АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем  України

„   24
"   січня     2007   року  колегія
суддів   судової   палати
у  цивільних

справах
апеляційного  суду  Житомирської
області

в  складі:

головуючого  -  судді                     Головчук  С.В.

суддів:                                               Павицької  Т.М.

Миніч  Т.І.

при  секретарі  судового

засідання       Прищепі  О.А.

з
участю:                                          позивача,

розглянувши
у    відкритому    судовому
засіданні    в    залі
суду    в    м.

Житомирі
апеляційну  скаргу  ОСОБА_1

на  рішення  Корольовського  райсуду
м.Житомира   від  21  листопада  2006

року

у    справі    за
позовом    ОСОБА_1    до
державної

виконавчої
служби   у   Корольовському   районі
м.Житомира   та   Головного

Управління
Державного   казначейства   України
в   Житомирській   області

про
відшкодування  моральної  шкоди,

встановив:

У липні 200
6 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Просив стягнути з Державної виконавчої служби у Корольовському районі
м.Житомира 1000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Заподіяння такої шкоди пов"язував з бездіяльністю відповідача,
допущеною при виконанні рішення суду від 25.03.1998
року про стягнення на його користь заробітної плати. Зокрема, посилався на
те,   що
до  цього  часу
зазначене  судове  рішення
не  виконано.

Ухвалою суду від 31
жовтня 2006 року до участі у справі
в

якості співвідповідача було притягнуто Головне Управління

Державного  казначейства  України
в  Житомирській  області
(а.с.22).

Рішенням Корольовського райсуду м.Житомира від 21 листопада

2006 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до

державної виконавчої служби у Корольовському районі м.Житомира та

Головного Управління Державного казначейства України в

Житомирській області про відшкодування моральної шкоди за

безпідставністю  вимог.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання

про скасування вказаного рішення з ухваленням нового - про

задоволення його вимог, посилаючись на те, що обставини справи

з"ясовані     неповно,      висновки     суду
не     відповідають     обставинам

Справа №22-ц/255                                           Головуючий у суді 1
-ї інстанції Котік Т.С.

Категорія 41                                                    Суддя-доповідач Миніч Т.І.

справи. Зокрема, на думку апелянта, суд не звернув уваги на ті

обставини, що відповідачем протягом восьми років не . виконано

рішення про стягнення коштів на його користь, що бездіяльність

відповідача               встановлена               перевіркою,              проведеною            обласним

управлінням
юстиції.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній

скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає,

виходячи  з  наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Корольовського

райсуду м.Житомира від 25 березня 1998 року з „Коопзаготпрому"

Житомирської райспоживспілки на користь ОСОБА_1 стягнуто 975 грн.94
коп. заборгованості по заробітній

платі та 609
грн.87 коп. компенсації за
затримку розрахунку при

звільненні   (а.с.6).

Відповідно до ч.1
ст.1167
ЦК моральна шкода, завдана фізичній

або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи

бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за

наявності  її  вини.

Як вбачається із висновку перевірки скарги ОСОБА_1,

проведеної ДВС Житомирської області, державними виконавцями

проводились відповідні дії з метою виконання судового рішення, в

результаті яких на користь позивача стягнуто 757,41 грн. Проте

повністю виконати це рішення неможливо через відсутність коштів у

боржника   (а.с.7).

Оскільки
позивачем не надані докази про те, що невиконання

зазначеного
рішення суду мало місце через неправомірну

бездіяльність
відповідача, яка мала бути встановлена відповідно до

вимог ст.85 Закону України „Про виконавче провадження", то суд

першої     інстанції                дійшов            обгрунтованого                висновку             про

безпідставність
вимог  позивача.

Висновок перевірки, на який посилається позивач, стосується

скарги на дії державних виконавців, поданої ОСОБА_2, тобто

зовсім іншою особою. Тому суд правильно вважав, що цей висновок не

є  доказом  обгрунтованості  вимог
позивача   (а.с.12).

Рішення ухвалене судом з додержанням норм матеріального та

процесуального  права.   Підстави
для  його  скасування
відсутні.

Керуючись   ст.ст.209,307,308,313-315  ЦПК  України
,   суд

УХВАЛИВ   :

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Рішення   Корольовського   райсуду
м.Житомира    від   21    листопада    2006 року  залишити  без
зміни.

Ухвала може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду

України  протягом  двох
місяців  з  дня
її  проголошення.