Справа № 2-221/2007p.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

09 лютого 2007 року Автозаводський райсуд м.
Кременчука в складі:

головуючого - судді      -
Нестеренка С.Г.

при секретарі                 - Бельченко Н.Л.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом
ОСОБА_1 до військової частини А 3114,
Міністерства Оборони України, Генерального Штабу Збройних Сил України,
Територіального управління "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил
України, Департаменту Охорони здоров'я Міністерства Оборони України, Державного
Казначейства України, Управління Державного Казначейства України в Полтавській
області, Управління Державного Казначейства в м. Києві, Управління Державного
Казначейства в Чернігівській області про скасування наказу про звільнення,
покладення обов'язку щодо працевлаштування, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2005 року до суду
звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом до військової частини А 3114.

Зазначала,
що наказом НОМЕР_1   командира військової частини   А 1505   була звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України в
зв'язку з ліквідацією установи на підставі директиви МО України № 322/1/010 від 20 квітня 2005 року.

Вважала звільнення незаконним, оскільки з 25 червня 2004
року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-річного віку, тобто
до 20 квітня 2007 року.

Просила скасувати наказ командира військової частини А 1505 НОМЕР_1 щодо її
звільнення.

Зобов"язати в/ч А 3114
виконати обов'язок щодо її працевлаштування згідно ст. 184 КЗпП України з 31 жовтня 2005 року.

Стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., мотивуючи
порушенням трудового права, необхідністю вжиття додаткових зусиль для захисту
своїх прав, наявністю моральних страждань.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі,
просила задовольнити, уточнюючи, що її необхідно поновити на роботі на посаді
медичної сестри хірургічного відділення в/ч А 3114 з 31
жовтня 2005 року.

Представник відповідача -
в/ч А 3114 Пономаренко
О.В. з позовом погодився частково в частині скасування наказу та поновлення на
роботі. Просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення моральної
шкоди, оскільки вини в/ч А 3114
у звільненні позивача немає.

Представник відповідачів -
Міністерства Оборони України, Генерального Штабу Збройних Сил України,
Територіального управління "Північ" Сухопутних військ Збройних Сил
України - Нефьодов
І.В. з позовом стосовно цих відповідачів не погодився. Підтвердив, що
правонаступником в/ч А 1505
згідно таємної Директиви Міністерства оборони України є в/ч А 3114, які
підпорядковувалися відповідно Північному оперативному командуванню ( правонаступником
якого є Територіального управління "Північ" Сухопутних військ
Збройних Сил України) та Департамент охорони здоров" я Міністерства
оборони України. Контроль за виконанням Директиви в частині ліквідації в/ч А 1505 було покладено
на Північне оперативне командування (
правонаступником якого є Територіального управління "Північ"
Сухопутних військ Збройних Сил України), але такий контроль мав характер методичної
допомоги.

Представники відповідачів -
Департаменту Охорони здоров'я Міністерства Оборони України, Державного
Казначейства України, Управління Державного Казначейства України в Полтавській
області, Управління Державного Казначейства в м. Києві, Управління Державного
Казначейства в Чернігівській області та треті особи -Крупінін В.А. та
Ковальчук О.М. у судове засідання не прибули повторно, були належним чином
повідомлені про дати розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли.

Суд, вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст. 184 КЗпП
України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років
не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Згідно зі ст. 237-1
КЗпП України суд вправі стягнути у відшкодування моральної шкоди з
підприємства, установи, організації, якщо адміністрацією порушено трудові права
працівника.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1
працювала в в/ч А 1505 на
посаді медичної сестри хірургічного відділення. З 25 червня 2004 року ОСОБА_1
знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Наказом НОМЕР_1
командира в/ч А 1505 позивач була звільнена за п. 1 ст. 40 у зв'язку з
ліквідацією військової частини відповідно Директиви Міністра оборони України №
322/1/010 від 20 квітня 2005 року. Правонаступником в/ч А 1505 було визначено
в/ч А 3114.

Доводи представника відповідача Пономаренко О.М. про те, що позивач була
поновлена на роботі не заслуговують уваги, оскільки, як вбачається з наказу
командира в/ч А 3114 від 03 березня 2006 року позивач
ОСОБА_1 прийнята на роботу з цього числа і таке прийняття на роботі суд вважає
не поновленням на роботі з 31
жовтня 2005 року, а
як прийняття на роботу вперше.

Суд вважає,
що мало місце порушення трудових прав
позивача, оскільки було порушено вимоги ст. 184 КЗпП України стосовно
позивача, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею
трьох років. Командування в/ч А 1505
та в/ч А 3114 не вжили
належних заходів щодо працевлаштування позивача, переведення її до в/ч А 3114.

