АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22-1755 / 07                               головуючий
у 1-й інстанції: Гнатик Г.Є.
суддя-доповідач:                       Ломейко В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17
травня 2007 року                                                                                     м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у-цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:             Ломейка В.О.

суддів:                         Денисенко Т.С., Боєвої
В.В.

при
секретарі               Степанової Н.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного
суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2007року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа третя державна нотаріальна контора про встановлення
додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006року
позивач ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом.

В позові
зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батькоОСОБА_5 Після його смерті відкрилась
спадщина у вигляді 1/4 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями за
законом є він, його сестра та мати, відповідачі по справі. З січня 2003року по
03 листопада 2003року він перебував за кордоном у рейсі на морському судні і не
зміг подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. 05 серпня
2003року його дружина подала до нотаріальної контори заяву з довідкою про те,
що він перебуває за кордоном у рейсі, у зв'язку з чим видача свідоцтва про
право на спадщину була зупинена. У подальшому він також перебував у рейсах за
кордоном, тому просив суд встановити додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 лютого 2007року позовні
вимоги ОСОБА_1. до ОСОБА_3. ОСОБА_4. про встановлення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини, залишено без задоволення.

На
зазначене рішення представник ОСОБА_1. в особі ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу
в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив рішення
суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення яким задовольнити
позов в повному обсязі.

Заслухавши
суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно
п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Ст.308
ЦПК України передбачає, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано
правільне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи
рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_1., без задоволення, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк для звернення до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не з поважних причин,
оскільки суду не надано доказів поважної причини пропуску такого строку.

З
матеріалів справи видно, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача -ОСОБА_5. Після
його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини трикімнатної квартири
АДРЕСА_1 та інше майно. Спадкоємцями за законом є позивач, його сестра та мати.
Відповідачі по справі в установлений Законом шестимісячний строк звернулися з
заявами про отримання спадщини за законом до нотаріальної контори та отримали
свідоцтва про право власності за законом.

Ч.1
ст.549 ЦК України
1963 року передбачала визнання, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він
фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав
державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Позивач
посилається на те, що з 3 січня 2003 року по 03 листопада 2003 року він
перебував за кордоном у рейсі на морському судні і не зміг подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Як
вбачається зі змісту п.110 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, яка діяла на час відкриття спадщини, якщо письмова заява
про прийняття спадщини, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена,
надійшла поштою, вона приймається державним нотаріусом, а спадкоємцю
пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до
державної нотаріальної контори.

Відповідно
до Постанови, Пленуму Верховного Суду України N 4, від 24.06.1983, „Про практику
розгляду судами України справ про спадкування", передбачений ст.549 ЦК шестимісячний
строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою
заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску.

Доказів
неможливості надіслати письмову заяву до нотаріальної контори ОСОБА_1 суду не
надав і не вказав, що заважало їх отримати. При цьому позивач не навив і не
встановлено у апеляційному засідані факти, які могли це виправдати.

У
відповідності до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою
належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-59 ЦПК України
зазначені ним обставини.

Крім
того з позовної заяви та матеріалів справи видно, що дружина позивача
05.08.2003 року подала до нотаріальної контори заяву з довідкою про те, що
ОСОБА_1 перебуває за кордоном у рейсі, у зв'язку з чим видача свідоцтва про
право на спадщину державним нотаріусом була зупинена. Повернувшись з рейсу, у
листопаді 2003 року позивач ніяких дій, які свідчили б про прийняття ним
спадщини, звернення з заявою про прийняття спадщини, до нотаріальної контори
або продовження строку на прийняття спадщини до суду- не приймав і доказів про
поважність причин пропуску таких дій суду не надав.

Отже
доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 працюючи за кордоном на морському судні з
08.01.2003 року до 22.10.2003 року не міг подати до

нотаріальної   контори
заяву   про   прийняття
спадщини,   колегія   суддів
вважає   не   є переконливими, а тому неспроможними.

Поважними,
як вважає колегія суддів, визнаються лише ті обставини, які є об*єктивно
непереборними і пов*язані з дійсними істотними труднощами для вчинення
процесуальних дій в межах передбачених законом строків.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду а тому не заслуговують на
увагу.

За таких
обставин колегія суддів вважає правильним рішення суду від 06 лютого 2007року,
про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1. Суд встановив, що він в установлений
законом строк ніяких дій, які свідчили б про прийняття ним спадщини в
установлений законом шестимісячний строк, не вчинив. Обговорюючи питання про
причини пропуску зазначеного строку, суд не встановив їх поважності, а тому й
не продовжив строку на прийняття спадщини.

Оскільки
рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права
підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не
вбачає.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну  скаргу представника ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду М.Запоріжжя від 06 лютого 2007року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.