Справа №2-3234/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2007 року Приморський
районний суд м. Одеси у склад
і: головуючої - судді Шенцевої
О.П., при секретарі Кіщенко Т.І
., з участю адвоката ОСОБА_1
представника відповідача
ОСОБА_2
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі
цивільну справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Сьомо
ї одеської державної нотаріа
льної контори та ОСОБА_5 п
ро визнання частково недійсн
ими угод купівлі-продажу, виз
нання їх покупцями АДРЕСА_1
в рівних частках, та зустрі
чному позову ОСОБА_5 до О
СОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4
, ОСОБА_7 про виділення в н
атурі, визнання права власно
сті, про усунення перешкод у
здійсненні права володіння,
користування, розпорядженн
я 1/2 частини квартири шляхом в
селення, та стягнення матері
альної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звер
нулися до суду з позовом, у як
ому просять суд визнати част
ково недійсними угоди купівл
і-продажу від 29.09.1994 року реєстро
вий №2-6619, від 11.10.1994 року реєстров
ій №2-6911, від 11.10.1994 року реєстрови
й №2-6915, та визнати за ними право
власності на АДРЕСА_1 в рі
вних частках.
В обґрунтування своїх вимо
г позивачі посилались на те,
що вони до 1994 року проживали у К
азахстані у м. Алмати. В тому ж
році ними була приватизован
а квартира в м. Алмати, яка по
тім була продана, і позивачі
переїхали на Україну. У місті
Одесі позивачі придбали ком
унальну квартиру, що складал
ася з трьох кімнат за адресою
: АДРЕСА_1. Проте відповіда
ч ОСОБА_5 їх переконав, що
позивачі не є громадянами Ук
раїни, і отже, не мають права
набувати право власності, і т
ому останні оформили угоди к
упівлі-продажу квартири на й
ого ім'я. Також вони посилалис
ь на те, що після отримання гр
омадянства України, відпові
дач повинен був, переоформит
ь квартиру на них у рівних час
тках. Оскільки, відповідач з
1990 року був чоловіком їх доньк
и, вони йому довіряли і перед
али гроші на придбання кварт
ири. Коштами на придбання ква
ртири були гроші від продажу
квартири у м. Алмати. У 2003 році ш
люб між ОСОБА_5 і ОСОБА_6
було розірвано. Позивачі нео
дноразово просили відповіда
ча виконати свою обіцянку що
до переоформлення квартири,
але відповідач відмовлявся,
посилаючись на відсутність
часу. Пропрацювавши все своє
життя, і будучи інвалідами 1 і
2 групи, ветеранами та учасни
ками ВВВ позивачка ОСОБА_4
і позивач ОСОБА_3, з вини
відповідача на старості рокі
в залишилися без квартири і в
ласності. Тому вважають, що в
ідповідач своїми діями, ввів
ши їх в оману, позбавив права
власності, чим порушив їх за
конні права та інтереси. Оскі
льки позивачі у м. Алмати бул
и власниками квартири в рівн
их частках, тому АДРЕСА_1 т
еж повинна бути оформлена на
них у рівних частках, тобто п
о 1/2 за кожним.
Позивачі ОСОБА_3 та ОС
ОБА_4 змінили позовні вимог
и, та просили суд поновити їм
строк позовної давності, виз
нати частково недійсними уго
ди купівлі-продажу від 29.09.1994 рок
у реєстровий №2-6619, від 11.10.1994 року
реєстровий №2-6911, від 11.10.1994 року р
еєстровий №2-6915, та визнати їх п
окупцями АДРЕСА_1 у рівних
частках.
Відповідач позов не визнав
та звернувся до суду з зустрі
чним позовом до ОСОБА_6 з з
алученням третіх осіб ОСОБ
А_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_8
про виділення в натурі, визн
ання за ним права власності н
а 1/2спірної квартири, а також д
о ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОС
ОБА_4 та ОСОБА_8 про усуне
ння перешкод у здійсненні ни
м права володіння, користува
ння, розпорядження 1/2 частино
ю квартири шляхом його вселе
ння до АДРЕСА_1, та стягнен
ня з них моральної та матеріа
льної шкоди. У судовому засід
анні представник ОСОБА_5 в
обґрунтовування вимог поясн
ив, що у 1990 році ОСОБА_5 всту
пив в шлюб з ОСОБА_6. У 1994 роц
і вони придбали комунальну
АДРЕСА_1. Спірна квартира бу
ла оформлена на ім'я відповід
ача. У 2003 році шлюб між ними бул
о розірвано. Також представн
ик пояснив, що між ОСОБА_6
та ОСОБА_5 була усна домов
леність на розподіл належної
їм квартири шляхом її продаж
у і поділом грошових коштів. О
днак у серпні-вересні 2005 року
ОСОБА_6 змінила замки у квар
тирі, - перешкоджає проживати
ОСОБА_5 у квартирі, чим по
збавили його прав володіння,
користування і розпоряджен
ня належним йому на праві вла
сності майном. Відповідач вв
ажає, що спірна квартира є об
'єктом права спільної сумісн
ої власності подружжя, і тому
його частка в спірній кварти
рі складає 1/2. В зв'язку з тим, що
у відповідача відсутнє інше
житло, і він змушений оренду
вати його у сторонніх людей,
останній просив стягнути, зг
ідно з договором оренди 7700 гри
вень майнової шкоди та 1600 грив
ень моральної шкоди з ОСОБА
_6., ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У судовому засіданні ОСО
БА_5 доповнив позовні вимог
и, та просив суд стягнути з
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА
_4 та ОСОБА_7 на його кори
сть моральну шкоду у розмірі
1600 гривень та матеріальну шко
ду у розмірі 21800 гривень в солід
арному порядку.
Відповідачі за зустрічним
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_3
, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 п
озовні вимоги не визнали та п
ояснили, що ОСОБА_5 ніхто н
е перешкоджав користуватися
спірною квартирою, замки у к
вартирі не мінялися. Відпові
дач по первісному позову доб
ровільно зібрав свої речі і в
иїхав з квартири у січні 2005 рок
у. Також вони пояснили, що у
ОСОБА_5 були борги за сплату
комунальних платежів, які ві
дповідачі у повному обсязі с
платили, вважаючи, що тягар в
ласника покладається на них.
Крім того вони вважають, що с
пірна квартира була придбана
на кошти від продажу квартир
и в м. Алмати, до якої ОСОБА_5
немає ніякого відношення,
і тому не може бути об'єктом с
пільної сумісної власністю п
одружжя. ОСОБА_4 є інвалід
ом 1-ї групи, прикованою до ліж
ка, і ніяк не може перешкоджа
ти ОСОБА_5 в користуванні
спірною квартирою, а тім біль
ш нанести йому матеріальну ч
и моральну шкоду.
Представник Сьомої одеськ
ої державної нотаріальної ко
нтори, у судове засідання не
з'явився, причини неявки суду
не повідомив, надав суду лис
та с проханням слухати справ
у за відсутністю їх представ
ника.
Заслухав пояснення сторін
, їх представників та свідків
, вивчив матеріали справи та
дослідивши надані сторонами
докази, суд прийшов до висно
вку, що позовні вимоги ОСОБ
А_3 та ОСОБА_4 підлягають
задоволенню, а в зустрічних
позовних вимогах ОСОБА_5 с
лід відмовити з наступних пі
дстав.
Судом встановлено, що 06.04.1990 ро
ку було зареєстровано шлюб м
іж ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (як
ий було розірвано 18.06.2003року (акт
овий запис за № 124 від 18 червня 200
3 року зроблений Другим відді
лом реєстрації актів громадя
нського стану Приморського р
айонного управління юстиції
м. Одеси).
30.06.1994 року ОСОБА_3 продав
АДРЕСА_2, за реєстровим № 5-3222,
Свого часу, квартира була пр
иватизована на ім'я ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на підставі до
говору о приватизації кварти
ри № 301.17.36 від 01.03.1993 року. У зазначен
ій квартирі було зареєстрова
но ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ї
х донька ОСОБА_6 Даний фак
т підтверджується документа
ми, надісланими на запит суду
від Департаменту житла апар
ата акима м. Алмати та Медеусь
кого районного архіву м. Алма
ти. Згідно адресної довідки
ОСОБА_5 у вказаній квартирі
не був навіть зареєстровани
м. З чого суд робить висновок
, що ОСОБА_5 не був співвла
сником вказаної квартири. Да
ний факт у судовому засіданн
і визнав і сам ОСОБА_5
У 1994 році на ім'я ОСОБА_5 бу
ло придбано 3-х кімнатну комун
альну АДРЕСА_1 по угодам к
упівлі-продажу від 29.09.1994 року ре
єстровий №2-6619, від 11.10.1994 року реє
стровий №2-6911, від 11.10.1994 року реєс
тровий №2-6915, посвідченого дер
жавним нотаріусом Сьомої оде
ської державної нотаріально
ї контори.
Судом також встановлено, щ
о після продажу квартири ОС
ОБА_4 та ОСОБА_3 зі своєю
сім'єю одразу після продажу к
вартири у м. Алмати переїхали
жити у Вінницьку область, ма
ючи намір придбати квартиру
у м. Одесі. Вказаний намір підт
верджується рахунком - факту
рою № 383 від 20.07.1994 року та повідом
ленням про прибуття вантажу,
де містом призначення вказа
но -м. Одеса, відправником - О
СОБА_3, одержувачем - ОСОБА
_6, а також, поясненнями свід
ків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Так, свідок ОСОБА_10 прив
едена судом до присяги, та по
переджена про кримінальну ві
дповідальність за завідомо н
еправдиві показання та за ві
дмову від давання показання,
пояснила суду наступне.

ОСОБА_5 був зареєстровани
м за її адресою у с. Косанова, В
инницької області з 1992 року. У с
ерпні 1994 року тимчасово родин
а ОСОБА_3 приїхала до неї з
м. Алмати. Наміру постійного п
роживання у неї у позивачів н
е було. Останні мали намір при
дбати квартиру у м. Одесі. З ць
ого приводу ОСОБА_6 та ОС
ОБА_5 поїхали до м. Одеси шука
ти квартиру. Коли вони її знай
шли, кошти на придбання кварт
ири в її присутності ОСОБА_
3 передавав своєї дочці ОС
ОБА_6 та її чоловікові ОСО
БА_5. Свідок знає, що вказані
кошти сім'я ОСОБА_3 мала ві
д продажу квартири у м. Алмати
.
Свідок ОСОБА_9, приведен
ий судом до присяги, та попер
еджений про кримінальну відп
овідальність за завідомо неп
равдиві показання та за відм
ову від давання показання, по
яснив суду наступне.
Що після продажу квартири у
м. Алмати його батьки звернул
ися до нього з проханням пози
чити гроші, які було недостат
ньо для придбання квартири у
м. Одесі. Отримавши його згоду
, так як він мав намір допомог
ти своїм батькам, родичі на о
дин день приїхали до нього у м
. Москву. Отримавши гроші, род
ина тимчасово зупинилася у
ОСОБА_10 , рідної сестри ОС
ОБА_4 у Вінницькій області с
. Косаново, і зайнялася пошук
ом квартири у м. Одесі. У верес
ні 1994 року квартира була знайд
ена та куплена, хоч і на кошти
його батьків, але на ім'я відп
овідача. Ці дії батьки поясни
ли тим, що вони не є громадяна
ми України і тому не можуть ма
ти власність на її території
. Свідок також пояснив, що. нео
дноразово ставилося питання
про переоформлення квартир
на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4
, після отримання ними грома
дянства України, але ОСОБА
_5 знаходив різні підстави,
щоб не переоформлювати кварт
иру у м. Одесі. Наприкінці 2004 ро
ку свідок зовсім загубив зв'я
зок з ОСОБА_5 і хоча бував у
батьків в Одесі кожен рік,
ОСОБА_5 більш не бачив.
