Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 квітня 2007 року                                                                                   м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого        Гнатенка
А.В.,

суддів:                 Барсукової
В.М.,          Гуменюка В.І.,

Григор'євої Л.І.,           Берднік
І.С., -

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі міста Донецька
(далі - Відділення) про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою
Відділення на рішення Петровського районного суду м. Донецька від 14 вересня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 грудня 2006
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року позивач звернувся в
суд із позовом до Відділення про відшкодування моральної шкоди на підставі
статей 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон № 1105-ХIV від 23
вересня 1999 року).

Зазначав, що, працюючи на підприємствах
вугільної промисловості, при виконанні трудових обов'язків отримав професійне
захворювання - хронічну вертеброгенну попереково-крижову радикулопатію, яке
вперше було виявлено ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Посилаючись на зазначені обставини,
просив стягнути з відповідача
75 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Петровського районного суду м.
Донецька від 14 вересня 2006 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного
суду Донецької області від 18 грудня 2006 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Відділення на користь
ОСОБА_1. 24 тис. грн. у порядку відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі Відділення просить
скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню,
а судові рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові
з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач,
працюючи на підприємствах вугільної промисловості, при виконанні трудових
обов'язків отримав професійне захворювання - хронічну вертеброгенну
попереково-крижову радикулопатію, виявлене ІНФОРМАЦІЯ_1 року (акт про
розслідування професійного захворювання ІНФОРМАЦІЯ_30).

Висновком МСЕК від ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_1. вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності на 70%
унаслідок зазначеного професійного захворювання та визнано інвалідом другої
групи.

Задовольняючи позов ОСОБА_1. про
відшкодування моральної шкоди на підставі статей 15, 21, 34 Закону № 1105-ХIV від 29
вересня 1999 року, суди виходили з факту спричинення йому моральної шкоди
професійним захворюванням та обов'язку відповідача відшкодувати цю шкоду.

При цьому суди виходили з того, що дія
Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» на правовідносини
сторін не поширюється.

Однак такий висновок зроблено судом у
зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, норми статей 1, 15, 21, 28, 34
Закону № 1105-ХIV від 29 вересня 1999 року передбачають обов'язок Фонду відшкодувати
моральну шкоду у разі настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 13 цього Закону
страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи
психічну травму за обставин, зазначених у Законі, з настанням яких виникає
право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та /або/
соціальних послуг.

Страховий випадок з позивачем настав
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, коли йому вперше було встановлено стійку втрату
працездатності у зв'язку з професійним захворюванням і з цього часу в нього
виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Однак відповідно до ч. 27 ст. 77
розділу VI «Особливі положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2006
рік» на 2006 рік зупинено дію абзацу четвертого статті 1 (в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей), підпункту «е»
пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої
статті 34 Закону № 1105-ХIV від 29 вересня 1999 року щодо права потерпілого на
відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин у суду першої
інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог,
а у апеляційного суду - для висновку про законність рішення суду першої
інстанції.

Ураховуючи, що судами при вирішенні
спору неправильно застосовані норми матеріального права, судові рішення підлягають
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в Кіровському районі м. Донецька задовольнити.

Рішення Петровського районного суду м.
Донецька від 14 вересня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області
від 18 грудня 2006 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі   м. Донецька про відшкодування моральної
шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                       А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                 Л.І.
Григор'єва

В.М. Барсукова

І.С. Берднік

В.І. Гуменюк