У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19
березня 2007 року

м.
Київ

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду
України в складі:

Пшонки М.П.,               Прокопчука  Ю.В.,            Романюка Я.М.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ “Параді” про визнання наказу
недійсним про зміну формулювання, звільнення, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 31 травня 2006 року, ухвалу цього ж суду
від 29 червня 2006 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 28
листопада 2006 року та від 19 грудня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31
травня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Київської
області від 28 листопада 2006 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

У червні 2006 року позивачка звернулася до суду із заявою про постановлення
додаткового рішення, зазначивши, що в постановленому рішенні не вирішено
питання про відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
починаючи з 21 грудня 2005 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 червня
2006 року відмовлено ОСОБА_1 в постановленні додаткового рішення.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2006 року
виключено з описової частини ухвали суду першої інстанції “ вимога щодо
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, предметом розгляду не
була”.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування постановлених у справі
судових рішень та ухвал, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права.

Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи
процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини,
що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено
й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення та ухвали постановлено з
додержанням норм матеріального та процесуального права, відсутні передбачені
статтею 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись
статтями 332, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 31 травня 2006 року, ухвалу цього ж суду
від 29 червня 2006 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 28
листопада 2006 року та від 19 грудня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Пшонка М.П.       Прокопчук Ю.В.     Романюк Я.М.