Справа №22ц-943/2007 р.                                  Головуючий 1-ї
інстанції: Нострікова Л.
Категорія 21                                                     Суддя-доповідач
апеляційного суду: Лівійський
УХВАЛА

Іменем України

13 квітня 2007
року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного

суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Паліюка П.П.,

суддів:     Лівійського І.В.,

Шолох З.Л.,

при секретарі:
Негрун І.О.,

за участю:
представника позивача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства
«Зелений Гай» (далі - ВАТ «Зелений Гай») на рішення Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2007 року

за позовом
ОСОБА_1   до   ВАТ
«Зелений   Гай»   про
стягнення   шкоди   заподіяної ушкодженням здоров'я та моральної
шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

19 грудня 2006
року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ВАТ «Зелений Гай» про стягнення
шкоди заподіяної ушкодженням здоров'я та моральної шкоди.

Позивачка
зазначала, що 09 вересня 1996 року під час виконання нею трудових обов'язків у
ВАТ «Зелений Гай» вона отримала травму, що призвело до втрати працездатності і
заробітку.

19 вересня 1996
року комісією відповідача було складено акт про нещасний випадок (ф. Н-1
затверджений Постановою Президії ВЦСПС від 13 серпня 1982 року №11-6).

29 травня 1998
року позивачці було встановлено групу інвалідності загального захворювання, у
зв'язку з чим вона була звільнена з роботи. 1 квітня 2005 року за висновком
МСЕК ОСОБА_1 встановлено 70 % втрати професійної працездатності.

В липні 2005
року відповідачем було складено повторний акт про нещасний випадок, який стався
з позивачкою у 1996 року, оскільки первісний акт не відповідав чинному
законодавству.

В серпні цього ж
року позивачка отримала від виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у
Вознесенському районі Миколаївської області (далі - Фонд соціального
страхування) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної
працездатності 16400 грн., а також їй призначена щомісячна компенсація в
розмірі 209 грн. 64 коп.

Позивачка
посилаючись на те, що з вини відповідача їй своєчасно не було встановлено
втрату професійної працездатності, просила суд стягнути з відповідача 19154
грн. 65 коп. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди та 720 грн. витрат
на правову допомогу.

В судовому
засіданні позивачка зменшила розмір матеріальної шкоди до 13408 грн. 26 коп.

Рішенням
Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого 2007
року позов задоволено. Стягнуто з ВАТ «Зелений Гай» на користь ОСОБА_1 13408
грн. 26 коп. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди та 720 грн. витрат
на правову допомогу.

В апеляційній
скарзі відповідач, посилався на неповне з'ясування обставин, що мають значення
для справи. Також на недоведеність фактів, які суд вважав встановленими, на те,
що

2

він порушив
норми процесуальною та матеріального права, його висновки не відповідають
обставинам справи, а тому просив рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачці в задоволені позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши докази по справі
в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд повно та
всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку всім доказам, які надали
сторони та прийшов до вірного висновку, що відповідач не відшкодував позивачці
шкоду заподіяну ушкодженням її здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків. В зв'язку з чим, обґрунтовано стягнув з відповідача 13408 грн. 26
коп. втраченого позивачкою заробітку та 720 грн. витрат на юридичну допомогу.
Крім того, суд правильно встановив, що незаконні дії відповідача призвели до
душевних страждань позивачки.

Щодо розміру
моральної шкоди, то колегія суддів погоджується з його визначенням.

Доводи
апеляційної скарги ВАТ «Зелений Гай» про те, що вони не мали підстав для відшкодування
шкоди, оскільки не було проведено МСЕК позивачці і вона за цим не зверталась, є
необґрунтованими.

Так, з протоколу
судового засідання вбачається, що позивачка неодноразово зверталась в усній
формі до керівництва ВАТ «Зелений Гай» за матеріальною допомогою в зв'язку з
отриманням ушкодження в 1996 році. Але відповідач до цього часу шкоду заподіяну
з його вини позивачці не відшкодував.

Відповідно до
положень «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації
або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23 червня 1994 року (далі -
Правила), які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, власник
підприємства зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну з його вини
працівникові. Дані Правила не містять вимог, щодо обов'язковості певної форми
звернення працівника за її відшкодуванням.

Крім того, п. 5
Правил визначає порядок проходження МСЕК лише за направленням власника,
лікувально-профілактичного закладу або профспілкового органу підприємства. Дана
норма не містить вимог, щодо попереднього звернення працівника до власника за
таким направленням.

Також
необґрунтованими є доводи апелянта про те, що позивачка не має права на
отримання втраченого заробітку з 1998 по 2005 рік.

Як видно з
матеріалів справи, 29 травня 1998 року органом МСЕК ОСОБА_1 було встановлена
друга група інвалідності за загальним захворюванням з діагнозом: «Смешанная энцефалопатия
(посттравматическая и атеросклеротическая) с выраженым подкорковым
акинетико-дрожательным синдромом с частыми вегетовисцеральными кризами». Аналогічний
діагноз також виписаний в історії хвороби позивачки, на підставі якої було
проведено МСЕК. Крім того, в ній зазначено, що стан позивачки погіршився саме
після травми в 1996 року.

До того ж, 01
квітня 2005 року органом МСЕК було встановлено 70 % втрати професійної
працездатності ОСОБА_1 на підставі повторного акту про нещасний випадок, який
стався з позивачкою в 1996 році.

Таким чином,
судова колегія вважає можливим взяти за основу висновки МСЕК 2005 року,
оскільки предметом її дослідження були ті ж самі характер та наслідки отриманої
позивачкою травми, як і в 1998 році при встановлені МСЕК групи інвалідності.

Безпідставним є
твердження в апеляційній скарзі про те, що з 2001 року відшкодування позивачці
повинні проводитись за рахунок Фонду соціального страхування.

Пунктом 3
розділу XI «Прикінцеві положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»
передбачено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували матеріальної і моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами,

3

установами і
організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.

Відповідно до
ст. 1195 ЦК України
юридична особа, яка завдала шкоду каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я
фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної
працездатності.

Можливість
застосування до спірних правовідносин даної норми передбачена п. 4 «Прикінцевих
та перехідних положень» цього ж кодексу.

Отже, висновок
суду щодо задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідача втраченого
заробітку з 29 травня 1998 року по 1 квітня 2004 року, відповідає обставинам
справи та положенням чинного законодавства.

Також судова
колегія погоджується з визначенням розміру втраченого заробітку.

Посилання
апелянта на незаконність рішення є наслідком помилкового тлумачення положень
чинного законодавства, а тому не заслуговують на увагу.

Керуючись
статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства «Зелений Гай» -

відхилити, а
рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 лютого
2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.