Справа №2- 529/2007року
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2007 року

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді:                           Барашкова В. В.

при секретарі:                          Шевчук І.Ю.

з участю адвоката :                  ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської
Ради, Івано-Франківського КЕЧ району про визнання права на користування жилим
приміщенням в квартирі, суд,
-

встановив:

ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської
Ради, Івано-Франківського КЕЧ району про визнання права на користування жилим
приміщенням в квартирі.

В судовому засіданні позивачка та її адвокат позов
підтримали з мотивів зазначених в ньому, просили суд постановити рішення, яким
визнати за позивачкою право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Представник відповідача Івано-Франківського КЕЧ району в
судовому засіданні позову не визнала, вважаючи його безпідставним і просила суд
відмовити в його задоволенні. Представник відповідача Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської Ради   в
судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоч про день та час
слухання справи повідомлявся належним чином.

3»ясувавши думку
учасників процесу, суд ухвалив справу слухати у відсутності представника
відповідача.

Під час слухання
справи свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що покійного ОСОБА_4 він знав з 1975 року. З 1987 року вони жили
разом по сусідству. Сім»ї покійний ОСОБА_4 не мав, але з 2005 року з ним
постійно жила ОСОБА_2, яка за словами ОСОБА_4 є його племінницею, ОСОБА_4 також
говорив, що пропише її в квартиру. Йому відомо про те, що ОСОБА_2 постійно
доглядала за ОСОБА_4, платила
за комунальні послуги, купувала продукти, прала білизну, допомагала по
господарству, за власний кошт провела ремонт квартири.

Під час
провадження по справі свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що покійного ОСОБА_4 він
знав, оскільки вони мешкали по сусідству. Йому відомо про те, що з 2005 року до нього
поселилася його племінниця ОСОБА_2. До цього часу він проживав сам. ОСОБА_2
постійно допомагала ОСОБА_4, провела у квартирі ремонт.

В судовому
засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що з покійним ОСОБА_4він був знайомий.
Йому відомо про те, що з 2005
року з ОСОБА_4 проживала його племінниця ОСОБА_2, яка йому постійно
допомагала.

Окрім пояснень сторін та свідків судом досліджені
наступні письмові докази:

1.      Копія
ордеру на житлове приміщення.

2.      Копія
Свідоцтва про смерть.

3.      Копія
Свідоцтва про народження.

4.      Копія
Довідки від 07.09.2006 року.

5.      Копія
Довідки від 05.09.2006 року.

6.      Копія
Військового квитка.

7.      Копія
пенсійного посвідчення.

8.      Копія
посвідчення учасника бойових дій.

9.      Копія
Довідки від 12.09.2006 року № 895.

10.  Копія
Довідки від 30.08.2006 року.

11.  Копія
Довідки від 19.08.2006 року.

12.  Копія
Талону зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання.

13.  Лист від
07.05.2007 року.

Заслухавши
пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 10,11,57-60 ЦПК
України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам,
які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,
в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за
винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким
законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії
законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та
інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються
на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як
свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів,
висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета
доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу
для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази,
які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які
одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши
пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом
встановлено, що на підставі ордеру НОМЕР_1 від 20.09.1988 року ОСОБА_4 вселився житлове
приміщення -квартиру АДРЕСА_1, яка є
об'єктом права комунальної власності .
Спірна квартира складається з одної жилої кімнати площею 17, 66 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Так як ОСОБА_4
був одиноким, учасником бойових дій, потребував сторонньої допомоги, він у 2005 році поселив у
спірне житло на постійне проживання як члена сім»ї племінницю ОСОБА_2. З часу
вселення позивачка доглядала за своїм

3

родичем
ОСОБА_4., вела спільне господарство, приймала участь в утриманні
житлового приміщення, сплачувала комунальні послуги, тобто користувалась усіма
правами і несла усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого
приміщенням передбачені ЖК України для наймача житлового приміщення .

Зазначені
обставини підтверджуються зібраними по справі письмовими доказами та
поясненнями свідків.

Відповідно до
ст.ст.64, 65 ЖК
України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні
з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму
жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині
другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки,
як наймач та члени його сім'ї. Наймач вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.
На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного
з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні
між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було
іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За таких обставин позов є підставним і підлягає до
задоволення.

Суд не приймає
до уваги посилання позивача на ст.
ст. 817, 824 ЦК України, оскільки зазначені норми регулюють , згідно ч. З
ст.810 ЦК України,
правовідносини об'єктом яких не можуть бути житлові приміщення, що належать до
державної або комунальної власності.

Керуючись ст. 810 ЦК України, ст.ст. 64, 65 ЖК України, ст. ст. 88,209,212-215,218 ЦПК
України, суд ,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати за
ОСОБА_2 право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської
області може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подачі заяви на апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

У разі подання
заяви про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя:                                 Барашков В.В

Копія вірна