Справа №2-96-2007 p. РІШЕННЯ
січня 2007 року  Кременчуцький районний суд Полтавської
судді Степаненка Ю.І.,
при секретарі Ситник Л.В.,
відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових
року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення додаткових витрат на дитину в сумі 423 гривень 51
копійок, мотивуючи тим, що вони від шлюбу мають неповнолітню дитину- дочку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв"язку з хворобою дочки ОСОБА_3 у 2006 році вона
вимушена була за свої кошти придбати путівку в санаторій
"Примор"є" міста Євпаторія для своєчасного лікування захворювання
дочки, у зв"язку з чим понесла матеріальні витрати, пов"язані з
оплатою путівки та проїзду. Тому з підстав статті 185 Сімейного кодексу України
просить примусово за рішенням суду стягнути з відповідача 10% вартості путівки
в сумі 365 гривень 40 копійок та витрати на проїзд дитини у зворотньому
напрямку з санаторію додому в сумі 58 гривень 11 копійок, так як відповідач
добровільно не бере участі у додаткових витратах на дитину.
судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, в їх обгрунтування пояснила
так, як викладено в описовій частині рішення.
судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він згідно рішення
Кременчуцького районного суду від 14.08.2004
року на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3
щомісячно сплачує аліменти в розмірі 130
гривень. В даний час він сам хворіє, періодично, два рази на рік лікується
і витрачає на лікування приблизно по 200 гривень, отримує мізерну заробітну
плату, що підтверджується довідкою з місця роботи, а матеріальний стан позивача
значно кращий, ніж у нього. Тому вимогу про стягнення вартості лікування дитини
в сумі 365 гривень 40 копійок він не
визнає, так як не має достатніх коштів, а витрати на проїзд в сумі 58 гривень 11 копійок згідний
Вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
сторони від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_3, народження 26 червня 1992 року. Відповідач
за рішенням суду сплачує на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3
аліменти у сумі по 130 гривень
щомісячно. У зв"язку з хворобою та необхідністю лікування неповнолітньої
дочки ОСОБА_3 позивач за власні кошти понесла додаткові матеріальні витрати,
пов"язані з оплатою путівки за час лікування дочки з 14 листопада по 04
грудня 2006 року в клінічному санаторії "Примор"є" для дорослих
складає 3 654 гривень,
що підтверджується талоном до путівки. Позивач оплатила вартість путівки в сумі
730 гривень 80 копійок, що
підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 13.10.2006 року. Крім
цього, позивачем оплачені за власні кошти витрати на проїзд дитини в обидві
сторони. Вартість проїзду дитини у зворотному напрямку з санаторію додому до
міста Кременчука складає 58
статті 185 Сімейного
кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога
про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за
рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові
витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх
фактичного понесений разово, періодично або постійно.

Згідно ч.І
ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно
від того, чи пребували вони у шлюбі між собою.

У відповідності
з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про
здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.4
ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських
обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої
законом.

Надані відповідачем заперечення проти позову не можуть заслуговувати на
увагу суду, оскільки позивач згідно довідки з місця роботи має
середню місячну заробітну плату за 2006
рік у сумі 89 гривень 94 копійки. Не
зважаючи на це, відповідач має змогу регулярно сплачувати аліменти на утримання
дитини в розмірі 130 гривень,
що значно більше його середньомісячної заробітної плати. Ця обставина свідчить,
що відповідач має також іншу роботу і
джерела доходів. Сам відповідач підтвердив у судовому засіданні, що працює на
ДП "Світловодський комбінат твердих сплавів і тугоплавких
металів" тільки один раз на тиждень і має вільний час для іншої роботи.
Тому суд дійшов висновку, що відповідач спроможний нести половину додаткових
витрат на дитину. Будь-яких доказів в обгрунтування своїх заперечень проти
позовних вимог ОСОБА_1, зокрема, щодо потреби особистого лікування і витрачання
на це певних коштів, відповідач суду не надав.

За таких
обставин суд стягує з відповідача на користь позивача додаткові витрати на
дитину в сумі 365,40 гривень
вартості лікування (730,80:2),
58,11 гривень витрат на проїзд дитини у зворотньому напрямку та з підстав
ст.81,ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в сумі 51 гривень та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 гривень 50 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141,150,155,185 Сімейного кодексу України, ст.ст.10,11,88,209,212,214,215,218
ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в сумі 423 (чотириста
двадцять три) гривень 51
копійку.

Стягнути з
ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 51 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 7
гривень 50 копійок.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області
через Кременчуцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України.