Справа № 2-1196/ 2007 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 року
Києво-Святошинський районний суд в складі головуючого судді Дубас Т.В. при
секретарі Рудіч М. П.,  з участю адвоката ОСОБА_5 ,  розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  треті особи приватний нотаріус
Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4,  Києво-Святошинський районний відділ земельних
ресурсів про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки та
державного акта на право власності на земельну ділянку, -

встановив:

У лютому
2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів і просив визнати
недійсним укладений між ними 1
липня 2005 рок договір
купівлі-продажу належної йому на праві власності земельної ділянки поАДРЕСА_1
розміром 0, 1506 га.
Посилався на те,  що 29 червня 2005 року
видав відповідачеві ОСОБА_3 довіреність на продаж належної йому земельної
ділянки напопередньо обумовлених умовах,
тобто за дійсною ринковою ціною. Проте відповідач діяв не в інтересах
позивача,  а в своїх особистих
інтересах,  внаслідок зловмисної
домовленості з покупцем та обману. Продавши земельну ділянку,  відповідач не повернув позивачеві грошей.
Тому позивач просив визнати правочин недійсним.

В ході
розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та збільшив їх розмір.
Посилаючись на те,  що відповідач ОСОБА_3
діючи за довіреністю,  перевищив свої
повноваження,  уклав договір не в
інтересах позивача,  а внаслідок
зловмисної домовленості з іншою стороною,
продав належну позивачеві земельну ділянку своїй дружині,  фактично набувши права власності на половину
земельної ділянки,  яку продавав від
імені позивача. ОСОБА_1 просив визнати договір купівлі-продажу земельної
ділянки недійсним,  посилаючись на  ст..232,
241,  234,
215 ЦК України. Крім того,
позивач просив визнати недійсним державний акт на право власності на
земельну ділянку,  виданий відповідачці
ОСОБА_2 11 травня 2006 року на підставі
оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Судовому
засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Представники
відповідачів та відповідачі позов не визнали,
посилається на правомірність укладеного правочину,  відсутність підстав для визнання його
недійсним.

Трея особа
- приватний
нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4направила
суду лист,  в якому просить справу
розглянути за її відсутності..

Вислухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши письмові докази,  що є
в справі,  суд приходить до
висновку,  що позов не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Судом
встановлено,  що 1 липня 2006 року
ОСОБА_3,  діючи на підставі виданої
ОСОБА_1 та нотаріально посвідченої 29
червня 2005 року
довіреності,  продав від його імені
належну останньому на підставі державного акта на право приватної власності на
земельну ділянку,  виданого 9 листопада 2001 року Гатненською
сільською радою земельну ділянку площею 0,
1506 га,  що розташована в с. Гатне
Києво-Святошинського району Київської області,
за 156200 грн.
відповідачці ОСОБА_2 Ринкова вартість вказаної ділянки на час продажу становила
згідно експертного висновку 156157 грн.

2

Відповідно
до вимог  ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проте
позивач не довів,  що оспорюваний ним
правочин,  тобто договір купівлі-продажу
земельної ділянки,  було укладено від
його імені між відповідачами на підставі зловмисної угоди між ними,  чи внаслідок обману позивача,  чи з перевищенням повноважень
представника,  чи що вказаний договір є
фіктивним,  чи що він укладений в
інтересах ОСОБА_3,  а не в інтересах
ОСОБА_2

Навпаки,  з матеріалів справи вбачається,  що відповідно до обумовлених у виданій
позивачем довіреності умов,  земельна
ділянка була продана за ринковою ціною. Щодо покупця,  то у даній довіреності не зазначено,  кому саме необхідно продати земельну
ділянку,  чи кому не можна її продавати.
З наявної в матеріалах справи довіреності від 9 червня 2005 року
вбачається,  що позивач уповноважив
відповідача продати належну йому земельну ділянку за ціну та на умовах йому
відомих або на розсуд відповідача ОСОБА_3

Будь-яких
доказів того,  що відповідачем не
передані позивачеві виручені від продажу земельної ділянки гроші,  позивачем суду не надано. До того ж,  така обставина не є підставою для визнання
правочину недійсним,  оскільки
законодавець врегулював питання щодо вирішення спору між довірителем та
довіреною особою іншим шляхом.

Оцінюючи
зібрані в справі докази суд приходить до висновку про відмову в позові ОСОБА_1
про визнання недійсним договору купівлі-продажу із заявлених ним в позовних
заявах підстав,  оскільки відповідно до
вимог  ст..60 ЦПК України позивач не довів
заявлених ним позовних вимог.

Так як
позовні вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на
земельну ділянку,  виданого відповідачці
на підставі оспорюваного договору купівлі-продажу є похідними від позовних
вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,  то суд відмовляє в задоволенні і цих позовних
вимог,  як недоведених.

На
підставі  ст.215,  232,  234,
241,  ЦК України,  керуючись
ст. ст. 60,  212 - 215,
218 ЦПК України,  суд -

вирішив:

Відмовити
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3,  треті особи приватний
нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4,  Києво-Святошинський районний відділ земельних
ресурсів про визнання недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки та
державного акта на право власності на земельну ділянку.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.