overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
КОПІЯ                                                                                     Справа № 2-26/2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                УКРАЇНИ

01 лютого 2007 року. Варвинский
районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого -
судді Кучеріна О.Ф.

при секретарі Петренко Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача
Кадощенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Варва
справу за

позовом ОСОБА_1 до Варвинського районного споживчого
товариства

про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007
року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до відповідача про визнання права
власності на продовольчий склад, посилаючись на те, що в липні 2002 року він
придбав  у відповідача вказаний склад
вартістю 5827 гривень
на бартерних умовах, передавши відповідачу
за склад 1280 штук сілікатних цеглин, про що був
складений акт. Він користується даним складом і має намір оформити право
власності на цей склад.

В судовому засіданні позивач
підтримав позов у повному обсязі, пояснивши, що
відповідач немає ніяких претензій до нього з приводу визнання права власності
на склад за ним.

Представник
відповідача позовні вимоги визнала повністю і пояснила, що Варвинське районне
споживче товариство немає ніяких претензій до позивача з приводу придбання
складу і визнання за ним права власності не цей склад.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі за таких підстав.

Згідно акту від 03 липня 2002 року, фактично
відбулася купівля-продаж половини продовольчого складу , що належав відповідачеві,
так як позивач передав відповідачеві в
рахунок оплати 1280 штук сілікатної цегли, (ас. 5). Цей правочин відбувся між сторонами по
справі і ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майна, що не суперечить вимогам
закону.

За довідкою,
яку надав відповідач, 1/2 частина складу знята з балансу Варвинського споживчого товариства за актом від 03 липня 2002 року, (ас.6). Таким чином фактичним
власником 1/2 частини продовольчого складу, розташованого по АДРЕСА_1, став
позивач ОСОБА_1.

Рішенням Варвинської селищної ради
від 25 грудня 2006 року позивачеві наданий дозвіл на оформлення права оренди
земельної ділянки під будівлею сказаного вище складу, (ас.7).

Таким чином, суд вважає, що є всі
необхідні підстави про задоволення позовних
вимог ОСОБА_1, визнавши за ним право власності на 1/2 частину
продовольчого складу розміром 5х 10 м, розташованого по АДРЕСА_1.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.316, 321, 328, 392 ЦК України,
ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину продовольчого
складу розміром 5x10 м, розташованого по АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області. Заява про апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга може бути подана протягом 20
днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження рішення.
КОПІЯ                                                                                                              Справа 2п-31/07
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 січня 2007 року Варвинський районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого:
судді - Соколик
О.І.

при
секретарі:                 Ралко Т.І.

позивача:                        ОСОБА_1

відповідача:                   ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Варва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі з 14
травня 2005
року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернувся до відповідача з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем
не склалося, вони не проживають однією
сім'єю з серпня 2005 року, не підтримують ніяких стосунків. Сім'я фактично розпалася
і її подальше збереження неможливе.

Відповідач позов визнав, про що суду надав письмову
заяву, при цьому пояснив, що
вони з позивачем однією сім'єю не проживають з серпня 2005 року, а тому подальше збереження сім'ї неможливе. Дитина буде
проживати з позивачкою, сплату судових
витрат пов'язаних з розірванням шлюбу відповідач просить покласти на нього.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі
можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174
ЦПК України .
Згідно ст. 174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка та
відповідач перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 14 травня
2005 року,
від цього шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зберегти сім'ю обидві сторони
не бажають, а тому подальше збереження сім'ї не можливе.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя
і збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову
не суперечить закону, не порушує права, чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу
України, ст. ст. 10,
11,130,209,212,214,215,ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 травня 2005 року Варвинським відділом реєстрації актів громадського стану, актовий запис НОМЕР_1.

Дитина сторін буде проживати з
позивачкою по справі.

Органу РАЦС при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу
стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави державне мито в сумі 17( сімнадцять)
гривень, звільнивши повністю від сплати державного мита ОСОБА_1.

Рішення може бути оскарження до апеляційного суду
Чернігівської області через Варвинський районний суд
шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.
Справа №2-185 2007 рік
05 лютого 2007 року            Михайлівський
районний суд Запорізької області
в складі: головуючого судді - Ворожбянова A.M.
при секретарі -         Єрьоменко
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Михайлівської селищної ради про
продовження строку для прийняття спадщини
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача - ОСОБА_2. Після її смерті залишилось спадкове майно: державний акт на право власності на земельну
ділянку серії ЗП №НОМЕР_1в розмірі 5,54 га.
Згідно ст. 1261 ЦК України ОСОБА_2. є єдиним спадкоємицею першої черги за законом, як син померлої
При зверненні в Михайлівську державну нотаріальну
контору для оформления спадщини, йому було відмовлено в
зв'язку з тим, що він в шестимісячний строк не звернувся до державної
нотаріальної контори. Позивач строк пропустив з
причини незнання діючого законодавства.
У судовому засіданніОСОБА_1 наполягає на своїх
позовних вимогах та просить суд продовжити строк для прийняття
спадку, який залишився після смерті ОСОБА_2.
Представник відповідача у судове засідання не
з'явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. У
суду є достатньо підстав для розгляду справи у
відсутності не з'явившогося представника відповідача.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши
матеріали цивільної справи: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2., копію свідоцтва про народження ОСОБА_1., копію
державного акту на право власності на земельну ділянку, довідку Михайлівської
селищної ради, копію паспорту та ідентифікаційного коду на ім'я
ОСОБА_1., приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягають
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1261, 1270, 1272
ЦК України, ст.ст. З, 4, 208, 213 - 215, 224-226, ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
ОСОБА_1 продовжити строк до 05.08.2007 року для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме:
державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП №НОМЕР_1в розмірі 5,54 га.
На рішення суду протягом 10 днів може бути подано заяву про
апеляційне оскарження .
Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
Суддя                        підпис                       А.М.
Рішення
вступило в законну силу 16
лютого 2007 року та
зберігається в архіві Михайлівського районного суду під № 2-185/2007 року

Суддя

А.М. Ворожбянов
У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

7 лютого 2007 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Лихути Л.М., Сеніна
Ю.Л., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Деснянського районного суду м. Києва від 6 липня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2006 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної шкоди.

Зазначала, що 10 січня 2006 року на
вул. О. Теліги у м. Києві відповідачка у не встановленому для пішохідного
переходу місці та в стані алкогольного сп'яніння намагалася перетнути проїзну
частину.

Посилаючись на те, що з вини
відповідачки сталася дорожньо-транспортна пригода, пошкоджено належний їй на
праві власності автомобіль “Опель”, д.н НОМЕР_1, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 4 442 грн. на відшкодування матеріальної
шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 6 липня
2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від              21 вересня 2006 року, позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 4 393 грн. 76 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди, 45 грн. державного мита та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, а справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду
м. Києва від 6 липня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21
вересня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Л.М. Лихута   Ю.Л. Сенін
Справа
№2-880-2007
РІШЕННЯ

ИМЕНЕМ     УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - Мірошниченко Л.Є. при
секретарі       - Дудкевич CO.

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду міста Слов'янська цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідачки ОСОБА_2. про розірвання шлюбу, цілком підтримавши свої позовні
вимоги в судовому засіданні.

Відповідачка ОСОБА_2. позовні вимоги позивача визнала, не заперечує проти
задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був
зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1
року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янськ Донецької
області, актовий запис НОМЕР_1
(а.с. 4). Шлюб для
подружжя перший. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження
(а.с.5), що мешкає з відповідачкою, позивач матеріальної допомоги на утримання
сина не надає

Родина розпалася у ІНФОРМАЦІЯ_3 року з тієї причини, що між подружжям різні погляди на
спільне життя, що привело до спорів, суперечок, у результаті чого з відношень
зникло взаємопорозуміння, замість чого з'явилася відчуженість. У зв'язку з цим
подружжя припинило спільне проживання. Заходи, що до примирення, що були
застосовані сторонами, позитивного результату не дали. Майнових суперечок
сторони в даний час не мають.

У відповідності до 4.1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини дружини, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність малолітньої дитини, дитини -інваліда та інші обставини життя
подружжя.

Вислухавши доводи сторін, з'ясувавши обставини справи, з урахуванням
фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та
поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині не має, тобто морально-правові
основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини
неможливі.

Керуючись СТ.СТ.104, 105, 110,112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215,218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 року у відділі реєстрації актів
громадянського стану м. Слов'янськ Донецької області, актовий запис НОМЕР_1, між ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 - розірвати.

При видачі свідчення про розірвання шлюбу стягнути держмито в доход держави
з ОСОБА_1 в сумі 17 грн. 00 коп., ОСОБА_2
від сплати держмита в доход держави звільнити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне;
оскарження рішення і подання після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею копії до( апеляційної інстанції або
в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
постановлене та підписано у нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

.

Суддя                                                                                                             Мірошніченко
Л.Є.
справа  №
ЗАОЧНЕ           РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ
Ленінський  районний  суд
міста  Севастополя  в
головуючого       судді
при  секретарі  -  Дусь  Н.О., розглянувши    у
відкритому    судовому    засіданні
в    залі    суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Севастопольської міської державної
адміністрації про визнання права власності на
1/5  будинковолодіння за
набувальною давниною,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Севастопольської міської державної адміністрації про визнання права власності
набувальною давниною. Вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем після
смерті матері та тітки, яким належало спірне будинковолодіння на праві
загальної сумісної власності, фактично проживав, володів та здійснював
господарювання  і   спірною
частиною  будинковолодіння  з   1994
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовільнити  у
підстав,   зазначених  у
Представники відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час
та місце судового засідання повідомлений відповідно до вимог діючого
законодавства, до судового засідання надав заяву, у якій при винесенні
рішення   судом  поклався
на  його  розсуд.

Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному
розгляді, відповідно  до  вимог
ст.   224  ЦПК
України.

Вислухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з  наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. та ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2
року, як вбачається з копії свідоцтва про право власності { а.с. 5) 1/5 частина будинковолодіння
АДРЕСА_1 належалаОСОБА_4, який був рідним братом ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнанного
померлим за рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 22.06.2006 року. З 1946 року володіння 1/5 частини
будинковолодіння, яка належала ОСОБА_4, здійснювалася його сестрами, а з 1994 року- позивачем,
як їх правонаступником. Позивач фактично продовжує проживати за вказаною
адресою, сплачує комунальні платежі, проводить поточний ремонт спірної частини
будинковолодіння.

Відповідно до ст.344
цк України , особа,
яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито , безпрерервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти  років...,   набуває
право  власності  на
це  майно.

З урахуванням того, що позивач фактично володіє спірною
частиною будинковолодіння, перепоною для реєстрацію права власності на нього є
відсутність правовстановлюючого документу, суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають задоволенню,а позивачем слід визнати право власності
на 1/5 частнину
будинковолодіння АДРЕСА_1.

На підставі ст.344
ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215
ЦПК  України,   суд

ВИРІШИВ:

Позов  задовольнити.

Визнати   за
ОСОБА_1 право   власності   на   1/5
частину будинковолодіння
АДРЕСА_1.

Заочне   рішення
може   бути   переглянуте    судом,
що   його   ухвалив,
за письмовою  заявою  відповідача,
яку  може  бути
подано   протягом  десяти
днів  з

дня  отримання  його
копії.
Справа №2- 222/2007 року
РІШЕННЯ

Іменем           України

03 січня 2007 року                                                                  Лубенський міськрайонний суд

Полтавської
області В складі: головуючого судді  -
Яценко В.В.

при секретарі             -
Білик Т.П.

розглянувши
на попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позовом тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1в відділі реєстрації актів цивільного стану м. Лубни вони зареєстрували з відповідачем шлюб, про що
зроблено актовий запис НОМЕР_1. В шлюбі мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., який проживає з відповідачкою та знаходиться на її
утриманні.

Спільне життя з відповідачкою виявилося не вдалим, із-за постійних сварок
та непорозумінь. Вони не підтримують подружніх
стосунків, не ведуть спільне господарство майже півроку. Вважає, що шлюб має
лише формальний характер, тому прохає суд задовольнити його позов, та розірвати
між ними шлюб, сина залишити проживати й надалі з відповідачкою.

В судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, прохав їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову не заперечує, миритись не бажає, вважає
що їхня сім'я розпалась остаточно, також прохає суд розірвати їх
шлюб.

Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо
буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки майже півроку
тому, не ведуть спільне господарство через
постійні сварки, непорозуміння, різні погляди на життя. Сумісне життя
суперечить інтересам подружжя .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України , ст.ст. 10, 15, 60, 88,212-214 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1в відділі
РАЦС м. Лубни, Полтавської області, актова запис НОМЕР_1, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дошлюбне
прізвище ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_5 - розірвати.

Неповнолітню дитину сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. залишити
проживати з матір"ю відповідачкою по справі.

При розірванні шлюбу стягнути з позивача ОСОБА_1. на користь держави
державне мито в розмірі 17 гривень. Відповідачку ОСОБА_2  від сплати судових витрат звільнити.

На рішення може бути подана заява на апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а апеляційна
скарга протягом 20 днів з моменту подачі заяви на апеляційне
оскарження до Апеляційного суду Полтавської області.
Справа №2-397/07
РІШЕННЯ

іменем
України
1 лютого 2007 року Новокаховський міський суд Херсонської області в
складі: головуючої судді Бойко М.Є. при секретарі Тарасенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом ДП
«Комунальне господарство» ВАТ «Південелектромашзавод» до  ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання такими,
що втратили право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом
про виселення відповідачів з гуртожитку по АДРЕСА_1, посилаючись на те ,що в даному гуртожитку відповідачі
не проживають з 2004 року, що
підтверджується актами перевірок про не проживання
від 15.03.2005 p., 7.09.2006 p., сума боргу по квартирній платі і
комунальним послугам складає 58,44
грн..

В судовому засіданні представник позивача свій
позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просить визнати
відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідачі в судове засідання не з'явились з
невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи за останнім
відомим місцем проживання були повідомлені належним чином.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Заслухав представника позивача,
свідка ОСОБА_4 дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що гуртожиток, розташований за
адресою:  АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ДП «Комунальне господарство» ВАТ «Південелектромашзавод»
.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 одержали кімнату в зазначеному
гуртожитку але не мешкають в ній, з 2004 року, тобто час їх
відсутності перевищує встановлений законом термін.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні
пояснила, що відповідачі в гуртожитку не мешкає з 2004 року та оплату за кімнату не
справляють, про цей факт її достовірно відомо, оскільки вона є
комендантом у вказаному гуртожитку.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 71, 72, ЖК України; керуючись ст.ст. 10, 11, 60,
212-215, 216, 223, 224, 226
ЦПК України, суд-

вирішив:

Визнати  ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 таким, що втратили право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Зачне рішення може бути переглянуте
Новокаховським міським судом за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга може бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного
суду Херсонської області через Новокаховський міський суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після її подачі, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку