Справа № 2-70/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 квітня 2007
року  Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі :

головуючого
судді Степаненка Ю.І.,

при секретарі
Рева М.С., з участю адвокатів ОСОБА_8.,
ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Кременчуці цивільну справу за позовною заявою прокурора Кременчуцького району в
інтересах ОСОБА_1до ОСОБА_2про
усунення перешкод в користуванні власністю, зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6про визнання договору міни частково недійсним
та визнання права власності на гараж,

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2004 року прокурор Кременчуцького району в
інтересах ОСОБА_1. звернувся в суд з позов до ОСОБА_2. про усунення перешкод в користуванні власністю,
вказуючи, що відповідно до договору міни, укладеного 01.08.2001 року між
ОСОБА_1., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6з однієї сторони та ОСОБА_6. з другої,
ОСОБА_1 передали, а ОСОБА_6прийняла у власність квартиру № АДРЕСА_1в порядку
обміну на житловий будинок з господарськими будівлями, у тому числі й гаражем,
що знаходиться по АДРЕСА_2. Вказуючи на те, що відповідач ОСОБА_3перешкоджає
ОСОБА_1користуватися власним гаражем, прокурор просив зобов"язати ОСОБА_2. не чинити
ОСОБА_1. перешкод у користуванні цим гаражем.

13 жовтня 2004 року ОСОБА_3звернувся
в суд з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
ОСОБА_6. про визнання вказаного договору міни частково недійсним та визнання за
ним права власності на гараж, вказуючи на те, що гараж він будував за власні
кошти та користується ним з 1989 року.

Представник позивача за первісним позовом помічник прокурора Палагута К.О.
в судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримала, в їх обгрунтування
пояснив так, як викладено в описовій частині рішення, зустрічний позов вважала
не доведеним і безпідставним.

Відповідач
ОСОБА_3та
представник його інтересів адвокат ОСОБА_7. в судовому засіданні первісний
позов не визнали та підтримали зустрічні позовні вимоги, в обгрунтування
заперечень проти позову прокурора та в обгрунтування зустрічного позову
пояснили, що спірний гараж був самочинно побудований ОСОБА_2. на земельній
ділянці і з дозволу його матері ОСОБА_6., належить йому і він користується ним
з 1989 року, сім"ї ОСОБА_1ця обставина була відома при укладенні договору
міни. Тому просили суд визнати договір міни частково недійсним, виключити з
нього гараж і визнати за ним право власності на цей гараж.

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1., ОСОБА_5. в судовому засіданні
зустрічний позов ОСОБА_2. не
визнали, а первісний позов прокурора підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_1., ОСОБА_4. по довіреності
та по ордеру адвокат ОСОБА_8. позов прокурора підтримала, вважаючи його
законним і обгрунтованим, а зустрічний позов ОСОБА_2. не визнала у зв"язку з безпідставністю та
недоведеністю позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_6згідно письмової заяви просив суд
розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_6. в судовому засіданні з зустрічним позовом погодилась і
пояснила, що спірний гараж з її дозволу на її земельній ділянці побудував і
користувався ним син ОСОБА_3Вона не
знала, що цей гараж був включений у договір міни.

Представник третьої особи КП "Кременчуцьке
МБТІ" в судове засідання не з"явився, згідно листів просили
розглядати справу без їх участі, в прийнятті рішення покладаються на розсуд
суду та звертають увагу суду, що гараж не підлягає державній реєстрації без
визначення частки житлового будинку.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_9. подав письмову заяву, в якій просив
суд розглядати справу без його участі, в прийнятті рішення покладається на
розсуд суду.

Вислухавши
пояснення сторін, перевіривши докази у справі, суд прийшов до наступного.

Судом
установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 01.08.2001 року згідно нотаріально посвідченого
договору міни ОСОБА_5., ОСОБА_4., ОСОБА_1., ОСОБА_6передали у власність ОСОБА_6
квартиру АДРЕСА_1, яка належала їм на підставі свідоцтва про право власності на
житло, виданого Кременчуцьким УЖКГ виконкому міської ради 06.11.1996 року, а
ОСОБА_6в порядку обміну передала у власність ОСОБА_1житловий будинок з
господарськими будівлями, в тому числі спірний гараж літера "Д",
розташовані в селі АДРЕСА_2, які на підставі свідоцтва про право власності на
житловий будинок, виданого 13.06.2001 року Омельницькою сільською радою
Кременчуцького району, належали ОСОБА_6 . Згідно п.З вказаного договору сторони
засвідчили, що вказане нерухоме майно у спорі не перебуває (а.с.6,89).

Згідно ст.715 Цивільного кодексу України за договором міни кожна із сторін зобов"язується
передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару,
який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після
виконання зобов"язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст.716 Цивільного кодексу України до договору міни застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір
контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо
це не суперечить суті зобов"язання.

Відповідно до ст.659 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний
попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права
наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі не виконання
цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору
купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на
товар.

Статтею 321 Цивільного кодексу України, на яку позивачі посилаються як на
підставу своїх вимог, визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа
може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_6. до укладення договору міни згідно не
оспореного свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 13
червня 2001 року Омельницькою сільською радою і зареєстрованого КП
"Кременчуцьке МБТІ", була власницею житлового будинку і господарських
будівель, в тому числі спірного гаража. Вказаний гараж був предметом договору
міни, який власноручно підписала ОСОБА_6. в присутності нотаріуса. Цим самим
спростовуються пояснення ОСОБА_6. в судовому засіданні, що їй не було відомо
про включення гаража в договір міни.

ОСОБА_3не надав
суду жодного правовстановлюючого документа, який би

підтверджував
його право власності на гараж, побудований на земельній ділянці його матері
-ОСОБА_6.

До того ж, відповідно до ч.2 ст.376 Цивільного кодексу
України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на нього.

Згідно технічного паспорта на житловий будинок спірний
гараж, позначений літерою "Д", побудований у 1980 році, а не в 1989
році, як стверджує ОСОБА_3На
садибі по АДРЕСА_2, Кременчуцького району, Полтавської області на момент
укладення договору міни згідно правовстановлюючих документів лічився лише один
гараж. Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії
ПЛ-312, виданого 08.04.1996 року Омельницькою сільською радою, ОСОБА_2. передано у
приватну власність земельну ділянку площею 0,58 га., яка межує згідно плану від
А до Б з земельною ділянкою ОСОБА_6. (а.с.115). Питання про приватизацію
частини земельної ділянки ОСОБА_6., на якій розташований спірний гараж, на
користь ОСОБА_2. не
вирішувалось. Тому твердження ОСОБА_2.
являються неспроможними і суд не бере їх до уваги.

За даними державної реєстрації станом на 27 березня 2007 року за ОСОБА_2.
право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 не
зареєстровано, інвентаризаційна справа відсутня, що підтверджується довідками
КП "Кременчуцьке МБТІ" (ас. 111,153). ОСОБА_3в судовому засіданні пояснив, що за вказаною адресою він
побудував житловий будинок, сарай та гараж, право власності та реєстрацію
нерухомого майна ним не оформлено.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження
своїм майном.

ОСОБА_3незаконно
чинить перешкоди власникам ОСОБА_1у володінні та користуванні гаражем.

За таких обставин суд визнає позов прокурора законним, обгрунтованим
доказами і задовольняє його, зобов"язує ОСОБА_2. не чинити ОСОБА_1. перешкод у користуванні гаражем,
розташованим на території садиби по АДРЕСА_2, Кременчуцького району.

Зустрічний позов не грунтується на законі, є безпідставним та не доведеним
позивачем. Тому суд повністю відмовляє ОСОБА_2. у задоволенні його зустрічних
позовних вимог та з підстав ст.79,80,81,88 ЦПК України стягує з ОСОБА_2. в
дохід держави судовий збір в розмірі 8 гривень 50 копійок та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
10,11,79,80,81,88,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст.
15,16,317,321,328,331,376,391,658,659,715,716 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов прокурора
Кременчуцького району в інтересах ОСОБА_1. задовольнити.

Зобов"язати ОСОБА_2не
чинити ОСОБА_1перешкод в користуванні гаражем, який знаходиться на території
його садиби в селі АДРЕСА_2.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6про визнання договору міни частково недійсним
та визнання права власності на гараж відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2в дохід
держави судовий збір в розмірі 8 гривень 50 копійок та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Полтавської області через Кременчуцький районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.