overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15 лютого 2007
року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі:        головуючої судді                                          Чернобривко Л.Б.

при секретарі судового засідання                                     Семікіній К.А..

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу
посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 11 квітня 2003 року. Від шлюбу
мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає з позивачкою. Шлюбні відносити було припинено у вересні 2006 року тому через
те, що відповідача не працює, не виконую батьківських обов'язків по відношенню
до сина. На примирення вона не згодна, витрати по розірванню шлюбу просила
покласти на відповідача.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала
у повному обсязі, просила розірвати шлюб на примирення не згодна.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надіслав до суду телеграму про розгляд справи за його
відсутності, з позовом згоден.

Суду
досліджуються наступні докази:

Копія свідоцтва про народження дитини, свідоцтво про шлюб , довідка про
заробітну плату.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно із статтею ст.
110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 2003 року, Від шлюбу
мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками
якої в свідоцтві про народження вказані позивачка та відповідач. В теперішній
час сторони проживають окремо, на примирення позивачка не згодна.

Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з ним, інтересам їхньої дитини, тому на підставі ст.. 112 СК України позов
слід задовольнити.

На підставі ст. 110,112
СК України , керуючись
ст. ст. 10,11,212- 215 ЦПК
України, суд

ВИРІ
ШИВ: Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2     про
розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб зареєстрований 11
квітня 2003 року
відділом реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського
управління юстиції Луганської області актовий запис НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 державне мито
в сумі 17(сімнадцять) грн., ОСОБА_1  від
стягнення державного мита звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду заяви про
апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня після його проголошення або
подання апеляційної скарги у той самий строк. Апеляційна скарга подається
протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до
Лисичанського міського суду .
2-o-21/2007p. РІШЕННЯ
15 лютого 2007 року. Лисичанський міський суд
Луганської області в складі: головуючого судді Калитки О.М. народних засідателів
секретарі судового засідання Савенковій М.Ю., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за заявою ДП АТЗТ
Текстильеластотехніка" про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -
Заявник звернувся до суду з вищеназваним позовом
посилаючись на те, що з 2002
року ОСОБА_1 не проживає в гуртожитку АДРЕСА_1, плату за проживання не
вносе, місце його перебування невідомо,
вжитими заходами встановити його місцезнаходження не надалося можливим.
Визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім необхідно
заявнику для зняття його з реєстраційного обліку.
У судовому засіданні представник заявника підтримала заяву та пояснила, що
ОСОБА_1 з 2002 року не проживає в гуртожитку АДРЕСА_1, плату за
проживання не вносе, місце його перебування невідомо, вжитими заходами
встановити його місцезнаходження не надалося можливим. Визнання його
безвісно відсутнім необхідно для зняття з реєстраційного обліку.
Суд, заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши докази, вважає заяву
такою, що підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований в гуртожитку
АДРЕСА_1, плату за проживання не вносе, місце його перебування невідомо,
вжитими заходами встановити його місцезнаходження не надалося можливим. Ці
обставини підтверджується показаннями свідка ОСОБА_2, яка у судовому засіданні
пояснила, що з 2002 року
ОСОБА_1  в гуртожитку не проживає і місце його перебування їй
Довідкою, виданою відділом РАЦС Лисичанського міського управління юстиції
підтверджується відсутність запису акту про смерть ОСОБА_1 (а.с.14), довідкою,
виданою Лисичанським MB УМВС підтверджується, що ОСОБА_1 по цивільним та
кримінальним справам він не розшукується, прийнятими заходами його
місцезнаходження не встановлено (а.с.14).
Відповідно до ст. 43
ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом
року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її
Оскільки більш ніж протягом року в місці постійного
проживання ОСОБА_1 немає відомостей про місце його перебування, суд доходить
висновку про можливість визнати його безвісно відсутнім.
На підставі викладеного та ст. 43 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10,
ст. 234, 246-249 ЦПК
України, суд, -
Текстильеластотехніка" про визнання особи безвісно відсутньою
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Лисичанськ Луганської області, безвісно відсутнім.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку
до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський
міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення ухвали заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
2-o-20/2007p. РІШЕННЯ
15 лютого 2007 року. Лисичанський міський суд
Луганської області в складі: головуючого судді Калитки О.М. народних засідателів
ОСОБА_4 при секретарі судового засідання Савенковій М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за заявою ДП АТЗТ
Текстильеластотехніка" про визнання фізичної особи безвісно
Заявник звернувся до суду з
вищеназваним позовом посилаючись на те, що з 2002 року ОСОБА_1не проживає в гуртожитку АДРЕСА_1, плату за проживання не
вносе, місце його перебування невідомо, вжитими
заходами встановити його місцезнаходження не надалося можливим.
Визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім необхідно
заявнику для зняття його з реєстраційного обліку.
У судовому засіданні представник заявника
підтримала заяву та пояснила, що ОСОБА_1з 2002 року не проживає в гуртожитку
АДРЕСА_1, плату за проживання не вносе, місце його
перебування невідомо, вжитими заходами встановити його місцезнаходження не
надалося можливим. Визнання його безвісно
відсутнім необхідно для зняття з реєстраційного обліку.
Суд, заслухавши пояснення заявника, свідка,
дослідивши докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1зареєстрований в гуртожитку АДРЕСА_1, плату за проживання не вносе, місце його перебування невідомо, вжитими заходами встановити його місцезнаходження не
надалося можливим. Ці обставини підтверджується показаннями свідка
ОСОБА_2, яка у судовому засіданні пояснила, що з 2002 року ОСОБА_1в
гуртожитку не проживає і місце його перебування їй невідомо.
Довідкою, виданою відділом РАЦС Лисичанського
міського управління юстиції підтверджується відсутність запису акту про смерть ОСОБА_1(а.с.15-16), довідкою, виданою
Лисичанським MB УМВС підтверджується, що ОСОБА_1по
цивільним .та кримінальним справам він не розшукується, прийнятими
заходами його місцезнаходження не встановлено (а.с. 14).
Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може
бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом року в місці її
постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
Оскільки більш ніж протягом року в місці постійного
проживання ОСОБА_1 немає відомостей про місце його
перебування, суд доходить висновку про можливість визнати його безвісно
На підставі викладеного та ст. 43 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, ч. 4 ст. 234, 246-249 ЦПК України,
суд, -
Заяву ДП АТЗТ Текстильеластотехніка" про визнання особи безвісно
відсутньою задовольнити.
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Джанголінського району Уральської області РФ, безвісно відсутнім.
Рішення може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк
з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Справа№2-о-10/07р.
№2-0-144/06 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УК
РАЇ НИ

