Справа
№ 2-42 2007 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

02 лютого 2007 року                                                             Совєтський
районний суд

Автономної
Республіки Крим

у складі:          головуючого                                     - судді Кордика
С.В.

при секретарі                                    - Голова А.С.

за
участю

представника позивача                   - ОСОБА_1

представника відповідача               - Маньшина М.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Совєтський цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Кримгаз», третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору - Совєтського управління по експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства
«Кримгаз» про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06 липня 2006 року звернувся до суду з позовом до відповідача про
спонукання до виконання зобов'язань за договором про виконання робот по
газифікації будинку, встановлення газового лічильника, плити та котла,
стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 1668 грн. 97 коп. та
відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000
грн. Позивні вимоги мотивовані тим, що 02 березня 2006 року між позивачем
та Совєтським Управлінням з експлуатації газового господарства ВАТ «Кримгаз»
був укладений договірНОМЕР_1, на підставі якого відповідач зобов'язався
виконати позивачу роботи по газифікації будинку, установки газового лічильника,
плити та котла протягом одного місяця з дня початку робот, а позивач
зобов'язався оплатити відповідачу виконані роботи. Позивач зазначає, що виконав
усі взяті на себе обов'язки згідно з умовами договору та повністю оплатив роботу,
але відповідач на порушення умов договору у обумовлені строки не виконав у
повному обсязі роботи по установці газової плити і її підключенні, наладки
газового пристрою та пуску газу. З приводу невиконання умов договору, позивач
був вимушений неодноразове звертатися до Совєтського Управління з експлуатації газового господарства ВАТ «Кримгаз»,
але працівники відповідача поводилися з ним некоректно та грубо, а 16 червня 2006 року за
розпорядженням начальника Совєтського управління по експлуатації газового господарства
ВАТ «Кримгаз» Томашова Г.В. був зроблений візуальний розрив газової труби, яка
прокладена к будинку
позивача. ОСОБА_2 вважає, що відповідач порушив його права споживача, чим
заподіяв моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 10000 гривень. Крім того,
посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів» просить
стягнути з відповідача пеню за період прострочення виконання зобов'язань за
договором про виконання робот по газифікації у розмірі 1668 гривень 97 копійок.

04 грудня 2006 року позивач
відмовився від позову у частині спонукання відповідача до виконання зобов'язань
за договором про виконання робот по газифікації будинку, встановлення газового
лічильника, плити та котла, зазначивши, що 17 жовтня 2006
року відповідач у добровільному порядку
виконав зазначені зобов'язання. Відмова позивача від частини позову була прийнята
ухвалою Совєтського районного суду АР Крим від 04 грудня 2006
року. Разом з цим позивач у попередньому судовому засіданні збільшив
позовні вимоги у частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язання
виходячи з того, що час прострочення склав 121 день, у зв'язку з чим у рахунок
пені він просив стягнути 12621 гривень 61 копійку.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві, та пояснив, що відповідач його належним чином не повідомив про
дату та час підключення. При цьому 16 червня 2006 року у нього дійсно газовий котел не був з'єднаний

3  димоходом, однак коли працівники
відповідача вдруге приїхали для того, щоб зробити

візуальний розрив газової труби, яка прокладена до його будинку, в нього
вже був готовий

димохід, про що він сказав працівнику відповідача ОСОБА_3, однак останній
відповів, що

підключати газ вони не будуть, оскільки у них наряд на здійснення
візуального розриву газової

труби, прокладеної до будинку позивача. Після 16 червня 2006 року він неодноразово звертався до

начальника Совєтського управління по експлуатації газового господарства ВАТ
«Кримгаз»

Томашова Г.В. вже після з'єднання котла з
димоходом з вимогами пустити газ у його будинок, але

йому все одно у цьому було відмовлено.

Представник
позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя, пояснивши, що відповідач
порушив договірні зобов'язання, чим порушив права позивача як споживача та
завдав йому моральні страждання. При цьому, оскільки на спірні правовідносини
поширюються положення Закону України "Про захист прав споживачів", то
вважає, що на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у сумі 10000 грн., а також
пеню за прострочення виконання зобов'язання у сумі 12621 гривень 61 копійку.

