СПРАВА №2-54-2007 р.
рішення іменем     україни

(ЗАОЧНЕ)

11 січня 2007
року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого
судді: Жмуд Н.М., при секретарі Клименко О.В.,
з участю прокурора Марусенко Є.О. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова
Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав, третя особа: Опікунська рада виконавчого комітету Лозівської
міської ради Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2006
року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення
останнього батьківських прав, в якій вказала, що вона ОСОБА_1, відповідно до
Рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради НОМЕР_1,- є опікуном на ОСОБА_3, батьком якого є
відповідач. Відповідач створив нову сім»ю і з 2003 року сином не цікавиться, не зустрічається з ним, не
приділяє йому батьківської уваги і турботи, матеріальної допомоги на утримання
сина не надає, хоча за рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської
області від ЗО січня 2004 року з нього
стягнуто аліменти на утримання дитини ,
але він ухиляється від сплати аліментів і заборгованість по сплаті складає 2629 грн. Позивач
вказала, що відповідач не виконує своїх батьківських обов»язків і усіляко
ухиляється від утримання сина, тому вона прохає суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав
відносно ОСОБА_3.

У судовому засіданні
позивач підтримала позовну вимогу на підставах, які в ній викладені.

Відповідач у судове
засідання не з»явився, про час і місце слухання справи повідомлений належний
чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні повідомлення про
вручення судової повістки та розписка про вручення судової повістки в судове
засідання, причини своєї неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Прокурор підтримав позов
позивача і надав суду   висновок про

доцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3.

Представником третьої
особи: опікунської ради виконавчого комітету Лозівської міської ради
Харківської області, позов позивача підтримано.

Дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення сторін, висновок прокурора, представника третьої
особи: Опікунської ради виконавчого комітету Лозівської міської ради
Харківської області, суд знаходить позов
таким, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач наполягала на задоволенні позовних вимог,
оскільки відповідач не виконує своїх
батьківських обов»язків, а саме: з січня 2003 року, не спілкується з своїм сином ОСОБА_3, над яким вона
призначена опікуном, не приймає участі в його вихованні, не цікавиться станом
його здоров»я, не відвідує навчальний заклад де навчається дитина, не надає
матеріальної допомоги на його утримання не дивлячись на те, що відповідно до Рішення Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від ЗО січня 2004
року, з нього були стягнуті аліменти на її користь, для утримання ОСОБА_3.
Будь-яких перешкод у спілкуванні відповідача з ОСОБА_3, вона не чинила і не чинить. Відповідач свідомо не бажає спілкуватися з дитиною.

Допитаний у судовому засіданні (а.с.№63-65), відповідач проти задоволення
позову заперечував, посилаючись на те, що коли його позбавлять батьківських
прав, то він стане ізгоєм для суспільства. Відповідач вказав, що з своїм сином
ОСОБА_3, він не спілкується із-за неприязних відносин з своєю колишньою тещею - позивачкою по справі. Крім того,
відповідач зазначив, що позивач не чинить йому перешкод у спілкуванні з дитиною
і оскільки ОСОБА_3 вже дорослий, він сам повинен приходити до нього для
спілкування. Відповідач зазначив, що у його знайомих, котрі не проживають з
своїми дітьми, діти самі приходять до них додому коли бажають спілкуватися з
батьком. Відповідач зазначив, що на даний час, він створив нову сім»ю, в якій в
нього народився також син і він повинен його утримувати. Відповідач вказав, що
знав, що ОСОБА_3, тобто його син, раніше навчався у школі №12 міста Лозова.
Матеріальну допомогу на утримання надавав ОСОБА_3 тоді, коли працював, а зараз
він офіційно не працює, але прибуток отримує, так як в нього є родина і її
потрібно утримувати. Відповідач вказав, що у разі коли йому передадуть ОСОБА_3
на виховання, він не зможе забезпечити йому навчання у тому навчальному
закладі, де він зараз навчається. У ліцей де навчається
його син, він не їздив жодного разу і з викладачами не спілкувався.

