АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОЛТАВСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №
- 22 ц - 1520/2007 року
по 1-й інстанції Самсонова О.А.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007
року липня місяця 24 дня м. Полтава Колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого:
Дряниці Ю.В.

Суддів: Чернова С.І., Прядкіної
О.В.

при
секретарі: Зеленській О.І.

з участю
адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

позивача
ОСОБА_3

відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5

третіх
осіб ОСОБА_6

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11
квітня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
заповіту недійсним та розподіл спадкового майна

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Дряниці Ю.В., -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні
2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зазначивши, що
23 жовтня 2000 року ОСОБА_7 складено заповіт, посвідчений Стасівською сільською
радою. Вказаний заповіт позивачі вважають недійсним, оскільки на час його
укладення ОСОБА_7 перебував у віці 75 років, його стан здоров'я був дуже
тяжким, розвивався віковий склероз, почастішали випадки не сприйняття ним
дійсних подій, на день посвідчення заповіту у нього спостерігався процес
психічного розладу. Тому просили суд постановити рішення, яким визнати
вищезазначений заповіт недійсним, визнати за ОСОБА_3 право власності на все
спадкове майно: 3/10 частини АДРЕСА_1, будинок з господарськими спорудами в с Михайлівна,
Диканського району Полтавської області та на компенсаційні виплати в УНФ
"Взаєморозуміння та примирення", а також на предмети домашнього
побуту.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6 померла (т.1 а.с. 16).

В
подальшому позивач ОСОБА_3 доповнив свій позов в частині його підстав,
посилаючись на те, що заповіт складений з порушенням вимог п.10; 18; 27
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих
комітетів сільських, селищних, міських рад, затв. наказом Міністерства юстиції
України від 25.08.2004 року

№ 22/5. Вважає,
що до сільради для посвідчення заповіту від іменіОСОБА_7, з його паспортом
звернулась інша особа. При посвідченні заповіту заповідачеві не роз'яснювались
положення ст. 535 ЦК України (ред. 1963 року). В
першому та другому примірниках заповіту підписи заповідачаОСОБА_7 та секретаря
виконкому ОСОБА_8 не співпадають.

Під час
розгляду справи позивач відмовився від позовних вимог, що стосуються компенсаційних
виплат УНФ "Взаєморозуміння та примирення" і така відмова судом була
прийнята і в цій частині провадження по справі було закрито (т.1 а.с. 99-100).

Рішенням
Київського районного суду м. Полтави від 11.04.2007 року позовні вимоги ОСОБА_3
були задоволені частково.

ЗаповітОСОБА_7
на ім'я ОСОБА_5 від 23 жовтня 2000 року, посвідчений Стасівською сільською
радою Диканського району Полтавської області та зареєстрований в книзі
нотаріальних дій під № 531 визнано недійсним.

В
задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто
з ОСОБА_9 та
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 8 грн. 50 коп. на відшкодування державного мита,
сплаченого при подачі позову до суду.

Знято
заборону на оформлення Другою Полтавською державною нотаріальною конторою
документів та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2ОСОБА_7

В
апеляційній скарзі ОСОБА_9
та ОСОБА_5 просять рішення місцевого суду скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В суді
апеляційної інстанції сторони підтримали свої доводи.

Судом
першої інстанції було встановлено і це вбачається з матеріалів справи, а також
не оспорюється сторонами, що 23 жовтня 2000 року секретарем Стасівської
сільської ради Диканського району Полтавської області ОСОБА_8 було посвідчено
заповітОСОБА_7, згідно якого заповідач все своє майно заповідав своєму онукові
- ОСОБА_5 Вказаний заповіт зареєстровано в книзі нотаріальних дій під № 331.

31 січня
2003 року ОСОБА_7 помер, після нього відкрилася спадщина

(т.1 а.с. 11).

В
подальшому, вирішуючи питання про необхідність часткового задоволення позовних
вимог, суд дійшов до висновку, що хоча, згідно висновків почеркознавчої
експертизи підписи в примірниках заповіту були вчинені ОСОБА_7, однак, сам
текст заповіту не відповідає вимогам п.п. 17; 18; 27; 35 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських рад народних депутатів України. Інших підстав для визнання
заповіту недійсним судом визначено не було.

Перевіривши
матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з
підстав, визначених п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України, тобто в зв'язку з
невідповідністю висновків суду обставинам справи, а рішення - зміні в частині
позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання заповіту недійсним.

Главою 3
ЦК України (ред. 1963 року)
визначено вичерпний перелік обставин, за яких угоди (заповіт належить до угод)
можуть бути визнані недійсними, однак будь-яких доказів, які б свідчили про
укладення угоди ОСОБА_7, як громадянином, нездатним розуміти значення своїх
дій, позивачем надано не було і відмова місцевого суду в задоволенні позовних
вимог саме з цих підстав ОСОБА_3 оскаржена не була.

Судом
апеляційної інстанції також було встановлено, що спірний заповіт, відповідно до
вимог ст. 541 (ред. 1963
року) був посвідчений в письмовій формі, з зазначенням місця та часу його
складення, власноручно підписаний заповідачем та нотаріально посвідчений.

Той
факт, що спірний заповіт був підписаний безпосередньо самим ОСОБА_7
підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи (т.1 а.с. 241). Отже,
слід вважати, що ОСОБА_7, за життя, як спадкодавець належним чином висловив своє
волевиявлення щодо майна і це волевиявлення було належним чином посвідчено
уповноваженим на те органом.

Посилання
суду першої інстанції на порушення відповідних положень інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій..., як на підставу визнання заповіту недійсним, є
невірним оскільки неточності при складанні заповіту є такими, що, в цілому, не
вплинули на волевиявлення спадкодавця.

Керуючись
ст.ст. 303; 307 п.3 ч.1; 309 п.3 ч.1; 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовільнити частково.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_7 на
ім'я ОСОБА_5 від 23 жовтня 2000 року, посвідченого Стасівською сільською радою
Диканського району Полтавської області та зареєстрованого в книзі нотаріальних
дій під № 331 - відмовити, змінивши рішення Київського районного суду м.
Полтави від 11 квітня 2007 року.

Судові
витрати віднести на рахунок держави.

В іншій
частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2007 року
залишити без змін.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.