Таким чином, суд робить вис
новок, що АДРЕСА_1 була при
дбана на кошти від продажу кв
артири у м. Алмати, яка належа
ла ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК Укр
аїни кожна сторона зобов'яза
на довести ті обставини, на я
кі вона посилається як на під
ставу своїх вимог і заперече
нь, крім випадків встановлен
их статтею 61 цього Кодексу. Су
д вважає, що позивачі доказал
и обставини придбання АДРЕ
СА_1 за свої кошти, а саме за к
ошти від продажу АДРЕСА_2,
. В свою чергу відповідач не з
міг довести суду, що квартира
придбана за кошти його та кош
ти ОСОБА_6 сам факт придба
ння квартири на його ім'я не мо
же бути доказом придбання кв
артири за його кошти.
Задовольняючи первісний п
озов суд вважає, що зустрічни
й позов не підлягає задоволе
нню, так як ОСОБА_5 не дові
в суду яким чином, де і коли ві
н заробив гроші на спірну ква
ртиру. Представлені суду дов
ідка про місце роботи та заро
бітню платню відповідача за
місцем проживання у Казахста
н лист ДГП «Інститут географ
ії» за №254/1-11 від 05.05.2006 року), вказу
ють на те, що він не мав достат
ніх коштів на придбання квар
тири. Крім того, з його заробі
тної платні постійно стягува
лися кошти у вигляді алімент
ів на утримання дитини від пе
ршого шлюбу.
Отримання грошей в дарува
ння чи інших джерел доходів
ОСОБА_5 суду не представив.

Відповідно до ст. 22 КоШС Укр
аїни спільною сумісною власн
істю подружжя є майно, нажите
подружжям за час шлюбу. Як бул
о встановлено судом, таке май
но у подружжя ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 відсутнє.
Суд не приймає до уваги стве
рдження відповідача про пере
шкоджання з боку позивачів й
ого проживанню за місцем зна
ходження спірної квартири, т
ак як судом встановлено, що
ОСОБА_5 за власноюволею не п
роживає у зазначеній квартир
і. Цей факт підтверджується п
оясненнями свідка ОСОБА_9
, листом Шевченківського ВМ
Приморського РВ ОМУ ГУМВС Ук
раїни в Одеській області за №
31/22 ом 2876 від 19.06.2006 року, який був на
правлений на ім'я відповідач
а за адресою, яку він вказав у
своєї заяві, а саме на АДРЕ
СА_1 про не підтвердження фа
ктів у перешкоджанні йому ко
ристуватися квартирою. Якщо
відповідач був змушений орен
дувати інше житло, договори н
а яке були представлені у суд
овому засіданні, стверджуюч
и, що йому перешкоджають кори
стуватися вищезазначеною кв
артирою, доцільно було вказа
ти з його боку адресу орендов
аного житла. Крім того в своїх
поясненнях відповідач зазна
чив , що орендував житло у сер
пні -вересні 2005 року, тоді як пр
едставив договори оренди від
16.07.2005 року, 17.01.2006 року, 05.07.2006року
Ці обставини також підтвер
джуються поясненнями свідка
ОСОБА_11, (приведеного суд
ом до присяги, та попереджени
й про кримінальну відповідал
ьність за завідомо неправдив
і

показання та за відмову від
давання показання, пояснив с
уду наступне) яка є другом сім
'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і по
яснила суду, що ОСОБА_5 за
власним бажанням зібрав свої
речі і пішов з сім'ї у січні 2005 р
оку. Сім'я ОСОБА_3 ніколи не
перешкоджала йому у користу
вання квартирою. ОСОБА_5 с
ам не хотів зустрічатися з чл
енами своєї родини, уникав сп
лати аліментів на дитину, уни
кав зустріч з нею. ОСОБА_6 ч
асто позичала у свідка гроші
, так як відповідач відмовляв
ся надавати кошти на утриман
ня квартири. Крім того, свідо
к зазначив, що знає від самог
о ОСОБА_5, що спірна кварти
ра придбана на кошти ОСОБА_
3 та ОСОБА_4 від продажу к
вартири у м. Алмати.
З цих підстав суд не вибачає
можливості задовольнити поз
ов ОСОБА_5 щодо стягнення
матеріальної та моральної шк
оди. Інших доказів обставин н
а які посилається відповідач
, їм суду не представлені і не
заявлені клопотання про вит
ребування таких доказів з бо
ку суду.
Суд також вважає за необхід
не задовольнити вимоги позив
ачів щодо поновлення строків
позовної давності, так як ви
знає обставини пропуску стро
ку позовної давності поважни
ми, що відповідає вимогам п.5
ст. 267 ЦК України.
Судом встановлено, що ОСО
БА_3 та ОСОБА_4 люди похил
ого віку, пенсіонери, ветера
ни війни та учасники війни, і
нваліди 2 та 1 груп, мали обіцян
ку з боку відповідача щодо пе
реоформлення квартири на їх
ім'я, довіряли йому. Але, зроз
умівши, що за власним бажання
м ОСОБА_5 не виконає своєї
обіцянки, тільки після розір
вання шлюбу з їх донькою ОС
ОБА_6
Суд вважає, що ці правовідн
осини виникли до прийняття Ц
К України у редакції 2004 року, і
регулюються прикінцевими та
перехідними положеннями вка
заного ЦК, а саме п.9: до догово
рів що були укладені до 1 січня
2004 року і продовжують діяти пі
сля набрання чинності Цивіль
ним Кодексом України, застос
овуються правила цього Кодек
су, щодо підстав, порядку і на
слідків зміни або розірвання
договорів окремих видів нез
алежно від дати їх укладення
.
Керуючись
постановами Пленуму Верхо
вного Суду України: від 28.04.1978 ро
ку «Про судову практику про в
изнання угод недійсними» та
від 22.12.1995 року «Про судову практ
ику у справах за позовами про
захист права приватної влас
ності», ст. ст. 215, 217, 328, 392 ЦК Укр
аїни, ст. ст. 10, 60, 212-215, 294 ЦПК Украї
ни, ст. 114 ЦК України у редакції
1963 року.

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_3 та ОС
ОБА_4 строк позовної давнос
ті для звернення до суду.
Позов ОСОБА_3 та ОСОБА
_4 - задовольнити:
Визнати частково недійсни
ми угоди купівлі-продажу АД
РЕСА_1 від 29.09.1994 року реєстрови
й №2-6619, від 11.10.1994 року реєстровий
№2-6911, від 11.10.1994 року реєстровий №
2-6915.
Визнати ОСОБА_3 та ОСО
БА_4 покупцями АДРЕСА_2 в
рівних частках: по 1/2 за кожним
.
В позові ОСОБА_5 до ОСО
БА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_7 про виділення в на
турі, визнання права власнос
ті, про усунення перешкод у з
дійсненні права володіння, к
ористування, розпорядження
1/2 частиною квартири шляхом в
селення, та стягнення матері
альної та моральної шкоди, - в
ідмовити.
Рішення може бути оскаржен
е в апеляційному порядку до А
пеляційного суду Одеської об
ласті через Приморський райо
нний суд м. Одеси шляхом пода
чі в 10 -ти денний строк з дня про
голошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і пода
нням після цього протягом 20 дн
ів апеляційної скарги, або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.