Відповідач також
вказав, що і в даний час, коли справа про позбавлення його батьківських прав
знаходиться на розгляді у суді, він з ОСОБА_3 не спілкується, бо вважає, що
ОСОБА_3 повинен сам до нього приходити, адже він вже дорослий і знає де він
проживає. Відповідач надав суду ксерокопію свідоцтва про одруження з ОСОБА_4 (а.с.№37) та ксерокопію
свідоцтва про народження на ОСОБА_5 (а.с.№ 36), як в підтвердження
того, що він вже має іншу сім»ю.

Прокурор надав суду письмовий висновок (14 9) про доцільність
позбавлення батьківських прав відповідача по справі відносно неповнолітнього
ОСОБА_3.

Представник третьої
особи: опікунської ради виконавчого комітету
Лозівської міської ради Харківської області вважає за доцільне, в
інтересах дитини, позбавити відповідача батьківських прав, посилаючись на те,
що з відповідачем по справі неодноразово
проводили бесіди з приводу невиконання ним своїх батьківських обов»язків
відносно виховання та матеріального забезпечення дитини ОСОБА_3, але позитивних
результатів дані бесіди, не дали, відповідач, як не спілкувався так і не
спілкується з своїм сином, не приймає участі
в його вихованні з січня місяця 2003 року.

У судовому
засіданні, відповідно до свідоцтва про народження (а.с.№6) встановлено, що ОСОБА_2, дійсно є батьком
ОСОБА_3.

Згідно із Рішення НОМЕР_1 про встановлення
опіки над ОСОБА_3 (а.с.№7), встановлено, що
позивач по справі - ОСОБА_1,
призначена опікуном над ОСОБА_3.

Відповідно до запису акта про
розірвання шлюбу НОМЕР_2 (а.с.№14) від 07 червня 1996 року вбачається, що відповідач розірвав шлюб з
громадянкою ОСОБА_6 , матір»ю
ОСОБА_3.

Позивач надала суду довідку НОМЕР_3 (а.с.№12) де зазначено, що відповідач по справі ухиляється від
сплати аліментів починаючи з 25
липня 2005 року з дати
звільнення з Лозівського ковальсько-механічного заводу, залишок невиплаченої заборгованості на день звільнення складає
1279 грн., і станом на 01 квітня 2006 року заборгованість складає 2629 грн.

Позивачем до
матеріалів цивільної справи додано висновок опікунської
ради виконавчого комітету Лозівської міської ради, щодо доцільності
позбавлення батьківських прав НОМЕР_4 (а.с.№13),
де зазначено, що оскільки відповідач ОСОБА_2, сином не
цікавиться, не приділяє йому батьківської уваги і турботи, матеріальної
допомоги на утримання дитини практично не надавав, то виконавчий комітет
Лозівської міської ради вважає доцільним позбавити його батьківських прав
стосовно сина ОСОБА_3.

Відповідно до
Характеристики на ОСОБА_3 (а.с.№59)
від 06 вересня 2006 року зазначено, що
вихованням хлопчика займається бабуся ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_7. Батько
хлопчика - ОСОБА_2,
матеріальної допомоги сім»ї не надає, життям дитини не цікавиться, в ліцеї не
з»являвся. Бабуся регулярно підтримує зв»язок з вчителями, проявляє інтерес до
духовного миру онука, підтримує його морально та матеріально.

За клопотанням
позивача, у судовому засіданні, 19
вересня 2006 року, в
якості свідка по справі, була допитана ОСОБА_8
(а.с.64), яка попереджена про кримінальну відповідальність за дачу
завідомо неправдивих свідчень (а.с.60),
яка показала в своїх свідченнях, що
позивачку вона знає, так вони мешкають в одному будинку і в одному
під»їзді вже 14 років, однак
відповідача, вона раніше не знала, не бачила щоб він коли не будь приходив до
ОСОБА_3. ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_1 та ї чоловіком, які займаються його
вихованням, матеріально дитину забезпечує і не дивлячись на те, що є
пенсіонеркою, вона ще й працює.