Незаконним звільненням та невиконанням дій по працевлаштуванню позивачу
ОСОБА_1 була завдана моральна шкода у вигляді моральних страждань, необхідності
вжиття заходів для захисту порушених прав, поїздок до командування в/ч А 3114 та судового
захисту, приниження людської гідності.

Відповідачі та треті особи не надали суду належних і допустимих доказів на
спростування позову та наведених фактів.

Суд, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Необхідно скасувати наказ командира в/ч А 1505 НОМЕР_1
стосовно звільнення позивача за п. 1
ст. 40 КЗпП
України та зобов"язати в/ч А 3114
як правонаступника в/ч А 1505
поновити позивача ОСОБА_1 на роботі медичної сестри з 31 жовтня 2005 року у в/ч А 3114.

З відповідача в/ч А 3114
на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути у відшкодування моральної
шкоди - 2000 грн.,
враховуючи ступінь моральних страждань позивача і що такий розмір компенсації
за моральні страждання відповідає фактичним обставинам справи та є розумним
розміром грошового еквіваленту понесених моральних страждань. При цьому, суд не
погоджується з розміром моральної шкоди, запропонованої позивачем -на суму 5000
грн., оскільки такий розмір є безпідставно завищеним та, що позивач не подала
належних і допустимих доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди у
розмірі більшому у порівнянні з розміром визначеним судом.

Суд, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог в частині
необхідності покладення обов'язку на Управління Державного казначейства в
Полтавській області щодо зняття коштів з рахунку в/ч А 3114,у розмірі
присудженого судом для виплати моральної шкоди позивачеві.

Позивачу ОСОБА_1 необхідно відмовити у задоволенні позову до в/ч А 3114 в частині
стягнення моральної шкоди на суму 3000
грн. (5000 - 2000 ) та до
відповідачів Міністерства Оборони України, Генерального Штабу Збройних Сил
України, Територіального управління "Північ" Сухопутних військ
Збройних Сил України, Департаменту Охорони здоров'я Міністерства Оборони
України, Державного Казначейства України, Управління Державного Казначейства в
м. Києві, Управління Державного Казначейства в Чернігівській області у повному
обсязі, оскільки такі відповідачі не порушували права позивача та не заподіяли
їй моральної шкоди.

Сторони, треті
особи інших будь-яких клопотань та доповнень до позову - не заявляли.

Згідно ст. 367 ЦПК
України рішення суду в частині скасування наказу командира в/ч А 1505 НОМЕР_1 стосовно
звільнення ОСОБА_1 за п. 1
ст. 40 КЗпП
України та поновлення на роботі необхідно допустити до негайного виконання.

Відповідно ст.ст. 79,88
ЦПК України з в/ч А 3114
необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 59,50 грн. (51+ 8,50) та витрати на
інформаційно - технічне
забезпечення в розмірі 37,50
грн. (30+7,50).

Керуючись ст.40 п. 1,
184, 221,231, 237 КЗпП України, ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 367ЦПК
України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Скасувати наказ командира в/ч А 1505 НОМЕР_1 стосовно
звільнення ОСОБА_1 за п. 1
ст. 40 КЗпП
України та зобов"язати в/ч А 3114
як правонаступника в/ч А 1505
поновити ОСОБА_1 на роботі медичної сестри з 31 жовтня 2005
року у в/ч А 3114.

Стягнути з в/ч А
3114 на
користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Зобов"язати Управління Державного казначейства в Полтавській області
зняти кошти з рахунку в/ч А 3114
у розмірі 2000 грн. для
виплати ОСОБА_1 моральної шкоди.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до в/ч А 3114 в частині
стягнення моральної шкоди на суму 3000
грн. та до Міністерства Оборони України, Генерального Штабу Збройних Сил
України, Територіального управління "Північ" Сухопутних військ Збройних
Сил України, Департаменту Охорони здоров'я Міністерства Оборони України,
Державного Казначейства України, Управління Державного Казначейства в м. Києві,
Управління Державного Казначейства в Чернігівській області у повному обсязі.

Стягнути з в/ч А 3114
користь держави судовий збір в розмірі 59,50 грн. та витрати на інформаційно -технічне
забезпечення в розмірі 37,50
грн.

Рішення в частині скасування наказу командира в/ч А 1505 НОМЕР_1 стосовно
звільнення ОСОБА_1 за п. 1
ст. 40 КЗпП
України та поновлення на роботі виконати негайно.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду
Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом
подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти діб з дня
проголошення та апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти діб з дня
подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження,

апеляційної скарги у випадку їх
спільного чи окремого неподання або розгляду справи Апеляційним судом, якщо

рішення не скасовано.