23 січня 2007
року

Лановецький
районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді                                                                       Сенюх М.З.

при секретарі                                                                                                   Головатюк
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ланівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 и про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд
із   заявою про розлучення з відповідачем ОСОБА_2 вказуючи, що не бажає надалі
перебувати з ним в шлюбі із-за зловживання ним спиртними напоями.

В судовому
засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та пояснила суду, що після
одруження відповідач почав зловживати спиртними напоями, з приводу чого в сім'ї виникали сварки. На
зауваження змінити поведінку відповідач не реагує.

Позивачка також
пояснила суду, що вона вже зверталась з аналогічною заявою до суду, відповідач
обіцяв змінити поведінку і вона відмовилась від позову. Однак чоловік продовжує
пиячити.

Позивачка наполягає на розлучені, просить позов
задоволити.

Відповідач в
судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву, в якій вказує, що
згідний на розлучення і просить слухати справу в його відсутності.

Суд, вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано 12 вересня 1999 року.
Від даного шлюбу сторони мають дитину -
ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка не
бажає терпіти негативну поведінку відповідача, спільне життя суперечить її
інтересам.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За вказаних
обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивачки,
які мають істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання
даного шлюбу.

Судові витрати доцільно розділити порівно.

Керуючись ст.ст.
104, 110 ,112 СК України,
ст.ст. 10, 60, 212-218 ЦПК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати
шлюб, зареєстрований 12 вересня 1999 року відділом реєстрації актів
громадського стану Лановецького районного управління юстиції між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 актовий запис НОМЕР_1.

При реєстрації
розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути державне мито на користь держави в
розмірі половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян з кожної з сторін.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Тернопільської області через Лановецький районний суд протягом 10 днів, апеляційну скаргу - протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
Справа №2-о-1 30/2006 p.
РІШЕННЯ   № 2-o-3 / 2007 p.

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

15 січня 2007
року

Лановецький
районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого суду                                                                  Щербатої Г.Р.

при секретарі                                                                                              Сопільняк О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ланівці справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до
відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
посилаючись на те, що спільне життя у них не склалося. Відповідач
зловживає спиртними напоями, ображає її, між ними часто виникають сварки,
матеріально не утримує сім'ю.

