22-к-2615/2007                                                            Головуючий
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
вересня 2007 року                                                                       м.
Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.
Києва в складі:

Головуючого:
Горелкіної Н.А.

Суддів:  Матвєєвої О.А., Слободянюк С.В.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розподіл
спільного майна за касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Великоновосілківського
районного суду Донецької області від 18 лютого 2005 року та ухвалу Апеляційного
суду Донецької області від 24 травня 2005 року, -

встановила:

В січні
2005 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з заявою, в якій зазначала, що з 1979 року знаходилась з ОСОБА_3 в
зареєстрованому шлюбі. В 1991 році вони вирішили збудувати жилий будинок і в
1993 році закінчили будівництво. Для будівництва будинку витрачали усі кошти,
які заробляли з чоловіком. Відповідачка ОСОБА_1
участі у будівництві будинку не приймала. 17 грудня 2004 року відповідач
розірвав шлюбні відносини і одночасно заявив, що збудований будинок є власністю
його матері ОСОБА_1. і вона йому цей будинок подарувала. Просила визнати
недійсним договір дарування будинку, визнати право спільної сумісної власності
на АДРЕСА_1за нею та відповідачем ОСОБА_3 , поділити будинок, виділивши їй 1/2
його частину.

Рішенням
Великоновосілківського районного суду Донецької області від 18 лютого 2005 року
ОСОБА_1 відмовлено
у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою
Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2005 року рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1
ставить питання про скасування судових рішень, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Згідно з
частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно
до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги
перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної
інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального права, відсутні передбачені статтею 338
ЦПК України підстави для обов"язкового скасування судового рішення.

Наведені в касаційній
скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Великоновосілківського районного суду Донецької області від 18 лютого 2005 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2005 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно й оскарженню не підлягає.