Справа №
22ц-824-2007 року.                            Головуючий
першої інстанції Сотська С.О.
Категорія -15                                                         Доповідач апеляційної інстанції Лисенко П.П.
УХВАЛА

іменем України.

23 квітня 2007
року.                                                                           м.
Миколаїв.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в
складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Довжук
Т.С. та Кутової Т.З.,

із секретарем
судового засідання Швейновою І.В., з участю:

представника
відповідача Вовк О.М., у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою
представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 переглянула рішення місцевого
Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 січня 2007 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма"Дружба" (надалі - ТОВ
"Агрофірма"Дружба") про визнання договору оренди земельної
частки недійсним.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі й з'явилися у дане
судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, -

УСТАНОВИЛА:

22 листопада
2006 року ОСОБА_1 пред'явила позов до товариства з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма"Дружба" про стягнення заборгованості по орендній
платі та розірвання договору оренди.

Його
обґрунтовувала тим, що є титульним володільцем земельної частки площею 5,3
умовних кадастрових гектара, розташованої на території Лисогірської сільської
ради Первомайського району Миколаївської області.

3 січня 2005
року за договором оренди передала вказану земельну частку ТОВ
"Агрофірма"Дружба" строком на 5 років.

Натомість,
орендар зобов'язувався вчасно і у повному розмірі виплачувати орендну плату у
натуральній та відробітковій формі, однак слова не дотримав.

Посилаючись на
те, що у 2005 році відповідач не видав у рахунок орендної плати 300 кг ячменю
та 1 причепа соломи, й не провів оранку належної їй присадибної ділянки -
просила суд стягнути заборговану продукцію, грошову компенсацію за ненадану
послугу і розірвати зазначений договір.

У подальшому
позивачка уточнила свої вимоги й просила визнати зазначений договір оренди
недійсним з підстав недодержання в момент його вчинення сторонами загальних
вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме,
неузгодженості позицій сторін по договору щодо сплати прибуткового податку;
відсутності вільного волевиявлення орендодавця щодо розміру орендної плати;
відсутності спрямування правочину на реальне настання правових наслідків, що
обумовлені ним; відсутність в ньому усіх істотних умов договору оренди
земельної частки та його невідповідність затвердженій формі Типового договору
оренди земельної частки (паю).

Рішенням
місцевого Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 січня
2007 року у задоволенні позову відмовлено за його недоведеністю.

2

В апеляційній
скарзі представник позивачки просить це рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1.

На думку особи,
яка подала апеляційну скаргу, підставою такого слугує неповне з'ясування
місцевим судом обставини справи і неправильне застосування ним норм матеріального
та процесуального права.

Апеляційну
скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без зміни,
оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального
права.

Вирішуючи спір
таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд вважав
установленим, що законних підстав для визнання договору оренди земельної частки
немає. Договір відповідає положенням ст. 203 ЦК України, а тому є чинним. Іншого відповідач допустимими
засобами доказування не довів, хоча за ст. 59 - 60 ЦПК України, то є його
обов'язком.

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області
погоджується з такими висновками місцевого суду, вважає їх вірними,
обґрунтованими й законними.

Відповідно до
статей 202 та 203 ЦК України,
правочином визнається дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Загальними
вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є:

·
зміст правочину не може суперечить ЦК України, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

·
особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності;

·
волевиявлення учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;

·
правочин має вчинятися у формі, встановленій законом й
бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недотримання
хоча б однієї із зазначених умов дійсності правочину може тягнути його
нікчемність, з застосуванням відповідних правових наслідків, або слугувати
підставою для визнання правочину недійсним у судовому порядку.

Якщо правочин
підлягає державній реєстрації, то він є вчиненим з моменту такої реєстрації.

Договір оренди
земельної частки (паю) є одним із видів правочинів, а тому, сторони по ньому
теж повинні дотримуватися зазначених правил.

Крім того, з
набранням чинності Закону України "Про оренду землі" та ЦК України, до
договорів оренди земельної частки, по аналогії закону, повинні застосовуватися
правила, виписані в названих нормативно-правових актах для договорів оренди
земельних ділянок, в тому числі, і щодо обов'язковості істотних умов договорів.

За статями ж 15,
18 Закону України "Про оренду землі", такими істотними умовами
договору оренди землі, а, відповідно, і договорів оренди земельної частки - є :

·
об'єкт оренди;

·
строк дії договору оренди;

·
орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм
платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її
несплату;

·
умови використання та цільове1 призначення земельної
ділянки, яка передається в оренду;

·
умови збереження стану об'єкта оренди;

·
умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві;

3

-                   існуючі обмеження (обтяження)
щодо використання земельної ділянки;

-                   визначення сторони, яка несе
ризик випадкового пошкодження або

знищення об'єкта
оренди чи його частини;

-                   відповідальність сторін.

Відсутність у
договорі оренди землі однієї з названих істотних умов, є підставою визнання
договору оренди земельної частки (паю)недійсним.

Договір оренди
землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Як вбачається із
матеріалів справи, 3 січня 2005 року між позивачкою та ТОВ
"Агрофірма"Дружба" був укладений строком на 5 років договір
оренди земельної частки.

При його
укладені сторони витримали загальні вимоги, необхідні для чинності правочину.

Його зміст не
суперечить ЦК України,
іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;
особи, які його вчиняли, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; їх
волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі; договір вчинений у
формі, встановленій законом й був спрямованим на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Тому підстав для
визнання його недійсним через недотримання положень ст. 203 ЦК України - немає.

Відображені у
договорі й усі, обов'язкові для такого виду правочинів, істотні умови, а тому й
за підстав їх відсутності в оспореному договорі, той не може бути визнаний
недійсним.

16 лютого 2005
року цей договір зареєстровано в Первомайському районному відділі земельних
ресурсів Державного комітету України по земельним ресурсам за № ] 129. а,
відповідно, він набрав чинності й реально виконується сторонами.

За таких
обставин, підстав для визнання договору оренди земельної частки немає і у такій
вимозі позивачеві слід відмовити.

Оскільки такого
ж висновку і з таких же мотивів дійшов й місцевий суд, то підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Усі доводи
особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо помилковості висновків суду - є
безпідставними, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні чинного
законодавства саме цією особою, а не судом.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
місцевого Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 січня
2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього
часу протягом 2-х місяців може бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України.