Справа
№33ц-74кс/07 Категорія
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 травня 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Буренкової К.О., Довжук Т.С.,
Козаченка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, відсотків за користування
грошовими коштами, моральної шкоди, витрат на оплату юридичної допомоги та
судових витрат за касаційного скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2004
року,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
договором позики, відсотків за користування грошовими коштами, моральної шкоди,
витрат на оплату юридичної допомоги та судових витрат.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 9 квітня
2004 р. позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Постановлено стягнути на користь позивача з
відповідача 13791 грн. боргу за договором позики та відсотків за користування
позикою, 1500 грн. витрат по оплаті юридичної допомоги, 138 грн. судових
витрат, а всього - 15429 грн.

У задоволенні
вимог щодо відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2004 р.
рішення Долинського районного суду від 9 квітня 2004 р. частково змінено.
Стягнено на користь позивача з відповідача 5321 грн. боргу за договором позики
та 53 грн. 21 коп. судових витрат.

В решті рішення
суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а
рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне
застосування судом другої інстанції норм матеріального права і порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що підстав для
перегляду ухвали апеляційного суду не вбачається з врахуванням наступного.

Судами встановлено, що в лютому 2002 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір позики 5321 грн., на підтвердження чого останнім була складена
розписка, згідно якої він зобов'язався повернути борг позивачу до 31 грудня
2002 р. Однак зобов'язання за даною угодою відповідач не виконав. Тому суд
першої інстанції обгрунтовано стягнув на користь позивача з відповідача 5321
грн. боргу за договором позики.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині
стягнення на користь позивача відсотків за користування грошовими коштами,
апеляційний суд правильно вважав, що відповідно до ст.ст. 170, 374 ЦК 1963 p., положення яких
були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, відсотки по грошових
зобов'язаннях не допускалися.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частини
стягнення 1500 грн. витрат на оплату юридичної допомоги апеляційний суд також
вірно виходив з того, що ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідач
не надав доказів, як це передбачено ст. 15-1 ЦПК 1963 р., на підтвердження
оплати юридичних послуг.

Наведені у касаційній скарзі доводи таких висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до ч.2 ст. 324 ЦПК підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати
або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду,
чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Водночас встановлено, що ухвала апеляційного суду
постановлена з додержанням судами норм матеріального та процесуального права, а
в матеріалах справи відсутні передбачені ч.І ст. 338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст.332, 336 ЦПК України та Законом України «Про судоустрій
України» (із змінами від 22 лютого 2007 p.), колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області

ухвалила:

Касаційну
скаргу  ОСОБА_1  відхилити,  а
ухвалу  апеляційного  суду Кіровоградської області від 16 серпня
2004 р. - залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.