Справа № 22ц-1669/2007 р.                Головуючий в
суді 1 інстанції:
УХВАЛА

Іменем України

3 травня 2007 року-Апеляційний
суд Луганської області в складі:

Головуючого:
Карайван Т.Д.

Суддів:
Стрюкової О.В., Коротенка Є.В.

При секретарі:
Кагадій І.І.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Луганську цивільну справу по ааеляційній
скарзі Державного підприємства "Донецька залізниця" на рішення
Старобільського районного суду від ЗО листопада 2006 року за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства
"Донецька залізниця" про поновлення на роботі та стягнення заробітку
за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2006 року
позивачка звернулася з зазначеним позовом до суду. В обгрунтування позовних
вимог посилалася на те, що вона з квітня 1998
року по 22 червня 2006 року працювала
на посаді головного бухгалтера у структурному підрозділі КМС-222
ст.Старобільськ ДП "Донецька залізниця".

За дорученням заступника начальника Центра ревізій та контролю №2034-2/76 від 6 травня 2005 року в КМС-222
ст.Старобільск було проведено документальну ревізію фінансово-господарської
діяльності. За результатами даної перевірки був складений акт від 14 червня 2006 року службового
розслідування в якому були зафіксовані виявлені порушення. Керівництвом підприємства
були проведені збори, відповідно до протоколу яких було зафіксовано її
звільнення з підприємства за влаеним бажанням. Але ж заяву про звільнення за
власним бажанням нею було написано під тиском керівництва підприємства
відповідача, тому позивачка вважала звільнення незаконним і просила поновити її
на попередньому місці роботи головним бухгалтером та стягнути з відповідача на
її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Оскаржуваним
рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Суд поновив позивачку на посаді головного бухгалтера КМС №222 станції
Старобільськ ДП "Донецька залізниця" та стягнув з відповідача на
користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 10782 грн.

Рішення суду в
частині поновлення на роботі допустив до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення
суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у
справі, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає скаргу такою що не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обгрунтованим.

2

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.212, 213 ЦПК України були
повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам,
на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив
юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст..38
КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на
невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган
письмово за два тижні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до відповідача з
заявою про її звільнення за власним бажанням, (а.с.30). При цьому в заяві
позивачка не просила звільнити її у певний строк. Тому, відповідно до закону,
відповідач не мав права звільняти позивачку до закінчення двотижневого строку.

Згідно з ч. 2 ст.38
КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про
звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору,
власник, або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше
заявою. Таким чином звільнивши позивачку без її згоди з наступного після
подання заяви дня, суд порушив її право, передбачене ч.2 ст.38 КЗпП України.

Окрім того, судом встановлено, що звільнення позивачки було вимушеним,
заяву про звільнення за власним бажанням вона
написала  під тиском керівництва.

Дані обставини підтверджені поясненнями свідків,
матеріалами Справи. З огляду на наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку,
про задоволення позовних вимог, оскільки при звільненні позивачки були порушені
норми трудового законодавства. Доводи апеляційної скарги не спростовують
висновку суду і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи порушені
або неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права.

Рішення суду відповідає обставинам справи та закону і підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст..ст..307,308,314,315
ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу Державного підприємства "Донецька залізниця" відхилити.
Рішення Старобільського районного суду від 30 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її
проголошення,     та може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців.