Справа №22ц-556/07р.                                    Головуюча    1
інстанції   Ямкова О.О.
Категорія 32                                                      Доповідач
апеляційного суду Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого          -        Козаченко
В.І.,

суддів
Лівійського І.В.,  Довжук Т.С,

при секретарі судового засідання Гапєєвій Т.В.,

за участю:

представника   позивачки                 Зозулі
О.М.,

відповідачки
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Центрального районного суду м. Миколаєва від
07 грудня 2006 року за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_2, третя особа - відділ
паспортної та реєстраційної служби Центрального району ММУ УМВС України у
Миколаївській області, про визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2, яка діє від свого імені та
в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа - відділ
опіки та піклування Центрального району м. Миколаєва, про вселення,

ВСТАНОВИЛА:

26 вересня 2006 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування жилим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

2

Позивачка вказувала, що зазначений будинок належить їй
на праві власності. 07 листопада 2003 року за її згодою в спірному будинку був
зареєстрований її онук ОСОБА_4 та відповідачка разом з неповнолітнім ОСОБА_3
Відповідачка з неповнолітнім сином до будинку не вселилися, особистих речей у
будинку немає, комунальні послуги не сплачує, а тому, на підставі ст. 48 Закону
України «Про власність» від 07 лютого 1991 року, просить визнати ОСОБА_1 такою,
що втратила право користування спірним жилим приміщенням.

Посилаючись на вказане, ОСОБА_1 просила позов
задовольнити.

В листопаді 2006 року ОСОБА_1 від свого імені та в
інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про вселення в спірний будинок, посилаючись на те, що
відповідачі перешкоджають її проживанню у будинку, іншого постійного місця
проживання у неї немає та в спірному житлі не проживає з неповнолітнім сином з
поважних причин.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 07
грудня 2006 року зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Постановлено вселити її
та неповнолітнього ОСОБА_3 до будинку АДРЕСА_1. В задоволенні  позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду
скасувати і постановити нове рішення про задоволення її позову та відмову в
задоволенні зустрічного позову. На думку апелянта, рішення суду постановлено
без урахування всіх обставин по справі, з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши судцю-доповідача, пояснення представника
позивачки та відповідачів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених вимог, повно
з'ясував обставини справи, дав належну оцінку доказам, які були представлені
сторонами, і, на підставі ст.ст. 9, 150, 156 ЖК України та ст. 48 Закону
України «Про власність», дійшов правильного висновку про порушення права
відповідачки та її неповнолітнього сина на користування жилим приміщенням в
спірному будинку. Також правильний висновок суду про те, що відповідачка не
чинила ніяких перешкод ОСОБА_1 у користуванні будинком. Тому суд правильно
поновив порушене право ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, й
обґрунтовано задовольнив зустрічний позов про вселення та відмовив в
задоволенні позову ОСОБА_1

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішення суду
постановлено без урахування всіх обставин по справі, є безпідставними та не
заслуговують на увагу.

Враховуючи викладене, колегія судців вважає, що рішення
суду є законним й обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення
Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2006 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення ,
але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо    до Верховного Суду України протягом    двох

МІСЯЦІВ.