Справа № 22-162        2007 p.                                    Рішення
ухвалено під головуванням
Категорія        44                                                                             Камінського
УХВАЛА

Апеляційного суду Вінницької області від 22.01.2007 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого:  Нагорняка В.А.

Суддів:   Пащенко Л.В., Мартьянової Л.І.

При секретарі
Пшеничній Л.В. Розглянувши у відкритому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці і соціального захисту
населення Жмеринської міської ради

на рішення Жмеринського міськрайонного суду від 14 листопада 2006 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального   захисту
населення   Жмеринської   міської
ради   про   утримання недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги, -

Встановила:

В жовтні 2006 року ОСОБА_1звернулась
в суд з позовом до управління праці та соціального захисту
населення Жмеринської міської ради про утримання недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги.

Вимоги мотивувала тим, що вона є
учасником війни. Відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» їй щорічно до 5 травня має надаватися разова грошова допомога в розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком як учаснику війни.

Але грошова допомога виплачувалась
не в повному обсязі: за 2004 рік їй ця допомога не виплачена, за 2005 рік - їй було виплачено 50 грн., за 2006 рік - 50 грн., без врахування розмірів мінімальних
пенсій, які встановлювались на 2004-2006 роки. За три роки
недоплата склала 2200,35
грн.

Просила стягнути з відповідача
зазначену суму недоплаченої разової грошової допомоги як учаснику війни. В подальшому заявою уточнила позовні вимоги і просила стягнути 2350,35 грн. недоплаченої грошової допомоги.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 14 листопада 2006 року позовні вимоги ОСОБА_1задоволено, стягнуто на її користь недоплачену
грошову допомогу, як учаснику війни, за 2004-2006 роки в розмірі 2250,35 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить
рішення суду, як постановлене з порушенням вимог закону, скасувати.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково по слідуючих підставах.

2

Судом  встановлено,
що  позивачка ОСОБА_1   є
учасником  війни,  що підтверджується відповідним
посвідченням (а.с. 4).

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1має
право на отримання щорічно до 5 травня відповідного
року разової грошової допомоги у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до наданої довідки, в 2004, 2005 та 2006 роках щорічна разова грошова допомога позивачці ОСОБА_1виплачена у розмірі по 50 грн. в 2005 та 2006 роках, в 2004
році така допомога їй не виплачувалась.

Розмір мінімальної пенсії за віком становив: в 2004 році - 92 грн. 45 коп., в 2005 році - 332 грн., в 2006 році - 359 грн.

Також суд встановив, що рішенням
Конституційного Суду України №20-рп/2004 від 01.12.2004 року положення ст. 44 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2004 рік», якими виплата щорічної разової грошової допомоги
учасникам бойових дій обмежена відповідними розмірами, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є неконституційними).

Врахувавши вищевказані обставини та вимоги закону,
суд дійшов правильного висновку про задоволення вимог
позивачки, оскільки її право отримувати щорічно до 5 травня разову грошову допомогу в розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком порушено і тому підлягає захисту.
При цьому, при визначенні суми стягнення суд вірно відмінусував суму отриманої позивачкою допомоги в розмірі 100 грн.

Таким чином, суд повно з'ясував обставини справи,
права і обов'язки сторін, перевірив їх доводи і заперечення,
дав належну оцінку доказам і постановив рішення, яке в цілому відповідає
матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги безпідставні і висновків
суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не спростовують.

Проте, виходячи з вимог ч.З ст.82 ЦПК та
враховуючи, що відповідач є управлінням органу місцевого
самоврядування, колегія суддів вважає за доцільне звільнити відповідача від
сплати держмита, виключивши вказівку про його стягнення з рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці і
соціального захисту населення Жмеринської міської ради задоволити частково.

Виключити з резолютивної частини рішення
Жмеринського міськрайонного суду від 14 листопада 2006 року вказівку про стягнення з
управління праці і соціального захисту населення
Жмеринської міської ради 51 грн. держмита на користь
держави.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку у
Верховний Суд України протягом двох місяців з дня проголошення.