Справа № 22ас - 222 / 2007                                              оскаржуване рішення постановлено під
Категорія 13                                                                          головуванням СаулякаЮ.В.
Доповідач :   Чуприна В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 лютого 2007 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного
суду Вінницької області у складі :

Головуючого: Чуприни В.О.

Суддів : Іванюка M.B., Колодійчука В.М.

При секретарі:
Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області адміністративну
справу за апеляційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення у Ленінському районі м. Вінниці №2 (Вишенька) на постанову Ленінського районного суду м. Вінниці
від 07 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення у Ленінському районі м. Вінниці №2 (Вишенька) про
стягнення недоплаченої суми разової щорічної допомоги учаснику бойових
дій, -

ВСТАНОВИЛА:

16 жовтня 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що є учасником бойових дій і згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» має право на отримання щорічно до 5
травня разову грошову допомогу у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Незважаючи на це, без урахування розмірів мінімальних пенсій, які встановлювались на 2004, 2005 та 2006 роки, відповідачем,
з посиланням на Закон України «Про державний бюджет
України» було виплачено відповідно: 120 грн., 250 грн., 250 грн.

Виплачені суми не відповідають мінімальним розмірам пенсій за віком за
вказані роки і тому позивач просив стягнути з відповідача недоплачену частину разової грошової допомоги за 2004,2005,2006 роки в сумі
3297 грн. 25 коп.

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 07 грудня 2006 року
позовні вимоги задоволено повністю.

2

В апеляційній скарзі Управління праці та
соціального захисту населення у
Ленінському районі м. Вінниці №2 (Вишенька) просить скасувати зазначену постанову, оскільки вона суперечить вимогам закону
та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд правильно дійшов висновку щодо неправомірного обмеження права позивача, керуючись при
цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп
від 01.12.2004 р. щодо не відповідності Конституції
України та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» положень частини 2,3 і 4 статті 78
Закону України «Про державний бюджет на 2004 рік».

Доводи апеляційної скарги про незворотність дії в часі вказаного вище рішення Конституційного Суду України, яке набуло
чинності' з дня його ухвалення та відсутності
преюдиціальності, не можуть бути прийнятні щодо самої суті та змісту права соціального захисту ветеранів війни, оскільки відповідно до правової позиції Конституційного Суду
України в рішенні № 20-рп від 01.12.2004 р. - звуження
змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції
не допускається.

Аналогічна позиція була висловлена і в рішенні Конституційного Суду України від 20.03.2002 р. №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, в якому також зазначено, що положення частини четвертої статті 28
Закону України «Про бюджетну систему України» щодо
заборони законом про Державний бюджет України вносити
зміни до чинного законодавства означає і неможливість зупинення дії чинних
законів в частині встановлення ними пільг, компенсацій і гарантій, які
фінансуються з бюджетів усів рівнів.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має право
на отримання щорічної разової грошової допомоги в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

З урахуванням сум виплаченої допомоги, до задоволення належить 3297 грн. 25
коп. невиплаченої допомоги.

Оскільки розпорядником бюджетних коштів на виконання програм соціального захисту на час прийняття судової постанови є
Управління праці та соціального захисту населення у Ленінському районі м.
Вінниці №2 (Вишенька), то за таких обставин
даний суб'єкт владних повноважень повинен нести відповідальність за
вимогами позивача

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права

Керуючись ст.ст.
196,198,200,205,206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення у Ленінському районі м. Вінниці №2 (Вишенька) залишити без
задоволення, а

3

постанову Ленінського районного
суду м. Вінниці від   07 грудня 2006 року
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до
Вищого адміністративного суду України.

.