РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.                                                                                      м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької
області у складі:

головуючого: Чміля І.Х.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Одинака
О.О.

при секретарі: Скакун К.В. за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідачів  ОСОБА_3,
ОСОБА_4,    представника    відповідача    ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні горищем за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 11 квітня 2007 року, -

встановила:

ОСОБА_1. у січні
2007 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3. та ОСОБА_4. про усунення
перешкод у користуванні горищем.

Посилався на те,
що ОСОБА_3. та ОСОБА_4. з березня 2006 року замикають на ключ двері, що
розташовані на сходовій клітині між першим та другим поверхами будинку, чим
перешкоджають користуватися горищем.

Просив
зобов»язати ОСОБА_3. та ОСОБА_4. не чинити перешкод у користуванні горищем
будинку АДРЕСА_1, забезпечити доступ до нього, не замикати на ключ двері, що
розташовані на сходовій клітині між першим та другим поверхами будинку.

Рішенням
Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 квітня 2007 року у позові
відмовлено.

ОСОБА_1. в
апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам
справи та порушення норм матеріального права, просить рішення Першотравневого
районного суду м.Чернівці від 11 квітня 2007 року скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1. підлягає задоволенню з таких підстав.

Справа №22ц-434 2007 рік                     Головуючий
у 1 інстанції Марчук В.Т.

Категорія 2/5                                            Доповідач Половінкіна Н.Ю.

2

Відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що горище будинку
АДРЕСА_1 є нежилим приміщенням і відноситься до службового приміщення.

Одночасно суд
першої інстанції дійшов висновку про недоведеність чинення відповідачами
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. перешкод у користуванні спірним приміщенням.

Однак такі
висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Наведене згідно
з п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

ОСОБА_1., звертаючись до суду,
підставою позовних вимог про усунення перешкод у користуванні горищем зазначав
порушення права власності.

Відповідно до
частин 1,2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»
власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних
приміщень будинку, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою,
допоміжні приміщення окремо приватизації не підлягають.

Згідно з
офіційним тлумаченням, наданим у Рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2004
від 2 березня 2004 року у справі за конституційним зверненням ОСОБА_5 та інших
про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового фонду», допоміжні приміщення /підвали, сараї,
кладовки, горища,
колясочні тощо/ передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир /кімнат у квартирах/ багатоквартирних будинків.

Спільне майно
власників квартир згідно зі ст.19 Закону України «Про об»єднання співвласників
багатоквартирного будинку» складається з неподільного та загального майна.
Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає
відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності.

Для правильного
вирішення цього спору суд першої інстанції мав з»ясувати правовий режим майна.

Приймаючи
рішення, суд першої інстанції не дав правової оцінки тому, що допоміжні приміщення та технічне обладнання
двоквартирного будинку АДРЕСА_1 було передано рішенням виконавчого
комітету Чернівецької міської ради від 1 липня 1997 року №485/17 у спільну
власність власників квартир.

З огляду на те,
що сторони є власниками квартир двоквартирного будинку АДРЕСА_1, горище є їх
спільною власністю.

Правова
характеристика спільного майна власників квартир конкретизована у Законі
України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Згідно зі ст.1
цього Закону допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення,
призначені для забезпечення експлуатації будинку та

3

побутового обслуговування мешканців будинку /сходові
клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні,
кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні приміщення/.

Відповідно до
зазначеної статті нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового
комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об»єктом
цивільно-правових відносин.

З урахуванням
зазначеного, горище будинку АДРЕСА_1 є допоміжним приміщенням.

Разом з тим,
визначення судом першої інстанції статусу спірного приміщення як службового не
впливає на правовий режим горища, що перебуває у спільній власності власників
квартир.

Суд першої
інстанції хоча і послався на статті 386, 391 ЦК України, які регулюють захист права власності, проте
дійшов висновку про відсутність правових підстав для усунення перешкод у
здійсненні ОСОБА_1. права користування горищем.

Такі висновки суду першої інстанції спростовуються актом комунального житлового
ремонтно-експлуатаційного підприємства №9 м.Чернівці від 8 грудня 2006 року
№56, яким встановлено, що ОСОБА_3. та ОСОБА_4. замикають на ключ двері, що
розташовані на сходовій клітині між першим та другим
поверхами будинку, чим перешкоджають ОСОБА_1. користуватися горищем.

Відповідно до
Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного
будинку» співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в
межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що власники квартир є рівними у праві
володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями,
законодавством не встановлено обмеження права користуватися цими приміщеннями.

Отже, за
обставин чинення власнику ОСОБА_1. перешкод у користуванні допоміжним приміщенням,
його позовні вимоги підлягають задоволенню

Посилання суду
першої інстанці на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14
грудня 2001 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1. до
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. про захист права власності та усунення перешкод у
користуванні місцями загального користуванні у зв»язку з укладенням мирової
угоди не можна визнати обгрунтованим, оскільки наведене є підставою для
закриття провадження у справі.

Крім того, з
матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1.
посилався на чинення відповідачами перешкод у користуванні горищем з березня
2006 року, тобто на інші підстави позову.

Керуючись п.3
ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

4

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11 квітня 2007 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні горищем
задовольнити.

Зобов»язати
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні горищем будинку
АДРЕСА_1, забезпечити доступ до нього, не замикати на ключ двері, що
розташовані на сходовій клітині між першим та другим поверхами будинку.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.