Справа
№ 22-ц-1189/2007
у 1 інстанції - Карапута
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2007
року                                                  Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого
судді - Бойко О.В..

суддів - Горобець Т.В., Миронцова В.М.,

при
секретарі -Пільгуй Н.В.

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на

рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22
травня 2007 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики та відшкодування

моральної
шкоди,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду 1 інстанції,
яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 262 395 грн. 69 коп. боргу за договором позики, 30 грн. 00
коп. в повернення
витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ, а всього 262 425
грн. 69 коп.; на користь держави судовий збір у розмірі 1700 грн.00 коп.; 697
грн. 34 коп. на користь Чернігівського відділення Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз, та постановити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Судом 1 інстанції було встановлено, що відповідач
відповідно до розписок, що є в матеріалах справи, взяв в борг у позивача кошти,
проте борг не повертає, а тому суд, враховуючи наявність розписок, висновку
експертизи, який спростовує твердження відповідача стосовно того, шо не

2

він писав ці розписки та не він їх підписував, стягнув з
відповідача на користь позивача суму боргу з урахуванням процентів, обумовлених
в розписках.

Апелянт зазначає, що рішення суду постановлене з
порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом не
з"ясовано чи передавались ці кошти фактично йому, не враховано, що за
розпискою від 17.03.2005 року на суму 7200 доларів США не надано доказів
надсилання відповідної вимоги до відповідача (тобто строк виконання не настав).
Також, апелянт посилається на ст. 65 Сімейного кодексу України, відповідно до
якої правочин про позику є нікчемним, бо укладений без згоди одного з подружжя,
і до суду подавалась позовна заява про визнання недійсною однієї з розписок,
проте судом це було проігноровано.

У судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу, просив її
задовольнити.

Позивач апеляційну скаргу не визнав, просив в її
задоволенні відмовити, залишити без змін рішення суду 1 інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦГЖ України апеляційний суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду 1 інстанції в межах доводів
апеляційної скарги.

Було встановлено, що відповідно до розписок, що є в
матеріалах справи (а.с.30-36) ОСОБА_2 брав в борг у ОСОБА_1 кошти під
проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не
встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом
пред"явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30
днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що за розпискою від 17.03.2005
року на суму 7200 доларів СІЛА не надано доказів надсилання вимоги про
повернення коштів, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки навіть з
моменту пред'явлення позову до суду, що вже само по собі є вимогою про
повернення, пройшло більше 30 днів.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того,
що судом не з"ясовано чи передавались фактично кошти, то дані доводи також
не є обгрунтованими, оскільки відповідно до ст. 1051 ЦК України сам
позичальник не оспорював договір позики на цій підставі. Крім того, сам апелянт
не заперечував у судовому засіданні проти отримання коштів від позивача.

Доводи апелянта стосовно того, що суд проігнорував подачу
ОСОБА_2 позовної заяви про визнання недійсним правочину, то дані

2

3

доводи є
безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи (а.с.73) позовна
заява зареєстрована 18.05.2007 року, що ще не свідчить про відкриття
провадження у справі та, що вона знаходиться на розгляді у суді. Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для скасування чи зміни правильного по суті
рішення суду, яке постановлене з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319, 324 ЦІЖ України, апеляційний
суд, -

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 22 травня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
2-х місяців з дня набрання нею законної сили.

з