Справа № 22-ц-1097-Ф/07                                 Головуючий
суду першої інстанції Кіт М.В.
Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня
2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
АР Крим у м.  Феодосії в складі:

головуючого
- судді                               Притуленко
О.В.,

суддів                                                      Полянської
В. О., Мудрової В.О.

при
секретарі                                          Петриченко О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Феодосії цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,  треті особи - ОСОБА_3та ОСОБА_4,  про визнання таким,  що втратив право користування жилим
приміщенням,  за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1,  ОСОБА_3,  третя особа - ОСОБА_4,  про вселення та усунення перешкод у
користуванні квартирою за апеляційною скаргою ОСОБА_1,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4на рішення Керченського
міського суду АР Крим від 26 квітня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

У
листопаді 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про
визнання таким,  що втратив право
користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1,  на підставі статті 71 Житлового кодексу
Української РСР.

Вимоги
позову мотивовані тим,  що відповідач з
липня 1994 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин.

ОСОБА_2.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1.,
ОСОБА_3. про
вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою,  посилаючись на те,  що він проживав у спірній квартирі,  у неї знаходяться його речі. Зазначає,  що з літку 2006 року ОСОБА_1.,  ОСОБА_3. припинили йому доступ до спірної
квартири шляхом зміни вхідних дверей,
тому просив суд зобов'язати ОСОБА_1.,
ОСОБА_3. не чинити перешкод у користуванні спірною квартирою та передати
йому ключі від вхідних дверей.

Рішенням
Керченського міського суду АР Крим від 26 квітня 2007 року у задоволенні позову
ОСОБА_1. було відмовлено,  а зустрічний
позов ОСОБА_2. -задоволено: ОСОБА_1. вселено у квартиру АДРЕСА_1; зобов'язано
ОСОБА_1.,  ОСОБА_3. не чинити
перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Не
погодившись зі вказаним рішенням суду ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу,  в якій,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права,  просить скасувати
його та ухвалите нове,  яким його позов
задовольнити,  а у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2. - відмовити.

2

Вимоги
скарги мотивовані тим,  що суд не повно
з'ясував обставини у справі,  що призвело
до неправильного його вирішення. Суд не прийняв до уваги матеріали справи та
пояснення свідків,  з яких випливає
те,  що ОСОБА_2. не проживає у спірній
квартирі більше 6 місяців без поважних причин,
тому відповідно до положень статті 71 та 72 Житлового кодексу України
втратив право користування жилим приміщенням.
А факт того,  що ОСОБА_1. дав
згоду на реєстрацію ОСОБА_3.
у 2001 році,  ще не свідчать про
те,  що він проживав і користувався цією
квартирою. Апелянт вважає,  що суд за
зустрічним позовом ОСОБА_2. не вирішив питання про поновлення строку звернення
до суду з відповідним позовом.  Також у
скарзі зазначено,  що суд першої
інстанції безпідставно послався на статтю 11 Цивільного процесуального кодексу
України,  оскільки ОСОБА_1. вказав
загальний строк не проживання ОСОБА_2.
у спірній квартирі з серпня 1994 року.

Заслухавши
суддю-доповідача,  дослідивши матеріали
справи,  доводи апеляційної скарги,  вислухавши пояснення ОСОБА_1.,  ОСОБА_2.,
ОСОБА_3.,  колегія суддів дійшла висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Згідно
із вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під
час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно
до  ст. 71 Житлового кодексу Української
РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців,  цей строк за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем,  а в разі спору -
судом.  Згідно з пунктом 2 частини 3
вказаної статті жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем
понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання
за умовами і характером роботи - протягом усього часу виконання цієї роботи або
навчання.

Ухвалюючи
оскаржуване рішення,  суд першої
інстанції дійшов висновку,  що ОСОБА_2.
чиняться перешкоди в проживанні у спірній квартирі,  у зв'язку з чим він не проживає в ній з
поважних причин. Також,  ухвалюючи
оскаржуване рішення,  суд виходив з
того,  що ОСОБА_1. не надав суду доказів
того,  що ОСОБА_2. не проживає у цій
квартирі без поважних причин з липня 1994 року.

Проте ці
висновки суду не можна визнати обґрунтованими.

