Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07
грудня 2007 року                                                               м.
Лисичанськ

Лисичанський
міський суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                                  Лизенко
І.В.,

секретаря
судового засідання                                    Головіній
А.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом про поділ майна, що є спільною сумісною власністю
подружжя, посилаючись на те, що з 19 лютого 1977 по 26 грудня 2006 року він
перебував у шлюбі із відповідачкою ОСОБА_2. За період перебування у шлюбі
відповідачкою були придбані: трикімнатна квартира АДРЕСА_1, вартістю 33669
грн., та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2, площею 1250 метрів квадратних,
вартістю 24293 грн. Домовленості про визначення часток у вказаному майні або
шлюбного договору між ним та відповідачкою не було. Просив суд, уточнивши
позовні вимоги, поділити майно, що є спільною сумісною власністю, виділивши
йому та відповідачці по Ѕ частині вказаного майна.

Позивач
у судовому засіданні позов підтримав, підтвердив обставини, що викладені у
ньому на підтвердження позовних вимог. Позов просив задовольнити.

Відповідачка
у судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що зазначене майно дійсно
придбано на її ім'я за час шлюбу, є спільною сумісною власністю, позивач має
право на Ѕ частину майна, попереджена судом про наслідки визнання позову.

Відповідно до
ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено, що сторони перебували в шлюбі з
19 лютого 1977 по 26 грудня 2006 року і за період перебування у шлюбі ними були
придбано: трикімнатна квартира АДРЕСА_1, вартістю 33669 грн., та земельна
ділянка за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,1250 га, вартістю 24293 грн.
Домовленості про визначення часток у вказаному майні або шлюбного договору між
сторонами не було.

Задовольняючи позов,
суд виходить із ст.70 ч.1 СК України, ст. 372 ЦК України, згідно з якими у разі
поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Таким
чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись
ст.ст. 69-71 СК України, ст.ст. 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є
спільною сумісною власністю подружжя, задовольнити повністю.

Поділити
майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнавши
за кожним право власності на Ѕ частину трикімнатної
квартири АДРЕСА_1, вартістю 33669 (тридцять три тисячі шістсот шістдесят
дев'ять) гривень 00 копійок, та на Ѕ частину земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2, площею 0,1250 гектара, вартістю 24293 (двадцять чотири
тисячі двісті дев'яносто три) гривні 00 копійок.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський
міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання такої заяви.

Суддя: