У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

12 грудня 2007 року колегія суддів Судової палати у цивільних

справах Верховного Суду України в складі:

Левченка Є.Ф.,   Лихути Л.М.,   Охрімчук
Л.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2, третя особа
Комунальне підприємство “ОМБТІ та РОН”, про усунення перешкод і визнання права
власності на самочинно споруджені будівлі та за зустрічним позовом Одеської
міської ради до ОСОБА_1 про знесення прибудови та приведення домоволодіння у
первісний стан, за касаційними скаргами ОСОБА_2 та Одеської міської ради на
рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2006 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 та Одеська міська рада звернулися до
Верховного Суду України з касаційними скаргами на рішення Київського районного
суду м. Одеси від 27.11.2006 р., залишене без змін ухвалою Апеляційного суду
Одеської області від 28.02.2007 р., яким первісний позов задоволено:
зобов'язано ОСОБА_2 не чинити позивачці перешкод в оформленні права власності
на реконструйовані будівлі; визнано за ОСОБА_1 право власності на спірні
споруди та покладено виконання рішення в частині реєстрації права власності на
КП “ОМБТІ та РОН”, а в зустрічному позові відмовлено.

В обґрунтування касаційних скарг ОСОБА_2 та
Одеська міська рада посилаються на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставлять питання про скасування судових рішень та вирішення справи по суті.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи
в зустрічному позові, місцевий суд виходив з того, що реконструйовані ОСОБА_1
будівлі належать їй на праві власності та знаходяться на належній їй земельній
ділянці, ремонтні роботи проведено з дотриманням будівельних норм і правил, їх
готовність до експлуатації є повною, власники суміжних ділянок, крім  ОСОБА_2, не заперечують проти належного
оформлення цих споруд, а відповідачами за первісним позовом не надано належних
доказів на підтвердження факту порушення їх прав ОСОБА_1 проведеним будівництвом.

Апеляційний суд погодився з висновком
місцевого суду та залишив його рішення без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування рішення суду.

Наведені у касаційних скаргах доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційні скарги ОСОБА_2 та Одеської міської ради
відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27
листопада 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 28 лютого
2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук