Справа № 2-30 за 2007 р.
20 лютого 2007 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у
судді Зарічної Л.А., при секретарі Голуш ко Н.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на стороні позивачаОСОБА_3, про
відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
18 грудня 2006 року близько 06 години ОСОБА_2 керуючи автомобілем МАЗ з при­чепом на авто дорозі Херсон-Красноперекопськ-Сімферополь
не правильно вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на зустрічну
смугу руху та допустив перекидання транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль та причеп отримали механічні пошкодження.
Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з
заподіяної матеріальної шкоди.
В судовому засіданні позивачем була подана уточнена
позовна заява, в якій він виходячи із розміру оціненої шкоди транспортному
засобу, що належить йому, орендованому, за які він сплатив
кошти безпосередньому власнику, та виходячи із витрат понесених по доставці їх
Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що
ОСОБА_2 був працевлаштова­ний у позивача на посаді водія та
безпосередньо працював на орендованому позивачем у ОСОБА_3 автомобілі МАЗ, а тому вважає, що позов повинен розглядатися по
нормам Кодексу Законів про працю. Оскільки  ДТП
сталося саме з вини водія ОСОБА_2 представник позивача просив визначену суму збитків стягнути у повному обсязі із
Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні   пояснив, що
позивачем відшкодовані коштиОСОБА_3 за
пошкоджений автомобіль МАЗ, який і до даного часу знаходиться у позивача, а тому вважає, що його вимоги цілком законні та
просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач та його представник у судовому засіданні не
визнали позовних вимог та при цьому пояснили, що оскільки ОСОБА_2 перебував у
трудових відносинах із позивачем та заподіяв
шкоду безпосередньо під час їх виконання, вважають, що позивач має право на
стягнення школи лише в межах його середнього заробітку, який визначений
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі
суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню з таких
Згідно трудового договору між працівником і фізичною
особою (а.с. 7) вбачається, що ОСОБА_2 прийнятий на роботу до
приватного підприємця (ПП) ОСОБА_1 та зобов'язаний виконувати
обов'язки водія, за що ПП зобов'язується оплачувати працю працівника у розмірі
Згідно  договору оренди транспортного засобу від 01 листопада 2006 року (а.с. 5) вбачається, що   ОСОБА_3 передала в оренду ОСОБА_1 належний їй на праві приватної
у строк до 31.12.2006 року.
Згідно тимчасового реєстраційного талону ОСОБА_1 належить
причеп марки «PACTON» TXL 339, державний
номерний знакНОМЕР_2.
Згідно постанови Прилуцького
міськрайсуду Чернігівської області від 13 лютого 2007 року  ОСОБА_2
визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, а саме за порушення правил дорожнього
руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу 18 грудня 2006 року на 142 км. автодороги Херсон -Красноперекопськ - Сімферополь, за що до нього
застосовано стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 4 місяці. . Дана постанова ніким не оскаржувалася і є законною на момент постановления рішення.
Відповідно до звіту про незалежну
оцінку завданих матеріальних збитків завданих при ДТП (а.с. 18-37) вбачається, що
розмір збитків, завданих пошкодженням причепа марки «PACTON» TX.L 339, державний номерний знакНОМЕР_2, 1995 року випуску, при ДТП 18.12.2006
Відповідно до звіту про незалежну
оцінку завданих матеріальних збитків завданих при ДТП (а.с.38-57)
питання про часткове задоволення позовних вимог суд виходить із тих обставин, що відповідач перебував у трудових відносинах
із позивачем, а тому вважає, що відшкодування заподіяної шкоди   повинно проводитися відповідно до норм
трудового законодавства.
відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть
матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. За наявності відповідних підстав і
умов, матеріальна відповідальність може бути
покладена незшіежно від притягнення працівника до дисциплінарної,
адміністративної чи кримінальної відповідальності.
Стаття 134 КЗпП України передбачає
випадки повної матеріальної відповідальності і такими є: укладення між
працівником та підприємством, установою, організацією письмового договору про вз»ятя на себе працівником повної
матеріальної відповідальності; Передання майна та цінностей працівнику під звіт за разовою довіреністю; У разі шкоди,
завданої діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у
кримінальному порядку; Заподіяння шкоди працівником, який був у нетверезому
стан; Заподіяння шкоди недостачею, умисним знищенням або умисним
зіпсуттям матеріалів, фабрикатів, в тому числі і при їх виготовленні; у випадку покладення на працівника, відповідно до
законодавства, повну матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, у випадку заподіяння шкоди не при
виконанні трудових обов'язків, та у відношенні службової особи, винної у незаконному звільненні або переведенні
працівника на іншу роботу.
В судовому
засіданні було встановлено, що договір про повну матеріальну відповідальність
із відповідачем не укладався. Машина, на якій він працював, під звіт за одноразовою довіреністю не передавалася. З приводу
вчиненого ДТП кримінальна справа не порушувалася. Під час ДТП водій перебував у тверезому стані. Умисел відповідача на пошкодження транспортного засобу у судовому засіданні не
був доведений. Крім того у судовому засіданні сторони зазначили, що дана
дорожньо-транспортна пригода виникла під час виконання
відповідачем  своїх трудових обов'язків -
відрядження до м. Бахчисарай, куди він перевозив із м.Прилуки
дерев'яні рейки на автомобілі МАЗ.
Відповідно до ст.132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації при виконанні ним трудових обов'язків,
працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у
розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного
заробітку. Такі ж випадки відшкодування передбачає і ст.. 133 КЗпП України.
А тому суд вважає, що в даному випадку до стягнення
підлягає сума, в межах середнього місячного заробітку
відповідача, яка згідно трудового договору становить 350 грн.
питання про часткове задоволення позовних вимог суд вважає, що в такому ж порядку підлягає до відшкодування
сплачене позивачем державне мито по справі.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 132 КЗпП України, ст.ст.88,213-218 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 350 грн. в рахунок відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 68 грн.58 коп в рахунок понесених витрат по справі, а всього 418 грн.58 коп.
В Іншій частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду
Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги чи заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, та подачею  апеляційної скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя