РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ            2-375/2007р

07 травня 2007 року                                                            Білозерський       районний

суд Херсонської
області

в складі:
головуючого судді                                                             Сімчука
С Б.,

при секретарі                                                                                     Циммерман І.Г.

за участю:

позивача                                                                       ОСОБА_5

представника позивача                                                   ОСОБА_6

відповідача                                                              ОСОБА_1

представника ОСОБА_1                                                 ОСОБА_3.

представника ОСОБА_2                                                 ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Білозерка цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі продажу
будинку АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5
звернулася з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що в 2003 році між нею та
ОСОБА_2, було досягнуто домовленість про купівлю_ продаж належного йому та його
дружині, ОСОБА_1, на праві спільної сумісної власності житловий будинок
АДРЕСА_1.

Так як, ОСОБА_2 виїжджав за кордон, він доручив своїй
дружині укласти договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

15.03.2004 року,
між нею та ОСОБА_1, досягнуто домовленість про купівлю продаж, визначена ціна
будинку. Вона віддала в якості авансу ОСОБА_1 1000 доларів США
і поселилася в будинку. Також домовились, що перед, нотаріальним
посвідченням цієї угоди вона сплатить ОСОБА_1, ще 2500 доларів США. Ця домовленість
була закріплена в простій письмовій формі.

У зв"язку з тим, що відповідачі не виконували своїх
зобов'язань щодо оформлення належним чином документів для нотаріального
посвідчення договору, вона не віддавала залишок коштів. З часу проживання в
будинку з дозволу відповідачів її сім"єю були проведені ремонтні роботи,
будинок приведено до належного стану. Вважає що договір купівлі продажу будинку
був укладений, тому має виконуватися належним чином а так як відповідачі
ухиляються від нотаріального оформлення договору просить суд визнати договір
купівлі продажу будинку АДРЕСА_1 дійсним.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали
позовні вимоги. Додатково пояснили, що влітку 2006 року, для виплати 2500
доларів США за будинок, пропонували відповідачам взяти кредит в банківській
установі, віддавши під заставу будинок АДРЕСА_1, але відповідачі не погодилися.
Тому вважають, що відповідачі ухилилися від нотаріального оформлення договору
купівлі-продажу зазначеного будинку, а тому просять суд у відповідності до
ч.2ст.220 ЦК України визнати договір купівлі продажу будинку АДРЕСА_1 -дійсним.

Відповідач, ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала. Суду
пояснила, що в 2004 році,
вони з чоловіком збиралися продати будинок АДРЕСА_1 ,
який вони придбали під час перебування у шлюбі. Чоловік працював за
кордоном, а тому вона за його згодою домовлялася про продаж будинку. В березні 2004 року до неї
звернулася позивач ОСОБА_5 з проханням

2

продати
будинок. Вони домовились, що продажна вартість будинку становить суму
еквівалентну 3500 доларів США. Із них, 15.04.2004 року ОСОБА_5
передає їй 1000 доларів,
а залишок 2500 доларів США, ОСОБА_5
зобов'язується сплатити в листопаді 2004
року, після чого буде укладений і нотаріально посвідчений договір купівлі
продажу. Витрати по нотаріальному посвідченню договору сторони вирішили
сплатити порівну. Цю домовленість оформили письмово. Після цього вона дозволила
поселитися ОСОБА_5 у будинку. Вона та її чоловік не ухилялися від виконання
зобов"язань. В 2005
році коли ОСОБА_2 приїжджав до дому він взяв витяг з реєстру прав власності
на нерухоме майно, необхідний для нотаріального посвідчення договору купівлі
продажу, але в зв"язку з тим, що у відповідача не було грошей угода не
відбулася. Коли через рік, ОСОБА_2 знову приїхав із -за кордону і вони хотіли
оформити купівлю продаж будинку, ОСОБА_5 сказала що у неї немає на це грошей, і
запропонувала взяти позику, а під заставу віддати будинок який буде
продаватися. ОСОБА_2 на це не погодився.

Згідно договору купівлі- продажу від 08 серпня 1998 року, ОСОБА_2,
перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1, купив у ОСОБА_7 домобудівлю АДРЕСА_1, яка відповідно
до ст..60 Сімейного Кодексу України та ч.3ст368 ЦК України є спільною сумісною
власністю подружжя.

Згідно письмової розписки від 15.03.2004 року, ОСОБА_1
отримала як продавець за продаж будинку АДРЕСА_1 вартістю 3500 доларів США, від
покупця ОСОБА_5 1000 доларів США. Залишок 2500 доларів США, покупець
зобов'язався виплатити в листопаді 2004 року після чого буде укладений і
нотаріально посвідчений договір купівлі продажу. Витрати на нотаріальне
оформлення договору покупець і продавець домовилися поділити між собою в рівних
частинах.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що в її присутності ОСОБА_1
та ОСОБА_5 домовлялися про продаж будинку за 3500 доларів США
і ОСОБА_5 передала ОСОБА_1 1000
доларів, а інші 2500
доларів зобов'язалася віддати через рік. ОСОБА_1 зобов'язалася дати дозвіл
на прописку ОСОБА_5 у будинку. Вважає, що договір купівлі продажу не відбувся з
вини продавців які не оформили належні для цього документи.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10
надали суду аналогічні свідчення, що і свідок ОСОБА_8

Свідки
ОСОБА_11,ОСОБА_12 та ОСОБА_13,
суду пояснили, що

ОСОБА_5 не могла сплатити продавцям 2500
долларів США а тому
угода по продажу будинку не відбулася.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, свідків,
дослідивши докази, що є у справі прийшов до наступного.

Судом
встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до письмової розписки від 15.03.2004 року, ОСОБА_1
домовилася з ОСОБА_5 про продаж в майбутньому будинку АДРЕСА_1, який є
спільною сумісною власністю подружжя, після виплати всієї обумовленної вартості
будинку і отримала від ОСОБА_5 1000доларів США в рахунок оплати вартості будинку при оформленні договору
купівлі -продажу.

Згідно цієї розписки, ОСОБА_1 обумовила підстави на яких може бути
оформлено договір купівлі продажу, а саме виплата всієї обумовленої вартості
будинку до укладання договору купівлі продажу і нотаріального його посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст.657 ЦК України договір
купівлі- продажу будинку укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації.

Вимоги позивача та його представника, що у відповідності з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо,
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна
із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий
договір дійсним не можуть бути задоволені.

По -
перше, ця норма закону застосовується, коли одна із сторін ухиляється від
нотаріального оформлення договору по якому сторони дійшли згоди по всіх
істотних умовах.  Відповідачі  не
ухилялися  від нотаріального  оформлення договору купівлі-

2

продажу. Оформити договір належним чином сторони не змогли в
зв"язку з тим, що позивач не виплатив обумовлену суму до нотаріального
посвідчення договору, що підтверджується як поясненнями самого позивача так і
показами свідків та письмовою розпискою ОСОБА_1

По- друге, розписку яка надала ОСОБА_1, суд не вважає договором
купівлі-продажу, так як в самій розписці вказано, що такий договір буде
укладений після сплати ОСОБА_5 2500
доларів США в листопаді
2004 року.

В
зв"язку з відсутністю належно оформленого договору купівлі - продажу, суд
вважає, що сторонами була досягнута попередня домовленість про вчинення цієї
угоди в майбутньому.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11,88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,
ст.ст.220, 638,657 ЦК України,   суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_5
в задоволені позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч.4 ст295 ЦПК України.