Справа №
інстанції - Грубіян Л.І.     Категорія ЦП
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

„23" жовтня 2007 року          м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого  Виноградової Л.Є.,

суддів  Гайворонського СП.,  Сегеди СМ.,

за участю
секретаря  Руденко М.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області
від 07 травня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про поновлення на
роботі,  стягнення заробітної плати,  середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  -

встановила:

У вересні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом,  вказуючи,
що з 01.08.2006 року звільнений суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2. з посади водія через втрату довір'я до нього.

Оспорюючи правомірність звільнення,
ОСОБА_1. просив поновити його на посаді водія у суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2.,  стягнути з
відповідача заробітну плату за період з 23.02.2006 року по 02.08.2006 року та
середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням суду у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.
просить рішення суду скасувати і ухвалити нове - про задоволення його
позовних вимог - з посиланням на те,  що
формулювання звільнення заважає його подальшому працевлаштуванню.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,  а судове рішення скасуванню з постановлениям нового рішення з
наступних підстав.

Судом встановлено,  що з відповідачем
був укладений трудовий договір 23.02.2006 року на 1 рік,  працівник був зобов'язаний виконувати
обов'язки водія згідно окремого договору,
а ОСОБА_2. зобов'язаний
був оплачувати працю ОСОБА_1.
в розмірі 175 грн. на місяць ( а.с. 3).

Відмовляючи у позові,  суд виходив з
того,  що ОСОБА_1. приймав кошти за перевіз,
тобто був робітником,
безпосередньо обслуговуючим грошові цінності.

Між тим,  висновок
суду про те,  що ОСОБА_1. міг бути звільнений
на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України суперечить обставинам справи та нормам
права.

Згідно з п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника
або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій
працівника,  який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні цінності ( в редакції до 17.01.2007 року),  тобто на цій підставі може бути звільнений
працівник,  який безпосередньо зайнятий  прийманням,
зберіганням,
транспортуванням,
розподілом  грошових  або

товарних
цінностей,  який умисно або необережно
вчинив такі дії,  які дають власнику або
уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Однак з позивачем окремого договору ОСОБА_2. не укладав,  не
укладався з ним також договір про повну матеріальну відповідальність.

Виходячи з наведеного слід зазначити,
що судом неправильно застосовані норми п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України й тому
зроблено хибний висновок щодо відмови в позові.

Оскільки ОСОБА_1. не є
працівником,  який безпосередньо
обслуговує грошові або товарні цінності,
з ним не може бути розірваний трудовий договір на підставі
вищезазначеного закону.

Ураховуючи,  що трудовий договір між
сторонами був укладений до 23.02.2007 року,
то слід визнати звільнення ОСОБА_1.
незаконним,  вважати його звільненим
в зв'язку з закінченням строку трудового договору з 23.02.2007 року,  стягнути середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 01.08.2006 року до 23.02.2007 року - 1195 грн. 80 коп. ( 175 грн.: 24
дні = 7, 29 грн.; 7, 29 грн. х 20 робочих днів = 145, 80 грн.; 175 грн. х 6
місяців = 1050 грн.; 1050 грн. + 145, 80 грн. = 1195 грн. 80 коп.).

На підставі наведеного,
керуючись п.2 ч.1 ст. 307,  ст.ст.
309,  316 ЦПК України,  колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
частково задовольнити,  рішення
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2007 року
скасувати,  постановити нове рішення про
часткове задоволення позову ОСОБА_1,  визнати звільнення ОСОБА_1
незаконним,  вважати ОСОБА_1 звільненим в
зв'язку з закінченням строку трудового договору з 23.02.2007 року,  стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 01.08.2006 року до 23.02.2007 року - 1195
грн. 80 коп. ( одна тисяча сто дев'яносто п'ять, 80 гривень),  стягнути з ОСОБА_2на користь держави судовий
збір - 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
- 7, 50 грн.

Рішення суду
набирає законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено протягом двох місяців безпосередньо до суду
касаційної інстанції.