Судом
встановлено,  що наймачем квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_1. Разом з ним у вказаній квартирі зареєстровані
ОСОБА_2.,  ОСОБА_3.,  ОСОБА_4.,
що вбачається з особового рахунку № 20707 (а.с. 4).

Як
вбачається з пояснень 3-особи ОСОБА_3. відповідач ОСОБА_2. не проживає у
спірної квартирі з 1994 p.,  приходив в
спірну квартиру періодично,  тільки в
святкові дні. Також вона вказала на відсутність речей ОСОБА_2. у спірній
квартирі и на
те,  що з 1994 року ОСОБА_2. проживає однією
сім'єю з ОСОБА_5. Дійсно,  в 2003 р. були
встановлені тамбурні двері,  які
закривалися тільки на ніч.

Вказані
пояснення ОСОБА_3. підтвердила у судовому засіданні апеляційної інстанції,  доповнив,
що відповідач ОСОБА_2.
з 2004 р. у квартиру
не з'являється,  інтерес до неї втратив
остаточно.

Свідки ОСОБА_6. та ОСОБА_7.,  які є сусідями ОСОБА_1. ці показання підтвердили,  уточнивши,
що вхід у тамбур був вільній,
перешкоди у користуванні квартирою відповідачу не чинилися,  відповідач не мешкає у квартирі більш 2-3
років.

З
пояснень свідків ОСОБА_5.,  ОСОБА_8.
випливає те,  що відповідач з 2005 року
проживає у ОСОБА_5.,  з якою він
зареєстрував шлюб.

Колегія
суддів не може прийняти до уваги як докази пояснення свідків ОСОБА_9.,  ОСОБА_10.,
ОСОБА_11.  про те,  що відповідачу ОСОБА_2. позивач

3

ОСОБА_1. чинив
перешкоди в користуванні спірною квартирою: установив тамбурну двір,  не давав ключі від квартири,  не впускав у спірну квартиру,  оскільки їх покази не узгоджуються між собою,  а також пояснення цих свідків,  які не є сусідями надавалися відносно періоду
2002,  2004 p.p. и
суперечать поясненнями свідків ОСОБА_6. та ОСОБА_7.(безпосередніми
сусідами),  стосовно строку установлення
тамбурній двері.

Крім
того,  колегія суддів звертає увагу на
те,  що протягом останніх 3-х років
ОСОБА_2. не звертався за захистом своїх прав у встановленому законом порядку.

Враховуючи
наведене,  колегія суддів вважає,  що висновок суду першої інстанції про
те,  що ОСОБА_2. чиняться перешкоди у
користуванні спірною квартирою є таким,
що не відповідає дійсності.

З
урахуванням наведеного,  колегія суддів
вважає,  що суд першої інстанції дійшов
помилково висновку про наявність перешкод ОСОБА_2. для проживання у спірної
квартирі.

Враховуючи
положення статті 212 Цивільного процесуального кодексу України колегія суддів
вважає,  що ОСОБА_1. були доведенні ті
обставини,  які підтверджують факт
відсутності ОСОБА_2. у спірній квартирі з січня 2005 року,  а відповідачем -навпаки,  не були доведенні обставини його тимчасового
знаходження або проживання у спірній квартирі після цього часу,  оскільки вказане підтверджується матеріалами
справи та показаннями свідків,  що
відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 309 Цивільного процесуального
кодексу України,  є підставою для
скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового - про задоволення
позову ОСОБА_1. та відмови у зустрічному позові ОСОБА_2.

Виходячи
з наведеного,  на підставі статті 71
Житлового кодексу Української РСР,
керуючись статтею 303,  пунктом 2
частини 1 статті 307,  пунктом 3 частини
2 статті 309,  статтями 313,  314 та 316 Цивільного процесуального кодексу
України колегія суддів судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1,  ОСОБА_3 та
ОСОБА_4задовольнити.

Рішення
Керченського міського суду АР Крим від 26 квітня 2007 року скасувати.

Ухвалите
у справі нове рішення,  яким позов
ОСОБА_1задовольнити. Визнати ОСОБА_2 таким,
що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 з 1
січня 2005 року.

У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення,  однак може бути оскаржено до суду касаційної
інстанції шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.