Справа
№2-100/2007р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2007 року Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області в складі: головуючого

судді: Пошкурлат О.М.

при секретарі: Карпенко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за
позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що вона перебуває з
відповідачем в шлюбі, який було укладено 22 червня 1990 року, про що в
книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 22 червня 1990 року, зареєстрований
відділом ЗАГС Прилуцького міськвиконкому, Чернігівської
області, зроблено актовий запис за НОМЕР_1. Після укладення шлюбу сторонам
присвоєні прізвища ОСОБА_2. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає
разом з матір"ю. Сторони припинили ведення спільного домашнього
господарства та сімейно-шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивачка вважає,
що подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе з причини,
що відповідач має іншу сім'ю, тому просить шлюб між нею та відповідачем
розірвати, судові витрати покласти на нього.

В ході попереднього розгляду цієї справи в порядку ст. 130 ЦПК України спір
в даній справі було врегульовано, а саме відповідач їх у суді визнав,
тобто визнав за позивачем право на розірвання шлюбу, так як вважає за необхідне
в цій стадії процесу винести рішення суду не призначаючи даної справи до
судового розгляду.

Позивачка не
заперечила проти такого вирішення справи із прийняттям рішення по суті її вимог в стадії попереднього розгляду, оскільки
відповідач повністю визнав заявлений позов.

З'ясувавши
фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та
беручи до уваги те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу і не бажають
поновлювати відносини між собою, що має істотне значення для збереження сім'ї,
суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, так як в судовому
засіданні встановлено, що сторони припинили ведення спільного домашнього
господарства та сімейно-шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше спільне
життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, як таке, що суперечить інтересам
сторін та дітей, примирення між сторонами не можливе.

За таких
обставин, відповідно до вимог ст. ст. 130, 174 ЦПК України суд визнає достатнім
законних підстав для прийняття рішення про задоволення позову в стадії
попереднього розгляду даної справи, що не
буде суперечити закону або порушувати законних прав, свобод та інтересів для самих
сторін у даній справі чи інших осіб.

На підставі
наведеного, ст.ст. 104,105,112 СК України, керуючись ст.ст. 130, 174, 212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_1, укладений 22 червня 1990 року, про що в книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу 22 червня 1990 року, зареєстрований відділом ЗАГС Прилуцького
міськвиконкому, Чернігівської області, зроблено актовий запис за НОМЕР_1 -
розірвати.

Дитину:
неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на вихованні та проживанні
з матір'ю до її повноліття.

Органам РАЦС при
видачі свідоцтв про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2  10 (десять) грн. державного мита на користь
держави, звільнивши від цих витрат ОСОБА_1
повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга на
рішення суду має бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.