АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

іменем
України

9 січня 2007
року колегія судців судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого-МішіяСЯ.

суддів - Храпак Н.М., Бахметової В.Х.

при секретарі - Заєць К.В.

з   участю   позивача
ОСОБА_1,   відповідача   ОСОБА_2та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в М.Тернополі справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Тернопільського

міськрайонного суду від 13 жовтня 2006 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_1  до ОСОБА_2, приватного

нотаріуса ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування

49/100 частини будинковолодіння, скасування реєстраційного посвідчення та

зустрічним позовом ОСОБА_2до ОСОБА_1,
третьої особи приватного
нотаріуса ОСОБА_5  про визнання

недійсним договору дарування 51/100 частини будинковолодіння, усунення

перешкод в користуванні належною йому частиною будинковолодіння та

вселення,

встановила;

у грудні 2005 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування 49/100 частини будинковолодіння від 17.09.2004р., що
знаходиться в АДРЕСА_1, скасування виданого на його ім"я реєстраційного
посвідчення, неодноразово змінюючи підстави для визнання
вказаного договору недійсним. Після уточнення
позовних вимог просив визнати недійсним договір дарування від 17.09.2004р., складений ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, з
підстав вчинення обману та допущених
порушень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України при його посвідченні з боку приватного нотаріуса ОСОБА_4

Справа №
22а - 8

Головуючий у 1-й
інстанції Юрдига О.С.

Категорія 13

Доповідач Храпак
Н.М.

2

Позивач ОСОБА_1 вказав, що для
посвідчення спірного договору дарування нотаріус ОСОБА_4 прийняв
як правовстановлюючі документи - дублікат договору про
надання в безстрокове користування земельної
ділянки, виданий 16.09.2004р. на ім"я дарувальниці ОСОБА_7, який не був зареєстрований в міському бюро технічної
інвентаризації; акт прийняття в експлуатацію
індивідуального будинковолодіння, виданий на підставі рішення Тернопільської міської ради народних депутатів від 14.03.1986р.
та зареєстрований Тернопільським бюро технічної інвентаризації 5,04.1986р. за реєстром № НОМЕР_1, які вважалися
втраченими з 1988 року; не
витребував оригінали документів про виділення в натурі 49/100 частин будинку та земельної ділянки, а також
письмової згоди інших співвласників
відносно поділу будинковолодіння в натурі. Крім того, зазначив, що у
посвідченому договорі дарування нотаріус допустив виправлення, що теж є порушенням названої
Інструкції. Вважаючи, що вказаним
договором дарування порушуються його права як спадкоємця першої черги на спадкування будинку, просив
задовольнити його позовні вимоги.

В січні 2006 року відповідач ОСОБА_2 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третьої особи приватного нотаріуса
ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування 51/100 частин будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 та вселення його у будинок,
посилаючись на те, що оспорюваний ним договір підписано не
ОСОБА_6

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 жовтня 2006 року у задоволенні позову ОСОБА_1до
приватного нотаріуса ОСОБА_4, ОСОБА_2про визнання
недійсним договору дарування від 17 вересня 2004
року 49/100 частини АДРЕСА_1, скасування реєстраційного
посвідчення відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_1усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_2на праві приватної власності 49/100 частин АДРЕСА_1, вселивши його у вказане будинковолодіння.

У позовних вимогах ОСОБА_2про визнання недійсним
договору дарування від 12 листопада 2003 року 51/100 частин АДРЕСА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі, а в
зустрічному позові ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на те,

з

що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи і судом неправильно були застосовані норми матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.2 постанови № З від 28.04.1978р. зі змінами, внесеними постановою Пленуму № 13 від 25.12.1992р. "Про судову
практику в справах про визнання угод недійсними" угода може бути визнана
недійсною лише з підстав і наслідків, передбачених законом.

За нормами ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину ввела другу сторону
в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1, суд вірно виходив з
того, що допущені нотаріусом ОСОБА_4 окремі
порушення вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України не можуть бути підставою для
визнання спірного договору недійсним, оскільки зміст посвідченого правочину відповідає загальним вимогам цивільного законодавства, що ставляться до договорів дарування,
носить правовий характер, відображав реальну волю
дарувальниці ОСОБА_6 і був спрямований на реальне настання
правових наслідків, що ним обумовлені. Про волю дарувальниці ОСОБА_6
розпорядитися належним її будинком саме таким
чином свідчить і заповіт від 27.08.2004р., посвідчений державним нотаріусом Першої тернопільської нотаріальної контори,
згідно якого ОСОБА_6 заповіла належний їй на
праві власності житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1 в рівних частках ОСОБА_2та
ОСОБА_8.

Крім цього, колегія суддів вважає, що доводи апелянта
щодо необхідності для посвідчення договору
дарування витребування оригіналу документів
про виділення в натурі 49/100 частин будинку та земельної ділянки, а також письмової згоди інших
співвласників відносно поділу будинковолодіння в натурі є безпідставними
з огляду на те, що чинним

4

законодавством надання зазначених документів для посвідчення договору дарування
не передбачено.

Таким чином, колегія судців,
прийшла до висновку, що постановлене судом рішення
відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, а тому підстав для
його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.307 ч.іп.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 України, колегія
суддів:

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 13 жовтня 2006 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Тернопільської області
набирає чинності з моменту проголошення, однак може
бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду Тернопільської області.