РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2007 року січня місяця 16
дня колегія судців судової палати по цивільних справах

Апеляційного
суду Автономної Республік

Головуючого, судді                                                Любобратцевої
Н.І.,

Суддів                                                                     Чистякової Т.І.,

ДанілаН.М.,

При секретарі __                             _                    Гребеннікової
Н.О.,

За участю
позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_1, представника
відповідача

ОСОБА_3-ОСОБА_4.,

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за

позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розділ майна, усунення перешкод у користуванні перешкод
у користуванні майном, вселення, треті особи - Сімферопольська міська рада, виконавчий комітет
Сімферопольської міської ради,

за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Центрального районного

суду м. Сімферополя АРК від 27.05.2005 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. у липні 1999
р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про

розділ майна
подружжя, в якому просила розділити спільне майно подружжя - будинок по

АДРЕСА_1. Вимоги
мотивовані тим, що шлюб між сторонами було

зареєстровано у 1988 році. У 1991
році з урахуванням усіх членів їх сім'ї: позивачки.

ОСОБА_2, їх
дочки ОСОБА_5, - під будівництво жилого будинку на ім'я

ОСОБА_2
виконавчим   комітетом   Сімферопольської   районної
ради   народних

депутатів Кримської АССР було виділено земельну
ділянкуНОМЕР_1, площею - 0,08 га,

розташовану за адресою АДРЕСА_1. На вказаній земельній
ділянці вони з відповідачем в період шлюбу збудували будинок площею 116,9 м2, який
складається з шести ізольованих кімнат. Даний будинок    не було здано в експлуатацію, але вія
повністю придатний для проживання. У будинку

позивачка з відповідачем і їхньою дочкою проживали до
весни 1999 року,
але відповідач

вигнав позивачку з дитиною з будинку. У будинку також
проживали родичі відповідача.

але вони не брали участі у будівництві. На підставі
рішення НОМЕР_2 від 22.01.1999 р.

відповідач приватизував земельну ділянку на своє ім'я,
тому земельна ділянка також

підлягає розділу. Позивачка вказала, що вона оцінює
вартість домоволодіння у 15000
грн.,

а земельної ділянки -
5000 грн. і претендує на половину вказаного майна або на розділ

майна в натурі.

У ході розгляду справи третьою особою по справі ОСОБА_3
були заявлені

позовні вимоги про визнання права власності за нею на
будівлю по АДРЕСА_1.   Вказані   вимоги
були   виділені   судом
у   відокремлене   провадження.

Позивачкою ОСОБА_1. в ході розгляду справи було заявлено
позов до

ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в якому вона просила суд зобов'язати
відповідачів не чинити

їй перешкод у користуванні нею та її дочкою частиною
жилого будинку літер «А»

(приміщення №
1, № 2, № 3) площею 59
кв. м, прибудовою літер «а», ґанком, навісом    ,19

літер  «а2»,  що
відповідає 45/100
часток домоволодіння АДРЕСА_1 в
м.

Справа № 22-ц-8446/06                                        Головуючий у першій інстанції

Позняк А.Н.

Доповідач
Любобратцева Н.І.

2

Сімферополі,
а також вселити її у вказане домоволодіння разом з неповнолітньою дочкою.
Заявлені ОСОБА_1. вимоги були об'єднані судом в одне провадження.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя АРК
від 27.05.2005 року
постановлено: Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Виділити в натурі позивачці
ОСОБА_1 частину недобудованого будинку АДРЕСА_1 у
вигляді наступних приміщень: приміщення №
1, № 3, № 5 літер «А» (загальною площею 59 кв. м), прибудови літер
«а». ґанку і навісу літер «а2», що відповідає 45/100 часткам домоволодіння
АДРЕСА_1. Вселити ОСОБА_1 з її неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у
жилу будівлю по вулиці АДРЕСА_1, а саме в приміщення № 1, № 3, № 5 літер «А»,
прибудову літер «а» з ґанком і навісом літер «а2». Зобов'язати відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 і її дочці ОСОБА_5
виділеною їм для проживання і користування частиною будинку АДРЕСА_1, а саме:
приміщеннями № 1, № 3, №
5 літер «А» (загальною площею 59
кв. м), прибудовою літер «а», ґанком і навісом літер «а2». Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 держмито в сумі 8 грн. 50
коп. Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави держмито в сумі 8 грн. 50 коп.

На вищевказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_2,
ОСОБА_3. подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Апелянти вважають, що суд
неправомірно виділив у відокремлене провадження позовні вимоги ОСОБА_3,
оскільки всі позови, заявлені сторонами. взаємопов'язані, витікають з одних
правовідносин. Крім того, апелянти вказують, що право власності на спірне
домоволодіння не закріплено ані за позивачкою, ані за відповідачем, тому судом
не встановлено - чи має
подружжя взагалі право спільної сумісної власності на домоволодіння.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх
представників, проаналізувавши доводи апеляційної скарги в межах ст. 303 ЦПК України,
дослідивши матеріали справи. колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що під час шлюбу і у період до 1998 р. позивачкою та відповідачем ОСОБА_2. господарським
способом був збудований спірний жилий будинок, на частину якого позивачка має
право. Враховуючи ступень готовності будинку, суд також прийшов до висновку про
можливість визначення його окремих частин для проживання сторін.

З такими
висновками суду повною мірою погоджується колегія суддів, оскільки вони
відповідають фактичним обставинам справи, а також вимогам закону, який діяв під
"t
час виникнення спірних правовідносин.

Так, відповідно до ст. 22, 28 КпШС України (1969
р.) майно, нажите подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю
незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, тощо) самостійного заробітку (доходу). У
випадку розділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними. З матеріалів справи вбачається, то сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі з березня 1988
p., який був
розірваний 1

Справа № 22-ц-8446/06                                           Головуючий
у першій інстанції

ПознякА.Н. Доповідач Любобратцева Н.І.

3

листопада 2001 р. Рішенням
виконкому Сімферопольської районної ради НОМЕР_3 від 21.05.1991 р. ОСОБА_2. був наданий дозвіл на забудову земельної ділянкиНОМЕР_1 площею 0,08 га в районі АДРЕСА_1.

Згідно з висновками судової будівельно-технічної експертизи
розподіл жилого будинку на дві частки можливий, тому
суд правильно виділів позивачці в натурі частину домоволодіння з господарськими спорудами, які складають 45/100 долів.

Однак, вирішивши питання про виділення позивачці в натурі
частини жилого будинку „А" з господарськими спорудами, суд не вказав, яку
частину домоволодіння виділяє відповідачу. Відповідно до
висновків судової технічної експертизи другому співвласнику виділяється частина жилого будинку літ. „А" загальною
площею 57,9 кв. м. (приміщення № 2,4, 6), добудова літ. „а-1", ґанок,
навіс літ. „а-3", гараж літ. „Г", що : складає 55/100 долів спірного домоволодіння
вартістю 32612 грн. 80 коп.

За таких обставин рішення суду слід змінити,   виділивши відповідачу вказану частину
домоволодіння.

Довід апеляційної скарги про те, що домоволодіння
належить ОСОБА_3, судова колегія не приймає до уваги, оскільки позов останньої
виділений судом в окреме провадження і не
розглянутий у межах цієї справи. Доводи апеляційної скарги про     порушення судом норм процесуального права щодо об'єднання
і роз'єднання позовів не   І мають
значення для вирішення питання про законність і обґрунтованість судового рішення.

Між тим, рішення суду у частині
розподілу судових витрат також підлягає зміні.

Відповідно до підпункту „а" пункту 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України
„Про

державне мито" від 21.01.1993р. ставки державного мита
встановлюються:   із позовних

заяв - 1 відсоток ціни
позову, але не менше 3-х
неоподаткованих мінімумів доходів

громадян і не
більш 100 неоподатковуваних
мінімумів. Згідно з висновками судової:

будівельно-технічної експертизи (т. 1 а. с. 88) вартість жилого будинку незакінченого ;

будівництвом складає 59296грн. Позивачка просила виділити їй 1/2
долю будинку вартістю

29648 грн. Державне мито при цьому складає 296 грн. 48 коп. Позивачка сплатила тільки 8

грн. 50 коп. з позовних вимог немайнового
характеру. На користь держави, таким чином,

підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 державне мито у
сумі 296
грн. 48 коп.

Інші доводи
апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування

рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 303, 307, 309,
313, 314 Цивільно-

процесуального Кодексу України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 27.05.2005 р. змінити, доповнивши резолютивну
частину словами: ОСОБА_2 виділити в натурі частину жилого
будинку літ. „А" загальною площею 57,9 кв. м. Я(приміщення № 2,4, 6), добудову літ. „а-1", танок, навіс літ. „а-3",
гараж літ. „Г", що  складає 55/100 долів спірного домоволодіння
вартістю 32612 сгрн.80 коп.

Справа № 22-ц-8446/06                                           Головуючий у першій інстанції Позняк А.Н

Доповідач Любобратцева
Н.І.

4

У частині
розподілу судових витрат рішення суду змінити: стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету державне мито у сумі 296 грн. 48 коп.
У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути

оскаржено у касаційному порядку безпосередньо у Верховний
Суд України протягом двох

місяців.