Справа № 22- 2657 / 2007 р.                                 Головуючий у 1-й інстанції: Амброскін В.Л.
Суддя-доповідач: Глазкова О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

„09
серпня" 2007 р.                                                                             м.
Запоріжжя

Колегія
судців    судової   палати
з   цивільних   справ
апеляційного    суду Запорізької області
у складі:

головуючого                   Бєлки В.Ю.

судді                                  Глазкової О.Г.

Боєвої В.В.

при секретарі:      Степановій Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Комунарського районного суду м.Запо-ріжся
від 29 травня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, треті особи :
Шоста Запорізька державна нотаріальна
контора   та   ОСОБА_3про
визнання договору дарування недійсним та відновлення права власності на
квартиру,

встановила:

У жовтні 2005 року ОСОБА_1. звернулася
до суду із зазначеним позовом , в якому вказує , що їй на праві власності
належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1:;!

01.12.2004 року з відповідачем був укладений договір
дарування

вказаної квартири . Укладення цього договору було
викликано тим, що відпо­

відач обіцяла позивачу довічно доглядати , забезпечувати
продуктами

харчування , здійснювати оплату за квартиру, займатися
домашнім

господарством . Але після складення договору дарування
відповідач змінила

своє відношення до позивача . Тому позивач просила
визнати цей договір

недійсним та поновити право власності на спірну квартиру
, оскільки цей

договір був укладений з метою приховати іншу угоду .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29
травня 2007 року у позові ОСОБА_1. було відмовлено.

Посилаючись на незаконність рішення суду першої
інстанції, ОСОБА_1. в апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішен-

2

ня про задоволення
її позовних вимог .

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних
підстав .

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє

апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає , що суд першої

інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуально­

го права.                                                                                                            ^

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ,
на підставі Свідоцтва на право власності на житло № 1923, виданого ВАТ „
Запоріжпри -лад „ від 07.12.1995 року та Свідоцтва про право на спадщину за
законом ви­даного Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою від
24.07.1998 року , реєстраційний № 3-1557 , ОСОБА_1. належить на праві власності
квартира АДРЕСА_1.   З цього часу в
спірній квартирі зареєстрований ОСОБА_3., що підтверджується ксерокопією
паспорту. Відповідно заповіту від 13.02.2002 року , посвідченого державним
нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори , ОСОБА_1. все
своє майно , в тому числі і спірну квартиру , заповіла ОСОБА_3Відповідно
договору дарування від 01.12. 2004 року , посвідченого державним нотаріусом
Шостої Запорізької державної нотаріальної контори , ОСОБА_1. подарувала належну
їй квартиру ОСОБА_2. Вказаний договір було зареєстровано в ОП ЗМБТІ 27.01.2005
року.

Твердження апелянта про те , що договір дарування був
укладений з метою приховати договір довічного утримання , не підтверджуеється наданими
доказами , які були досліджені в суді першої інстанції та спростовується
поясненнями самої позивачки , яка пояснила , що бачила , що між нею та ОСОБА_2.
укладався договір дарування.

Як вбачається з пояснень державного
нотаріуса Шостої Запорізької дер­жавної нотаріальної контори ОСОБА_4., спірний
договір дарування посвідчувала вона . Сторони приходили декілька разів ,
оскільки з початку роз'яснюється, які документи необхідно представити , а потім
тільки посвідчується угода. Нею була встановлена особа дарувальника ,
встановлена її дієздатність шляхом запитань , були роз"яснені наслідки
договору дарування, було запроповано укласти договір довічного утримання ,
проте ОСОБА_1. настоювала на укладенні договору дарування. Ніяких сумнівів щодо
дієздатності дарувальника у неї не виникло , інакше вона не стала би
посвідчувати цей договір .

Свідок ОСОБА_5. посвідчив , що
ОСОБА_1. розповідала йому , що ставиться до ОСОБА_2., як до дочці та подарувала
їй свою квартиру.

Свідки ОСОБА_6., ОСОБА_7.,
ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10. посвідчили , що їм відомо , як от самої ОСОБА_1.
так і от інших осіб , що вона подарувала свою квартиру ОСОБА_2.

Третя особа ОСОБА_3. пояснив суду , що він зареєстрований
та проживає у спірній квартирі,доглядав за позивачкою з 1999 року. У 2001 році
вона зробила на його ім"я заповіт. У вересні 2005 року йому стало відомо ,
що квартира подарована . На його запитання ОСОБА_1. пояснила , що він на той
час не працював , вони посварилися, то вона бажала укласти договір

3

довічного утримання . Проте пояснення третьої особи
спростовуються іншими доказами .

Як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, суд не дав
оцінки , як доказу, медичному заключению
відносно неї . Проте такого заключения
в матеріалах справи не має , а є на запит адвоката відповідь головного лікаря
поліклініки ім. 8 Марта про стан
здоров'я ОСОБА_1. і що вона за станом свого здоров'я не відноситься до групи
тяжко хворих .

Таким чином , суд першої інстанції
повно та всебічно з"ясував обстави­ни справи , дав оцінку наданим доказам
, правильно застосував норма матеріального і процесуального права , а тому
підстав для його скасування колегія суддів не вбачає .

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України
,колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити .

Рішення Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 29 травня 2007 року залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, проте
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
проголо--    шення.