Представник
відповідача - Маньшин
М.А., якій одночасно представляє інтереси і третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, у судовому
засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач виконав усе залежне від
нього, однак позивач зі свого боку унеможливив виконання зобов'язання. Так, 04 травня 2006 року пуск газу
ОСОБА_2 не був здійснений у зв'язку з тим,
що з його боку була відсутня повна оплата за формою №2 і від нього не надходило заяви на пуск газу. 25 травня 2006 року, тобто
наступного дня після написання позивачем заяви на пуск газу і здійснення
оплати, працівники відповідача виїхали до міста його проживання з метою
виконання робіт з контрольної опресовки та пуску газу у будинковий газопровід,
однак у цей день роботи не були виконані з причини відсутності позивача удома. 02 червня 2006 року пуск газу
став неможливий з цієї ж причини. 16 червня 2006 року працівники відповідача
знов виїхали к місту проживання позивача, однак виконати роботи пуску газу було
неможливим у зв'язку з тим, що було відсутнє з'єднання газового котла з
димоходом. Про цей недолік було повідомлено ОСОБА_2, однак останній почав
вимагати від працівників відповідача виконати зазначене з'єднання. На це
позивачу було роз'яснено, що ці роботи не входять у коло обов'язків ВАТ
"Кримгаз" і було запропоновано доки підключити газову плиту, на що
позивач відмовився і видворив працівників відповідача з території свого домоволодіння.
При цьому у період часу з 16 червня 2006 року по 17 жовтня 2006 року позивач з заявою про
готовність газового обладнання до іспиту і пуску газу у Совєтське
управління з експлуатації газового господарства не звертався. Таким чином
представник відповідача вважає, що вина відповідача у несвоєчасному виконанні
зобов'язання відсутня.

Суд, заслухавши
осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали
справи, встановив:

02 березня 2006
року між сторонами був укладений договір НОМЕР_1, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов'язання
з газифікації будинку позивача, якій розташований у смт. Совєтський АР Крим по
вул. Висоцького, 29 та
встановлення газового лічильника, а позивач зобов'язався оплати виконанні
роботи шляхом внесення передоплати у сумі 1000
грн. і здійсненні остаточного розрахунку після пред'явлення акту за формою №2.

Судом у
безспірному порядку встановлено, що відповідачем станом на 04 травня 2006 року була
виконана вся основна частина обумовлених договором робіт, за винятком
встановлення та підключення плити, наладки газового прибору та пуску газу. При
цьому зазначені роботи у цей день не були
виконані з тієї причини, що з боку позивача не була здійснена оплата за формою №2, що
підтверджується нарядом допуском НОМЕР_2
на проведення газонебезпечних робіт у газовому господарстві (а.с. 38). 24 травня 2006 року позивачем була здійснена зазначена оплата і
наступного дня -
25 травня 2006 року
працівники відповідача виїхали к
його будинку для виконання обумовлених договором робіт, однак як вбачається
з наряду-допускуНОМЕР_2 роботи у
цей день не здійснювалися у зв'язку з відсутністю замовника удома. З наряду-допуску НОМЕР_3 (а.с. 40) також
вбачається, що роботи по пуску газу за місцем проживання позивача не були
виконані у зв'язку з аналогічною причиною.

16 червня 2006
року роботи з пуску газу у домоволодіння позивача не були виконані внаслідок того, що було відсутнє з'єднання
газового котла з димоходом, що підтверджується актом від 16 червня 2006 року (а.с.41). З
тексту договору та акту за формою №2
не вбачається, що відповідач зобов'язаний здійснювати з'єднання газового
котла з димоходом.

Зазначені докази узгоджуються з показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, які
показали суду, що працюють у Совєтському управлінні по експлуатації газового
господарства ВАТ «Кримгаз» і на виконання своїх посадових обов'язків виїхали 16 червня 2006 року до об'єкту - будинку ОСОБА_2
у АДРЕСА_1, для
виконання робіт по контрольної опресовки, пуску газу у будинковий газопровід.
Зазначені роботи не були виконані з тієї причини, що у позивача було відсутнє
належне з'єднання газового котла з димоходом. Оскільки виконання робот по
з'єднанню газового котла з димоходом не входило до кола обов'язків ВАТ
"Кримгаз", свідки вказали ОСОБА_2 на необхідність усунення зазначеного
недоліку своїми силами і запропонували доки
підключити лише газову плиту. Однак ОСОБА_2 став вимагати здійснити пуск
газу саме зараз, і коли вони ще раз вказали, що це у даний час неможливо, то
він видворив свідків з території свого домоволодіння. Крім того, свідок ОСОБА_3
також зазначив, що бригада Совєтського управління газового господарства двічі - 25 травня та 02 червня 2006 року приїжджала
до відповідача, однак його не було вдома. При цьому бригада виїжджає для
виконання робіт з пуску газу населення лише двічі на тиждень в визначені
керівництвом дні і позивач повинен був знати про дні виїзду бригади. Свідок ОСОБА_5 у

судовому
засіданні показала, що працює у Совєтському управлінні по експлуатації газового
господарства ВАТ «Кримгаз» на посаді контролера, при цьому їй у силу службових
обов'язків відомо, що 04
травня 2006 року
пуск газу у будинок позивача не був здійснений у зв'язку з відсутністю від
нього повної оплати по акту форми №2.
При цьому свідок зазначила, що на замовника покладається обов'язок прийняти
роботи за актом №2 і до
пуску газу здійснити повну оплату за цим
актом, що позивачем не було виконано і обумовило неможливість пуску газу у його
будинок. 16 червня 2006 року газ у
будинок позивача не був пущений з тієї причини, що газовий котел не був
з'єднаний з димоходом, і в даному випадку пуск газу був неможливий до повного
усунення позивачем зазначеного недоліку.

Крім того, судом встановлено, що 16 червня 2006 року за
розпорядженням начальника Совєтського
управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Кримгаз» Томашова Г.В.
був здійснений візуальний розрив газової труби, яка прокладена к будинку
позивача. Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 це було здійснено з
цілю забезпечення безпеки населення і виключення нещасних випадків у зв'язку з
тим, що ОСОБА_2 висловлював наміри самостійно підключитися до постачання газу.
Також зазначений свідок показав, що ОСОБА_2 у тій час, коли бригада приїхали
робити візуальний розрив газової труби, показував свідку з'єднання котла з
димоходом, однак цього було недостатнім для пуску газу, оскільки для того, щоб
перевірити тягу і правильно налаштувати газове обладнання котла необхідно щоб
з'єднання газового котла з димоходом мало "паровий підпір", тобто
було оштукатурене глиною та асбестом, при цьому штукатурка повинна висохнути.
Про це було повідомлено ОСОБА_2 і роз'яснено, що саме з цих причин пуск газу
неможливий.

У відповідності зі ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність лише за наявності вини, при цьому особа вважається
невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання. Аналізуючи сукупність досліджених у судовому
засіданні доказів, суд доходе висновку, що відповідач прийняв усі заходи для
належного виконання своїх зобов'язань, однак воно не було виконано у встановлений строк з незалежних від
нього причин, що виключає його вину. При таких обставинах підстави для
задоволення позову відсутні.

Доводи позивача про те, що він після 16
червня 2006 року,
вже після з'єднання котла з димоходом, неодноразово звертався до начальника
Совєтського управління по експлуатації газового господарства ВАТ «Кримгаз»
Томашова Г.В. з вимогами пустити газ у його будинок, але йому все одно у цьому
було відмовлено, не підтверджуються доказами. При цьому покази свідків ОСОБА_6
таОСОБА_7 не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки вони були лише
очевидцями того, як позивач приїжджав до відповідача, але їм не відомі причини,
з яких йому було відмовлено у підключенні газу. Покази свідка ОСОБА_8 про те,
що вона є невісткоюОСОБА_2 і на його прохання після 10 травня 2006 року чекала
вдома працівників газового господарства, і повинна була відкрити їм ворота, при
цьому одного разу вони не приїхали, не можуть бути покладені в основу рішення,
оскільки зазначений свідок не змогла зазначити точну дату, коли вона чекала
працівників відповідача, у зв'язку з чим неможливо визначити, чи повинні вони
були взагалі приїхати в цей день.

Та обставина, що за місцем проживання позивача 16 червня 2006 року був
здійснений візуальний розрив газової труби, яка прокладена до його будинку, не
може свідчити про порушення його прав як споживача природного газу, оскільки
судом встановлено, що станом на цей час
договір про надання послуг з газопостачання з позивачем укладений не був.

У відповідності зі ст. 8 8 ЦПК України понесені позивачем судові витрати
відшкодуванню не підлягають, оскільки рішення прийняте не на його
користь. При цьому держмито по справі необхідно
віднести на рахунок держави, оскільки позивач у відповідності до ст.4 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про державне мито" звільнений від
його сплати.

На підставі ст.614 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 10, 57, 88, 208, 209, 212-215,
218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного
товариства «Кримгаз», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору -Совєтського
управління по експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного
товариства «Кримгаз» про стягнення пені у сумі 12621 гривень 61
копійку та 10000 гривень
у рахунок відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Держмито по справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Автономної Республіки
Крим шляхом подачі апеляційної скарги через Совєтський районний суд Автономної
Республіки Крим протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне
оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення
рішення суду. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у

строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Совєтськии районний суд АР
Крим, при цьому копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення набуває чинності після закінчення десятиденного
строку, передбаченого для подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, та двадцятиденного строку для подання апеляційної скарги,
який вираховується з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий - підпис З оригіналом згідно: Суддя Совєтського районного суду АР Крим