В судовому засідання позивачка
підтримала заявлені вимоги і пояснила, що фактично їх шлюб розпався,
на протязі більше двох років сторони проживають окремо. Відповідач зловживає
спиртним, під час сварок ображає і б'є її, матеріально не забезпечує сім'ю.

Відповідач
позовні вимоги   визнав і наполягає на
розірванні шлюбу. Не бажає миритися та спільно проживати із позивачкою,
змінити відношення до сім'ї.

Дослідивши та
оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає
до задоволення.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 4 квітня 2002 року у відділі
рагсу Тернопільського управління юстиції, актовий запис НОМЕР_1.

Від цього шлюбу подружжя має
дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає разом із позивачкою.

Відносини між подружжям свідчать про те, що сім'я
розпалася.

Відповідач
зневажливо відноситься до позивачки, ображає, б'є її, часто влаштовує сварки, а тому
спільне проживання є нестерпним і негативно впливає на виховання дитини.

Сторони
миритися не бажають і тривалий час проживають окремо.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,
якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Проаналізувавши докази;
представленні сторонами суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і
збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивача і має істотне значення, а тому є
законні підстави для розірвання даного шлюбу.

Керуючись ст.ст. 104, 112 СК України, ст. ст. 10,60 ЦПК України суд-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений 4 квітня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану
Тернопільського управління юстиції, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий
запис НОМЕР_1.

При реєстрації
розірвання шлюбу в органах   рацс
стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 держмито в доход держави
в розмірі 0,5 неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, з кожного.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області
через Лановецький районний суд , шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів та
подачі апеляційної скарги протягом 20
днів.
Справа
№ 2-п-2/2006 p.
УХВАЛА        2-п-1/2007р.

11 січня  2007 року

Лановецький районний суд Тернопільської області в
складі:

головуючого суду                                                                                        Сенюх М.З.

при секретарі                                                                                                Головатюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в м. Ланівці
за

заявою

ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Лановецького районного суду
від 29
листопада 2006
року

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із
заявою, в якій просить скасувати рішення Лановецького районного суду
від 29
листопада 2006 року, прийняте, в заочному порядку, яким задоволено позовну заяву ВАТ " Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської
обласної дирекції АППБ "Аваль" і визнано недійсним договір застави,
укладений між ТзОВ " Ланзернопром" та ОСОБА_1,
посвідчений приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу
НОМЕР_1.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився і не
повідомив причини неявки.

В заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1
вказує, що він не визнає позовні вимоги ВАТ " Райффайзен Банк Аваль", про це вказував у судових засіданнях,
на яких був присутній.

ОСОБА_1 також вказує, що 29 листопада 2006 року не мав змоги бути присутнім у судовому засіданні, оскільки не був
вчасно належним чином повідомлений про час розгляду справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши думку
представників ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ДВС у Лановецькому
районі, які просять заяву ОСОБА_1 залишити
без задоволення, вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.І ст.232 ЦПК України заочне
рішення підлягає до скасуванню, якщо судом буде
встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що
судова повістка про розгляд справи 29.11.06 р. вручена ОСОБА_1 22.11.06 р. Повідомлень про причини неявки в судове засідання
від ОСОБА_1 не надходило.

Як вказує в заяві ОСОБА_1 і це стверджується
матеріалами справи, що він на більшості судових
засіданнях був присутній, подав до суду заперечення проти позову, мав можливість повідомити суд та надати суду необхідні
докази.

В заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 не вказав причин, по яких не повідомив суд про причини
неявки у судове засідання 29.11.06 року та не зазначив доказів, які
мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази , суд прийшов до висновку, що підстав для
скасування заочного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 230 -231 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування
заочного рішення Лановецького районного суду від 29 листопада 2006 року залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подано заяву про апеляційне оскарження до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький
районний суд протягом 5 днів, апеляційну скаргу - протягом 10 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.
Справа № 2-437 2007 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

22 січня 2007 р.
Овідіопольський районний суд Одеської області в складі: головуючого-судді
Куркана М.М. при секретарі Савченко
М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду , в смт.Овідіополь
цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 "Про
зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої Дитини"

ВСТАНОВИВ: В грудні 2006 р. позивач
звернувся до суду з вищевказаним позоваом, в якому зазначав, що згідно рішення
Білгород-Дністровського місьрайсуду Одеської області
від 20.09.2005 р. з нього на користь відповідачки
на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 щомісячно стягуються
аліменти в розмірі 250 гр. до
повноліття дитини.

Згідно довідки Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі, Одеської області від 27.11.2006 р. його середній дохід за місяць складає 211 гр. 11 коп., у зв"язку з
чим він позбавлений можливості виконувати вищевказане рішення суду.

