УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2007 року квітня місяця 10 дня
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

Головуючого, судді_______________________ Берещанської І.І.________________________

Суддів__________________________________ Кузнєцової P.O., Сокола B.C.______________

При секретарі____________________________ Галіч Ю.Є._____________________________

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ майна
за апеляційною скаргою позивачки на рішення Чорноморського районного суду АРК
від 17.08.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_2.
по поділ майна. Змінивши позовні вимоги, позивачка та її представник в
судовому засіданні наполягали лише на розподілі земельної ділянки, розташована
за адресою: с АДРЕСА_1.

Рішенням Чорноморського районного суду АРК від 17.08.2006 року в задоволені
позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачкою ставиться питання про скасування рішення
суду і про ухвалення нового рішення, з тих підстав, що висновки
суду не відповідають дійсним обставинам справи і вимогам закону.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи
рішення, суд виходив з того, що шлюб між сторонами був розірваний за рішенням Чорноморського районного суду АРК від
9.03.2006 року, але сімейно-шлюбні відносини подружжя припинило з липня
2005 року. Відповідно до державного акту АЯ за № 681131 від 8.11.2005 р. про
право власності на земельну ділянку ОСОБА_2. є
власником земельної ділянки розміром 0,1234 га, яка розташована за адресою: с АДРЕСА_1. На
підставі рішення Міжводненської сільської ради від 27.02.2002 року позивачці
була надана земельна ділянка за адресою: с
АДРЕСА_2. Рішенням Міжводненської сільської ради від 31.01.2006 року у
зв'язку з добровільною відмовою ОСОБА_3.
від отримання земельної ділянки було скасовано рішення від 27.02.2002 року.

Посилаючись на
ст. 60 СК України та ст. 116 ЗК України, суд дійшов правильного висновку про
необхідність відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1. у зв'язку з

Справа № 22-2372/2007                                       Головуючий
по першій інстанції

Стебівко О.І. Доповідач
Берещанська І.І.

2

тим, що земельна
ділянка, яка розташована за адресою: с
АДРЕСА_1, не є сумісною власністю
подружжя, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно зі ст. 60
СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку
на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач став власником спірної
земельної ділянки під час окремого проживання при фактичному припиненні
шлюбних стосунків, чого не заперечувала позивачка в судовому засіданні при
розгляді справи в суді першої інстанції (а.с. 33), хоч і наполягала на її
поділі. Таким чином, кожний із сторін реалізував своє право на отримання
земельної ділянки у встановленому законом порядку. Той факт, що позивачка
відмовилася від земельної ділянки, яка була їй виділена за адресою: с АДРЕСА_2, на
користь своєї матері, - не має правового значення для вирішення даного спору,
так як в такий спосіб вона використала право розпорядження своїм майном.

Посилаючись на зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним
та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги щодо того, що при розгляді справи
не обговорювалося питання їх сумісного проживання на момент отримання
відповідачем спірної земельної ділянки, то такий довід є неспроможнім, оскільки
в матеріалах справи є копія рішення суду про розірвання шлюбу (а.с. 25), яким
встановлено, що з липня 2005 року подружжя шлюбних стосунків не підтримували,
спільного господарства не вели і мешкали
окремо. Відповідно до ч. З ст. 61 обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або
особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, і позивачка і відповідач,
як громадяни України, реалізували своє
право на земельну ділянку шляхом отримання її у власність, а у випадку
позивачки - відмови від отримання земельної ділянки. І тому довід апелянта, що
спірна земельна ділянка є їх спільною сумісною власністю, також є неспроможнім.

Інші доводи
апеляційної скарги, у підтвердження яких апелянт посилається на ст. 22 СК
України, не мають правового значення і тому також не можуть бути підставою для
скасування рішення і ухвалення нового рішення суду.

На підставі
вказаного і керуючись статтями 303, 307, 308 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія судців Судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Чорноморського районного суду АРК від 17.08.2006 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох
місяців.