УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року серпня місяця 06 дня колегія судців судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим в складі:

Головуючого, судді: Курської А.Г.

Суддів: Горбань
В.В.

Летягіної О.В.

При секретарі:                      Іванові
O.K.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сімферополі цивільну
справу за позовом Дочірнього підприємства „Житлово-комунальна контора ВАТ
„Кримбуд" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання
у гуртожитку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного
суду М.Сімферополя АР Крим від 12.01.2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

15.11.2006 року ДП „Житлово-комунальна-контора ВАТ „Кримбуд"
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті
за проживання у гуртожитку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами укладено
договір №171 від 08.02.2005 року, за яким позивач надав відповідачці право на
проживання у належному йому гуртожитку АДРЕСА_1, а остання зобов'язувалась
своєчасно сплачувати витрати за проживання та комунальні послуги. Договір було
укладено на період з 01.02.2005 року до 31.06.2006 року на три ліжко-місця з
оплатою 33 грн. за одно ліжко-місце. В лютому 2006 року за погодженням з
виконкомом міської ради тариф по оплаті збільшився до 65 грн. за одно
ліжко-місце. На даний час відповідачка має заборгованість по оплаті за
проживання у гуртожитку, яка станом на 01.01.2007 року складає 1999 грн. 16
коп. Позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а
також судові витрати.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник
позивача уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідачки
заборгованість в розмірі 1928 грн. та судові витрати в сумі 81 грн.

Рішенням суду позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ДП „Житлово-комунальна контора ВАТ „Кримбуд" 1928 грн.
заборгованості та судовий збір в сумі 51 грн.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_1 просить його
скасувати і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Апелянт
оспорює суму заборгованості, посилаючись на те, що позивачем необгрунтовано
нараховується їй плата виходячи з трьох ліжко-місць, хоча вона займає кімнату,
оплата за проживання в якій передбачена ст.66 ЖК України, тобто виходячи з
розміру жилої площі. Крім того, суд не прийняв до уваги, що між нею та
позивачем 01.03.2006 року укладено договір про реструктуризацію заборгованості,
строк дії якого закінчується тільки 31.08.2007 року. Також, на її думку, суд не
дослідив той факт, що надані позивачем розрахунки, копії договорів та
попередження містять суперечності щодо суми заборгованості відповідно до
зазначених в них періодів.

Справа №22-3341/2007

Заслухавши судцю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно та
всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, які надали
сторони на засадах змагальності, і дійшов вірного висновку про те, що позовні
вимоги обґрунтовані, розмір матеріальних збитків унаслідок несплати боргу за
проживання в гуртожитку підтверджений належними доказами. В зв'язку з цим суд
обгрунтовано стягнув 1928 грн. з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ДП
Житлово-комунальної контори ВАТ „Кримбуд".

З такими висновками суду колегія суддів погоджується, оскільки вони не
суперечать фактичним обставинам справи та вимогам матеріального закону, ст. 526
ЦК України, ст. 130
ЖК України та ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно з'ясував
обставини справи та не дав належної оцінки доказам, а тому необгрунтовано
стягнув суму боргу за проживання в гуртожитку, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів справи, сторони уклали договір
на проживання в гуртожитку, яким передбачено, що відповідачка займає одразу три
ліжко-місця в одній кімнаті з оплатою за кожне ліжко-місце спочатку по 33 грн.
в 2005 році, а з лютого 2006 року по 65 грн. за одне ліжко-місце.

Як слідує з тексту договору про реструктуризацію
заборгованості за житлово-комунальні послуги від 01.03.2006 року ( а.с.42), він
укладений на суму боргу 904 грн. 16 коп., яка утворилась за 2005 рік. Сторони
передбачили цим договором, що погашення боргу 502 грн. 31 коп. в 2006 році має
відбуватися щомісячно по 50 грн. 23 коп. і до 30 серпня 2007 року для погашення
суми 401 грн. 85 коп. - також по 50 грн. 23 коп.

Проте від поточних платежів відповідачка цим договором не
звільнялась, а навпаки було передбачено ( а.с.42), що з 01.03.2006 року
щомісячно вона повинна була сплачувати по 245 грн. 33 коп., де 195 грн. -
поточні платежі та 50 грн. 23 коп. - борг в розстрочку.

В засіданні апеляційного суду відповідачка надала
розрахункову книжку про оплату за проживання в гуртожитку, з якої убачається,
що вона щомісячно не виплачує по 245 грн. 33 коп. З її пояснень слідує, що
грошей на таку оплату у неї не вистачає, і тому вона сплачує скільки може, тому
за період з 01.03.2006 року й по день розгляду справи в суді (10 місяців)
утворився новий борг з поточних платежів на суму позову (1928 грн.).

Доводи відповідачки про те, що збільшення плати за
гуртожиток з 33 грн. до 65 грн. за одне ліжко-місце було необґрунтоване з боку
позивача, як власника гуртожитку, є безпідставними.

З матеріалів справи та пояснень відповідачки ОСОБА_1 убачається, що
вона працює медичною сестрою у другій міській поліклініці М.Сімферополя
(а.с.22), шлюб з чоловіком розірвала в січні 2003 року ( а.с.43), має доньку,
1999 року народження ( а.с.27), з якою займає три ліжко-місця в одній кімнаті
АДРЕСА_1. У позивача не працювала і не працює, поселилась в цьому гуртожитку в
серпні 2003 року за клопотанням заступника міського голови (а.с.14).

Матеріалами справи встановлено, що збільшення плати відбулося
мотивовано і за згодою виконкому місцевої ради. Такі дії власника гуртожитку не
суперечать нормам ЖК України (ст. 130) в тій частині, що робітники, які
проживають в гуртожитку одного підприємства, а працюють на іншому, повинні
сплачувати проживання в гуртожитку по фактичній вартості утримання одного
ліжко-місця.

При зверненні до суду з цим позовом представник позивача
надав суду докази про фактичні витрати утримання одного ліжко-місця в
гуртожитках ДП ЖКК   ВАТ

Справа №22-ц-3341/2007

„Кримбуд" на 2006 рік (
а.с.11), рішення виконкому Сімферопольської місцевої ради ( а.с.10) про
узгодження цих розрахунків, договори на проживання в кімнаті АДРЕСА_1 з
відповідачкою ОСОБА_1 на 2005р., 2006 p., які позивачем і відповідачем не розірвані, ні в якій частині
не оскаржені, а виконуються сторонами по цей час.

Не заслуговують
на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
про те, що позивач, як власник гуртожитку, повинен був нараховувати оплату
за користування однією кімнатою, виходячи не з ліжко-місця, а з розміру жилої
площі за правилами ст.66 ЖК України відповідно до вимог про договір найму
жилого приміщення.

Оскільки
відповідачка займає спірну кімнату не на підставі договору найму жилого
приміщення, а за договором про надання послуг на проживання в гуртожитках, який
за своєю суттю є цивільно-правовим і на нього розповсюджуються норми ЦК України, то
вимоги відповідачки щодо зміни режиму займаного житла в цій справі є
необгрунтованими і можуть бути самостійним предметом спору в майбутньому.

Не приймається
до уваги, як необгрунтований, і довід апеляційної скарги про те, що за рішенням
Центрального районного суду М.Сімферополя від 11.07.2003 року ( справа
№2-2305/2003 р.) відповідачка ОСОБА_1 була вселена в кімнату АДРЕСА_2, а не на
ліжко-місце, а тому суд першої інстанції при розгляді цієї справи мав виходити
саме з цього предмету спору.

Як убачається зі
змісту рішення суду, вищезгадана кімната за договором найму була оформлена на
чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 і також складала три ліжко-місця, але після набрання
чинності рішенням суду про вселення, відповідачка ОСОБА_1 за клопотанням
заступника міського голови Будакова Б.І. (а.с.14) була поселена в кімнату
АДРЕСА_1 в цьому ж гуртожитку, про що вона особисто уклала договір 01.08.2003
року про надання послуг на проживання в гуртожитках ДП ЖКК ВАТ „Кримбуд" (
а.с.13), і з цього часу має право на проживання з оплатою за три ліжко-місця на
підставі таких же договорів 2004,2005,2006 років.

За таких
підстав, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно послався на
ст.526 ЦК України
про те, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судова колегія
вважає, що суд повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім
наданим по справі доказам згідно з вимогами ст.212 ЦПК України, а в рішенні
навів переконливі доводи на обгрунтування своїх висновків.

Доводи
апеляційної скарги про те, що суд не задовольнив клопотання про застосування
технічних засобів під час слухання справи і не дав можливості ОСОБА_1
прослухати запис при ознайомленні її з матеріалами справи в суді першої
інстанції не заслуговують на увагу, як необгрунтовані, оскільки відповідачка
ОСОБА_1 такого клопотання письмово не заявляла і не принесла зауважень на
протоколи судових засідань, з яких убачається, що сторони приймали участь в
судових засіданнях, але клопотань про застосування технічних засобів не
заявляли.

Судова колегія
вважає, що суд першої інстанції помилково послався на ст.66 ЖК України, в той
час, коли необхідно було послатися на ст. 130 ЖК України, якою передбачено
порядок користування жилою площею в гуртожитках з оплатою за ліжко-місце в
місяць з урахуванням квартплати за жилу площу, плати за опалювання, комунальні
послуги та всі інші види обслуговування в залежності від благоустрою
гуртожитку.

За таких підстав
судова колегія вважає за необхідне виключити з тексту судового рішення
посилання на ст.66 ЖК України і доповнити рішення суду першої інстанції
посиланням на ст. 130 ЖК України, що не змінює висновків суду по суті спору.

Згідно зі ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без, змін якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з

додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307,
308,313-315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Центрального районного суду М.Сімферополя АР
Крим від 12.01.2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців
з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.