Справа
№ 2 - 8 2007 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19.01.2007
року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі:
головуючої судді                              Кушнірової
Т.Б.

секретаря                             Войцеховської О.А.

з участю позивача                            ОСОБА_1

відповідачів                            ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
визнання договору купівлі -
продажу квартири дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з
позовом до суду вказавши, 23.12.1998
року уклала угоду за якою передала відповідачці ОСОБА_2 200 доларів США в
рахунок вартості квартири ,
що розташована в АДРЕСА_1 в якій остання проживала разом зі своєю
неповнолітньою донькою ОСОБА_3 та домовилися , що після приватизації квартири
та виготовлення необхідних документів для її продажу , між ними буде укладений
договір купівлі - продажу квартири і посвідчений нотаріально. В подальшому
позивачка вселилася в спірну квартиру, зробила ремонт, внесла платежі
заборгованості по квартплаті та комунальним послугам і сума цих витрат ввійшла
до суми вартості квартири .
Протягом 1999 - 2006
рр відповідачка ухилялася від нотаріального посвідчення угоди, посилаючись
на відсутність документів та тяжкі фінансові обставини , а у квітні 2006 року повідомила
що не має наміру продавати свою квартиру. Позивач, посилаючись що зі свого боку
виконала всі зобов'язання згідно домовленості про купівлю - продаж квартири а
відповідач не бажає посвідчити угоду , просила суд визнати угоду купівлі -
продажу квартири, що розташована в АДРЕСА_1 дійсною.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги і посилаючись на обставини, викладені в позовній
заяві, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на те , що повну
вартість квартири позивачка їй до теперішнього часу не сплатила, борг за
квартплату та комунальні послуги позивачем не сплачувалися , оскільки після
отримання свідоцтва на право власності на спірну квартиру в кінці лютого 1999 року, вона
залишалася її власником, заперечувала проти позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, пояснила, що у 1998 - 1999 рр в спірній
квартирі вона проживала разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2, яка і вирішувала
питання про продаж цієї квартири, так як вона була в неповнолітньому віці.

Судом до участі у справі в якості третіх осіб притягнуто
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Суд, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до
наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, 23.12.1998 року між
позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 укладено угоду , яка письмово не
оформлялася про відчуження квартири, що розташована в АДРЕСА_1 , в якій на той
час відповідачка проживала разом зі своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_3 і яка
також була співвласником квартири, але дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири від імені неповнолітньої на
момент укладання угоди відповідачка не мала
і отримала його лише 27.04.1999 року (а.с. 42 ) . За вказаною угодою позивачка передача відповідачці аванс
в сумі 200 доларів США в рахунок вартості
квартири за домовленістю, при цьому між сторонами домовленості про те, що
частина вартості квартири буде сплачена в рахунок
вартості квартплати та комунальних платежів не було. На момент домовленості сторін (23.12.1998 року) спірна
квартира не була приватизована і свідоцтво на право власності
відповідачка отримала лише 25.02.1999 року .

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963 року ) якщо одна із сторін повністю або частково виконала
угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за
вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В даному випадку
правових підстав вважати угоду дійсною не було а тому в
задоволенні позову слід відмовити.

Що стосується авансу, який
позивачка передала відповідачці в рахунок вартості квартири та матеріальних
витрат, понесених позивачкою на ремонт
квартири, суд роз'яснює позивачу право звернутися
з вимогами про їх відшкодування у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209,
212, 214 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання договору купівлі
- продажу квартири дійсним відмовити.

Рішення можу бути оскаржене в
апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя