА_1

на
рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 19 листопада 2003 р. та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 12 жовтня 2005

встановила:

В лютому
2003 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кіровоградського обласного
центру ранньої соціальної реабілітації дітей - інвалідів (далі - Центр) про
поновлення на роботі,  стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивачка
зазначала,  що з 1 вересня 2001 р.
перебувала в трудових відносинах з відповідачем,  де займала посаду вихователя філії дитячого
дошкільного закладу №35 «Лісова казка». Цей дитячий заклад був підпорядкований
Центру. Звільнена з займаної посади з 15 січня 2003 р. на підставі п.1  ст.  40
КЗпП України в зв'язку з скороченням штату працівників із-за відсутності
фінансування заробітної плати працівників філії та реорганізації Центру.

Своє
звільнення вважає незаконним,  як
проведене з порушенням вимог  ст.   ст.
40, 42 КЗпП,  в зв'язку з чим
просить поновити її на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Рішенням
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 19 листопада 2005 p.,  залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 12 жовтня 2005 р.,
в позові ОСОБА_1 відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення судових інстанцій скасувати і
ухвалити нове рішення,  яким задовольнити
її позов,  посилаючись на порушення
судами положень трудового законодавства та вимог процесуального права.

Колегія
суддів,  перевіривши матеріалами справи
доводи касаційної скарги,  дійшла
висновку,  що підстав для перегляду
судових рішень не вбачається з врахуванням наступного.

Судами
встановлено,  що на підставі наказу
Центру від 14 вересня 2001 р. №1 «Про прийом працівників філії дитячого садка
№35 на роботу в Центр» в зв'язку із зміною підпорядкованості цього дошкільного
закладу ОСОБА_1

з 1
вересня 2001 p.
була переведена на роботу в Центр. Звільнена з роботи з 15 січня 2003 р. на
підставі п.1  ст.  40 КЗпП в зв'язку з скороченням штату
працівників Центру.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
суд першої інстанції правильно виходив з того,  що трудовий договір з позивачкою розірвано з
додержанням вимог п.1  ст.  40,   ст.   ст.
42, 44, 49-2 КЗпП.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Апеляційний
суд обґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції та залишив його
рішення без змін.

Відповідно
до ч.2  ст.  324 ЦПК підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Водночас
встановлено,  що судові рішення ухвалені
з додержанням норм матеріального та процесуального права,  а в матеріалах справи відсутні передбачені
ч.1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись  ст.
ст. 332,  336 ЦПК України та
Законом України «Про судоустрій України» (із змінами від 22 лютого 2007 p.),  колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 19 листопада 2003 р. та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 12 жовтня 2005 р. - залишити без змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.