В якості свідка по
справі, за клопотанням позивача, було допитано також ОСОБА_9 (а.с.№64), попереджена про
кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень (а.с.№61), яка показала в своїх
свідченнях, що позивача по справі вона знає, а відповідача бачила один раз,
десь роки зо два на зад. Свідок ОСОБА_9,
вказала, що вона знає, що позивач не чинить перешкод ні ОСОБА_3 в
спілкуванні з відповідачем ні відповідачу в
спілкуванні з ОСОБА_3. Вихованням ОСОБА_3 займається позивач по справі.

Вище вказані свідки,
а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, були
допитані в судовому засіданні в присутності відповідача по справі - ОСОБА_2. У суду не має
підстав недовіряти свідченням допитаних свідків, оскільки відповідачем дані
свідчення не було спростовано.

До матеріалів справи
додано також письмові пояснення ОСОБА_8
(а.с.№96)  та ОСОБА_9(а.с.№97), відібрані секретарем
опікунської ради 10 квітня 2006 року, в яких
зазначено, що вихованням та матеріальним забезпеченням ОСОБА_3, 06 березня 1993 року  народження,  займається
ОСОБА_1,  а батько дитини,  його вихованням не займається близько 3-4 років.

У судове засідання
був викликаний сам неповнолітній ОСОБА_3, для з»ясування його думки по справі.
Відповідно до ст.171 СК України «Дитина має право на те, щоб бути
вислуханою батьками, іншими членами сім»ї, посадовими особами з питань,
що стосуються її особисто, а також питань
сім»ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при
вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання,
у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення
батьківських прав, а також спору щодо управління її майном».

У присутності
ОСОБА_10 - психолога
Лозівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітній навчальний
заклад-дошкільний навчальний заклад» №10,
у неповнолітнього ОСОБА_3, 16
жовтня 2006 року у
судовому засіданні, було з»ясовано його думку по справі. ОСОБА_3 вказав, що
відповідач по справі - це його
батько, але останній з ним не спілкується вже десь 3 роки, відносин ні яких між ними не має.
В гості батько не запрошував. Бабуся і дідусь не раз посилали його до батька,
тобто до відповідача по справі, але він не ходив, відчуває себе непотрібним
батькові. ОСОБА_3, вказав, що
раніше він чекав коли до нього прийде батько, а зараз не чекає, він соромиться
з ним спілкуватися, бо вважає його чужою людиною. Батько ні коли не приїздив до
нього ні в ліцей ні в гуртожиток в якому мешкає ОСОБА_3, не спілкувався з
викладачами, не приходить до нього, коли він приїздить до бабусі на вихідні
дні. ОСОБА_3 вказав, що у його батька є інша сім»я, інша дитина і він відчуває,
що не потрібен батькові. Поради з приводу того, як необхідно вчинити в тому чи
іншому випадку, йому дають бабуся та дідусь та товариші по навчанню. ОСОБА_3, вказав,
що він вважає, що якщо він би був потрібен своєму батькові - відповідачу по справі, то останній би знайшов сто способів, щоб з ним спілкуватися,
але він цього не зробив, і тепер він не вважає його близькою для себе
людиною. ОСОБА_3 повідомив, що кожного року,
бабуся, тобто ОСОБА_1, відправляє його на відпочинок до моря у літній
дитячий табір та матеріально його забезпечує. ОСОБА_3 вказав, що зараз батько
присутній у судовому засіданні, але навіть у суді він не виявляє ні якого
інтересу до нього і не проявляє своєї батьківської турботи, тому він вважає
доцільним позбавити ОСОБА_2
батьківських прав по відношенню до нього, оскільки те що відповідач по справі є
його батьком, свідчить запис у свідоцтві про його народження.

