Суддя
Верховного Суду України Сенін Ю.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Ковельського міськрайонного суду від                15 листопада 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2007 року,

в  с
т  а  н
о  в  и  в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) “Сільмаш” про стягнення заробітної плати,
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що працював у відповідача повні робочі
місяці, однак отримував заробітну плату нижчу від мінімальної, встановленої
законом, крім того, його звільнено з роботи у квітні 2004 року, однак в день
звільнення з ним не провели повний розрахунок. Позивач просив стягнути
заробітну плату за період з 15 січня 2001 року по 13 квітня 2004 року в сумі
7261 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі
1025 грн. та 1500 грн. на відшкодування заподіяної порушенням його прав
моральної шкоди.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 15
листопада 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської
області від 16 січня            2007
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1просить скасувати ухвалені в
справі судові рішення та передати справу на новий розгляд, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга не може бути прийнята до провадження з
таких підстав.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності
перевірки  матеріалів справи.

Із змісту
касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що відмовляючи в
задоволенні позову, суд виходив із того, що під час роботи позивача його
заробітна плата нараховувалась за фактично відпрацьований ним час та виходячи з
встановленої погодинної тарифної ставки, позивачем не надано доказів на
підтвердження того, що він працював повні робочі місяці, розрахунок при
звільненні з ОСОБА_1 було проведено у березні 2005 року, проте до суду з
позовом він звернувся лише в листопаді 2005 року, тобто з пропуском
передбаченого ст. 233 КЗпП України строку.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не вправі встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної
скарги в цій частині без наведення конкретних порушень судом норм
процесуального права, які були допущені при встановленні зазначених в рішенні
фактів, також не можуть бути визнані такими, що викликають необхідність
перевірки матеріалами справи.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних рішень також не дають
підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування рішень.

На підставі
наведеного та керуючись
пунктом 5 частини 3 статті 328
ЦПК України,

у  х
в  а  л
и  в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом              ОСОБА_1 до ТОВ “Сільмаш” про
стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Ковельського міськрайонного суду від                15 листопада 2006 року та
ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 16 січня 2007 року.

Копію
ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України                                                                  Ю.Л.Сенін