З названих вище підстав просив суд
зменшити розмір сплачуваних аліментів до 50
гр. щомісячно.

Позивач в судове засідання не
з"явився . У телеграмі та листі, направлених до суду позов підтримав і просив суд слухати
справу у його відсутність. Відповідачка у своїй письмовій заяві направленій до
суду позов визнала і просила суд слухати справу у її відсутності.

Дослідив письмові матеріали справи
суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав:

Відповідно до ст. 192
ч.І СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду ,може бути
згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального
становища .

З наданих суду позивачем документів
слідує, що його матеріальне становище змінилося і на теперішній час він має
середньо-місячний дохід 211 гр.50 коп. Задовільняючи позов ,суд
також виходив із визнання його відповідачкою. Суд також вважає, що у
відповідності до ст.88 ЦПК України підлягає задоволенню і вимога позивача про
стягнення з відповідача на його кориисть судових витрат по справі в сумі 58
гр. 50 коп., які складаються з витрат по сплаті
державного мита в сумі 51 гр. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення
в сумі 7 гр. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11, 88,209,
212,214,215,218 ЦПК України ,ст.192 ч.І СК України     суд,-

РІШИВ: ПозовОСОБА_1 - задовільнити.

Розмір аліментів, визначених
рішенням Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської області
від 20.09.2005 p., яким зОСОБА_1
стягнуто аліменти в розмірі 250
гр. на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

зменшити до 50 гр. щомісячно ,починаючи з дня
набранням рішення суду

законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користьОСОБА_1

судові витрати по справі в сумі 58 гр. 50 кол.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до палати по цивільним

справам Одеського апеляційного суду
шляхом подачі в десятиденний строк з

дня проголошення рішення суду заяви
про апеляційне оскарження і подання

після цього на протязі двадцяти
днів з дня подачі заяви апеляційної скарги з

одночасним поданням її копії до
апеляційного суду Одеської області або в

порядку ст.295 ч.4 ЦПК України.

Суддя   Куркан
М.М.
Справа №2-379
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ              УКРАЇНИ

24 січня 2007 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі: головуючого-судді
Куркана М.М. при секретарі Савченко
М.В. з участю позивача ОСОБА_1..

розглянувши у   відкритому судовому засіданні ,в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Овідіопольської с/ради Одеської області

„Про визнання права власності на самочинне
будівництво".

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2006
року позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому вказував, що
йому на підставі Державного акта про право власності на землю НОМЕР_1 належить
присадибна земельна ділянка площею 0.0993
га, яка
розташована АДРЕСА_1. На вказанній земельній ділянці був розташований
незавершений будівництвом житловий будинок, який вона придбала на підставі
договору дарування 31 травня 2002 р. Вказаний житловаий будинок самочинно
добудував із збільшенням його загальної площі, але оформити на вказаний  будинок право власності в зв"язку з самочинним
будівництвом позбавлена можливості.

З цих підстав позивач просив суд визнати за ним право
власності на вищевказане самочинне
будівництво.

В судовому засіданні
позивач вимогу   підтримав.

Відповідач -Овідіопольська с/ради в своєму листі направленому до суду позов визнала і просила
суд слухати справу у відсутність її представника.

Заслухавши пояснення
позивача, дослідив
письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зі
слідуючих підстав:

Відповідно до
ст. 376 ЦК
України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує право
інших осіб.

Право власності позивача присадибною земельною ділянкою
площею 0.9993 га, яка
розміщена АДРЕСА_1 підтверджується Державним актом про право власності на землю
НОМЕР_1, виданого
позивачу 13 листопада
2006 р. на
підставі рішенняІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого в Книзі записів державних актів
про право приватної власності на землю за НОМЕР_2.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи самовільно побудований
позивачем житловий будинок з господарчими спорудами відповідає діючим на Україні будівельним, архітектурним, санітарним , екологічним, протипожежним нормам та правилам і
при їх будівництві не порушено право інших осіб .

З наведених вище підстав суд
приходить до висновку , що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214,215
ЦПК України, ст. 376
ЦК України суд,-

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1-задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно
побудований житловий будинок з господарчими спору, який розміщений АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня

проголошення рішення суду заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього на протязі
двадцяти днів з дня подачі заява про апеляційне оскарження апеляційної скарги з
одночасним направленням її копії до апеляційного
суду Одеської області або в порядку ст. 295
ч.4 ЦПК України.

Суддя   Куркан    М.М.