Представником
третьої особи: опікунської ради виконавчого комітету Лозівської міської ради
Харківської області надано повторний
Висновок  опікунської  ради
виконавчого  комітету Лозівської
міської ради, щодо доцільності позбавлення батьківських прав НОМЕР_5, на підставі
ухиляння від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини (а.с.№109-111). В даному висновку
вказано, що на засіданні опікунської ради, де був присутній і відповідач по
справі, останній повідомив, що з своїм сином ОСОБА_3 він буде спілкуватися
тоді, коли останній сам прийде до нього і в тому разі, коли йому передадуть
дитину на виховання, він не зможе
забезпечити йому виховання в ліцеї.

Всі викладі вище
дані свідчать про те, що відповідач упорно, свідомо , не дивлячись на всі міри попередження,
продовжує не виконувати своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини
ОСОБА_3. У судовому засіданні з показів позивача, свідків, представника органу
опіки та й самого відповідача по справі, достовірно було встановлено, що
відповідачу ні хто не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною.

Своїми діями,
відповідач порушує свої зобов»язання закріплені в статті №51 Конституції України
від 28 червня 1996 року, а саме: Батьки
зобов»язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне
твердження закріплене і в ст.180
Сімейного Кодексу України.

В принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної
Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: « Дитина, якщо це можливо, повинна
зростати під опікою і відповідальністю
своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального
забезпечення».

В ч.2
ст.З Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано:
«Держави-учасники зобов»язуються забезпечити
дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи
до уваги права та обов»язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі
відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні
законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону
дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що «Кожна
дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи,
які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів
України.

Статтею №11 цього ж Закону
вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального
забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї
одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним
обов»язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.»

Згідно статті №12 цього є закону
вказано, що « Виховання в
сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання,
створювати належні умови для розвитку її
природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного
життя та праці».

Відповідно до статті
№15 цього ж Закону
встановлено, що « Дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними
регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від
дитини, зобов»язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з
нею». При розгляді даної цивільної справи достовірно
було встановленою що відповідач, свідомо не виконує своїх обов»язків по
вихованню дитини - неповнолітнього
ОСОБА_3, не спілкується з ним і перешкод в спілкуванні йому з ним, ні хто не чинив
і не чинить.

Статтею №164 Сімейного Кодексу
України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від
виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що
ухилення від виконання юридичного обов»язку -виконання батьківських обов»язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки,
оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних
дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з
поведінки відповідача, не дивлячись на те, що останній має задовільний стан
здоров»я, перешкод у спілкуванні з дитиною йому
ні хто не чинив і не чинить, і у тривалому відрядженні не знаходився.

Виходячи з
вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити
позов позивача і позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно ОСОБА_3.

Необхідно відмітити,
що відповідно до ч.2 ст.166 СК України,
«Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо
утримання дитини».

Суд роз»ясніє
відповідачу, що відповідно до ст..168
СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на
звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».

На підставі ст..ст.81, 88 ЦПК України, суд
стягує з відповідача на користь позивача судові витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи у розмірі 07
грн.50 коп. і
стягує з відповідача на користь держави державне мито у розмірі 51 грн.00 коп.

Керуючись положенням ст.ст. 10, 11, 57, 60, 81, 88, 209, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України; ст..ст.164, 165, ч.2 ст.166, 169, ч.2 ст.171, 180 СК України; ст..ст.8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402; ч.2 ст.3 Конвенції
«Про права дитини» від 27 вересня 1991 року; принципу №6 Декларації «Про права дитини», проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Опікунська рада виконавчого
комітету Лозівської міської ради Харківської
області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, батьківських прав по відношенню до
неповнолітнього сина - ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави державне
мито у розмірі 51
гривня.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 07
грн.50 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку
до Апеляційного суду Харківської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею
її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК
України.