Справа № 22-ц-5855                                                  Головуючий
1 інст. - Кириченко О.Д.
Категорія: житлові                                                                   Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 грудня 2007 року судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді:              Борової С.А.,

суддів:                                     Даниленка
В.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі                         Гребенщиковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від
12 жовтня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поновлення порушеного права власника на житло шляхом усунення перешкод у
користуванні ним і вселення в житлове приміщення, визначення порядку
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2006
рокуОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних
вимог вказала, що на праві спільної сумісної власності їй та відповідачеві
належить квартираАДРЕСА_1Відповідач (її батько) позбавляє її та мити ОСОБА_3.
права користування вказаним житлом, замінив замок. Позивачка просила вселити її
у вказану квартиру, визначити порядок користування житловим приміщенням,
надавши ОСОБА_2. кімнату площею 12, 6 кв. м., а також зобов'язати ОСОБА_1. не
чинити позивачці перешкод у користуванні житлом.

В судовому засіданніОСОБА_2 свої позовні вимоги
підтримала.

Відповідач
ОСОБА_1проти задоволення позову заперечував, вказавши, що між сторонами була
досягнута домовленість щодо того, що зазначена квартира буде знаходитись у
користуванні відповідача, Ним за власні кошти на ім'я ОСОБА_2придбано інше
житло, яким вона, на думкуОСОБА_1
і повинна користуватися.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_2задоволені, поновлено її право користування квартироюАДРЕСА_1 у зв'язку
з цим вселено її в це житлове приміщення та зобов'язано ОСОБА_1. не
перешкоджати ОСОБА_2. у користування ним.

Визначено
порядок користування вказано квартирою таким чином: ОСОБА_2. виділено в
користування житлову кімнату жилою площею 12, 6 кв. м.,ОСОБА_1 житлову кімнату
площею 15 кв. м. Підсобні приміщення - коридор площею 6, 5 кв. м, кухню площею
7, 2 кв. м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет площею 0,7 кв. м. залишено
в загальному користуванні співвласників.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимогОСОБА_2.. При цьому посилається на те, що
суд при ухваленні рішення посилався на норми матеріального права, які регулюють
спільну часткову власність без припинення спільної сумісної власності сторін по
справі, вийшовши за межі позовних вимог. Крім того, судом не притягнуто до
участі у справі ОСОБА_3., чиї інтереси, на думку апелянта, зачіпаються рішенням
суду.

Судова колегія,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися до судового
засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

2

Відповідно до ч.
1,3 ст. 303 ЦГІК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях

Як вбачається з
матеріалів справи та встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2прізвище до шлюбу -ОСОБА_1в
порядку приватизації державного житлового фонду.

Вказане
підтверджується технічним паспортом на квартиру, виданим Харківським міським
БТІ (а.с. 5), довідкою від 25.10.2007 р. (а.с. 7), виданою на підставі
свідоцтва про право власності на вказане житло.

Наведені обставини не заперечуються сторонами по справі.

Постановляючи
рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2щодо усунення перешкод в
користуванні житлом та вселення в нього, суд першої інстанції обгрунтовано виходив
з того, що позивачка, як співвласник квартири, має право володіння,
користування та розпорядження нею відповідно до ст. ст. 317, 383 ІДК України, в
тому числі має право проживати у вказаному житлі. Наявність у неї іншого житла
на праві власності не позбавляє її такого права.

При цьому судова
колегія погоджується з висновком районного суду щодо ненадання ОСОБА_1 доказів
домовленості між ним та позивачкою щодо користування спірною квартирою. Не
надано таких доказів відповідачем і до суду апеляційної інстанції. Тому суд
вірно на підставі ч. 1 ст. 369 ЦК
України вирішив питання про задоволення позовних вимог у цій частині.

Стосовно
визначення порядку користування квартирою судова колегія приходить до висновку,
що судом першої інстанції при ухваленні рішення по справі помилково застосовано
ст. 358 ЦК України,
яка регулює здійснення права спільної часткової власності. Натомість, судом
встановлено, що спірна квартира належить співвласником на праві спільної
сумісної власності.

В той же час,
при розгляді справи судом вірно визначено, що рівність часток кожного із
співвласників у вказаній квартирі має місце, виходячи з вимог ст. 8 Закону
України „Про приватизацію державного житлового фонду".

Посилання
ОСОБА_1. на те, що суд вийшов за межі позовної заяви, оскільки застосував норми
матеріального закону, якими регулюється право спільної часткової власності, у
заявку з чим повинен був припинити спільну часткову власність, безпідставні,
оскільки суд постановив рішення щодо визначення порядку користування квартирою,
про що і був заявлений позов.

Рішення суду
мотивувалось рівністю часток з посиланням на відповідні норми матеріального
закону.

Доводи ОСОБА_1.
про те, що до справи не залучено ОСОБА_3., а її інтереси зачіпаються
постановленим рішенням суду, судова колегія не бере до уваги, так як вона не є
власницею квартири.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з
наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим,
підстав для його скасування або зміни не вбачається, та на підставі ст. 308 ЦПК
України залишає його без зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308,. 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

3

Рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 12 жовтня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України
в 2-місячний термін з дня набрання законної сили.