Справа № 2-997/4
РІШЕННЯ

Іменем України

15
лютого 2007 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі
головуючого судді                                   Валігура
Д.М.

при
секретарі                                                                     Мушта
І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

стягнення аліментів на утримання одного із подружжя, -

встановив:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання
з ОСОБА_2, мотивуючи
свої вимоги тим, що з відповідачем по справі з 28.04.1979 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі. Рішенням Голосіївського районного суду 19.12.2006 року
шлюб розірвали. Посилається на те, що вона є інвалідом першої групи з загальним
захворюванням, яке не піддається лікуванню.

На
протязі останніх років без сторонньої допомоги пересуватися не може, фізичну та
моральну допомогу їй надають 78-річний батько та 18-річний син. Вони і купляють
для неї потрібні ліки, іноді допомагають чужі люді, які надають таку допомогу
за оплату.

Інших
доходів крім пенсії, яка складає 390 грн., не має. Батьки пенсійного віку
допомогти не мають можливості, оскільки отримують тільки пенсію, 18-ти річний
син заробляє 500 грн. на місяць та по мірі можливості надає матеріальну
допомогу самостійно. Колишній чоловік має постійну роботу, нікого на утриманні
немає, та вважає, що у змозі надавати їй матеріальну допомогу, яку вона дуже
потребує і на яку має право за діючим законодавством.

В
судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги та
просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки, оскільки
вона є інвалідом першої групи пожиттєво, отримує пенсію 390 грн., що є менше
прожиткового мінімуму для інваліда, а відповідач по справі працює та має
можливість надавати таку матеріальну допомогу. Просить позов задовольнити та
призначити аліменти у розмірі 1/2 частини від заробітку, щомісячно.

Відповідач
в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти
задоволення позову в меншому розмірі, оскільки проживає із позивачкою в одній .
квартирі, за яку своєчасно сплачує комунальні послуги.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно
зі ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання,
яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на
утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу і потребує
матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, може надавати таку
матеріальну допомогу.

Судом
встановлено, що сторони з 28.04.1979 року перебували у зареєстрованому шлюбі,
19.12.2006 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, шлюб між
сторонами було розірвано.

Позивачка
ОСОБА_1 з 01.12.1996 року має першу групу інвалідності в зв'язку із загальним
захворюванням. Пенсія є єдиним джерелом її доходів та складає 390 грн.,
щомісячно.

Відповідач
ОСОБА_2 працює на ДЗ СЕМ
ІЕЗ ім. Є.О. Патона, займає посаду начальника ВТВ. З довідки про доходи №
10 від 09.01.2007 року, вбачається, що ОСОБА_2 за період з лютого 2006 року по
січень 2007 року, нараховано сукупний дохід у
розмірі 30092,67 грн., що в середньому на місяць припадає більш ніж
2.500 грн. Крім цього на його утриманні непрацездатних батьків або неповнолітніх
дітей немає.

2

За таких обставин, суд приходить до висновку,
що позивачка знаходиться в скрутному матеріальному становищі, ніж відповідач,
який має можливість сплачувати аліменти, колишній дружині, яка потребує
матеріальної допомоги.

Відповідно
до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів,
суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні у
відповідача дітей або непрацездатних батьків.

При
визначенні розміру аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на утримання
позивачки, суд відповідно до вимог ст. 80 СК України враховує стан здоров'я та
матеріальне становище позивачки, стан здоров'я та матеріальне становище
відповідача по справі, який працює і має стабільний заробіток, сімейне
становище сторін, і тому вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти
в розмірі 1/4 із всіх видів заробітку щомісячно, з моменту пред'явлення позову
.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути
судові

витрати - державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційне
технічне

забезпечення у розмірі 30 грн.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,15,60,130,174,212-215 ЦПК України,
ст.ст.2, 3, 76, 77, 80, 81, 88,180,182 СК України, суд,

вирішив:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про ' стягнення аліментів на утримання одного із подружжя,
задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця село Кіровське, Сахалінської обл.., на утримання
ОСОБА_1 аліменти розмірі 1/4частки усіх видів заробітної плати, доходів,
щомісячно, починаючи з 21 листопада 2006 року.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь держави держмито в розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. та
витрати на інформаційне технічне забезпечення у розмірі 30 грн. (тридцять)
грн..

Рішення в
частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Рішення
суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський
районний суд м. Києва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.