Апеляційний суд
Кіровоградської області
Справа № 22-155 2007 p.                                                Головуючий у 1-й інстанції- Чельник O.І.
Категорія-11,18                                                                      Доповідач-Авраменко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
лютого 2007  року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючої судді:  Авраменко Т.М.

Суддів: Гайсюка О.В.,Суровицькій Л.В.

при секретарі :Слюсаренко Н.Л. за
участю позивачки ОСОБА_2,ЇЇ представників ОСОБА_3 і адвоката ОСОБА_1,
представника відповідача Беспальченка
В.М.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Кіровоградського регіонального
управління державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому будівництву" на рішення
Ленінського районного суду м.Кіровограда від 19 вересня 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Кіровоградського регіонального
управління державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву"
дочірнього підприємства "Молодіжний центр ТОВ МЖК
"Регул" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної невиконанням договору.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін і їх представників, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2005 року ОСОБА_2звернулась в суд із
позовом до Кіровоградського регіонального
управління державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд
сприяння молодіжному житловому будівництву" (далі -Фонд) ,третя особа дочірнє підприємство "Молодіжний центр ТОВ МЖК
"Регул" (далі -ДП) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначала,що 19 липня 2002 року вона з Фондом уклала договір №НОМЕР_1 про надання пільгового довготермінового
кредиту молодим сім*ям на будівництво житла на суму 50552 грн., внесла
попередній внесок в сумі 1613
грн.

Оскільки відповідач не виконав свої договірні обов*язки, квартира до цього
часу не побудована, просила стягнути на відшкодування моральної шкоди 27 000 грн.

Ухвалою суду від 02 листопада 2005 року ДП притягнуто до участі у справі як співвідповідач.

В ході розгляду справи свої позовні вимоги уточнила, просила зобов*язати
Фонд належно виконати зобов'язання згідно кредитного
договору №НОМЕР_1 від 19 липня 2002 року шляхом перерахування кредитних
коштів у розмірі та на умовах, визначених

2 договором та стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в сумі 5000 грн,а також відшкодувати  матеріальну
шкоду  в  розмірі
5840  грн.,заподіяну  їй  необхідністю оплачувати
оренду квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 19 вересня 2006 року задоволено позов
частково.

Суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали своїх зобов*язань перед позивачкою
та не збудували будинок, зазначений в договорі.

Судом стягнуто з відповідачів солідарно на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням договору 2000 грн. та зобов*язав Фонд належно виконати зобов'язання згідно кредитного договору №НОМЕР_1 від 19 липня 2002 року шляхом перерахування коштів у розмірі та на
умовах визначених договором.

В задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі Фонд просить скасувати рішення суду першої інстанції
та направити справу на новий розгляд в суд першої
інстанції Зазначає,що суд дав неправильну оцінку доказам по
справі, що призвело до неправильного вирішення справи,висновок суду не відповідає обставинам справи, суд неправильно
застосував норми матеріального права.

В засіданні апеляційного суду представник Фонду підтримав доводи
апеляційної скарги, а інші учасники процесу просили відхилити апеляційну
скаргу, оскільки рішення суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частковою
рішення суду скасувати в частині позовних
вимог про покладення зобов*язання на Фонд та стягнення з відповідачів коштів на відшкодування моральної шкоди і на
правову допомогу та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог з
наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що 19 липня 2002 року між позивачкою і Фондом було укладено кредитний договір №НОМЕР_1 про надання від імені держави позивачці цільового кредиту в сумі 50552 грн. на будівництво житла загальною площею 48,89 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 Використання кредиту здійснюється виключно безготівково, шляхом перерахування на рахунок підрядника суми
коштів за розпорядженням Фонду (а.с.6-9).

В день укладення кредитного договору позивачу Фондом було передано незавершене будівництво, як кредитів розмірі 50552 грн.,розташоване за адресою АДРЕСА_1,що
підтверджується актом прийому-передачі незавершеного
будівництва як кредиту на фінансування будівництва квартири від 19 липня 2002 року (а.с.12),який підписала
позивачка, тобто вона погодилась на отримання кредиту не
коштами,а незавершеним будівництвом.

Виконання кредитного договору замість коштів матеріальними цінностями не
суперечить п.25 Положення про порядок надання пільгових довготермінових
кредитів молодим сім*ям та одиноким молодим громадянам на будівництво
(реконструкцію) житла,затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України 29 травня 2001 року №584.

Таким чином,Фонд умови кредитного договору про надання кредиту виконав за домовленістю сторін шляхом передачі незавершеного
будівництва на суму, зазначену в кредитному договорі.

Висновок суду, що Фондом не виконано умови кредитного договору по наданню кредиту, не відповідає обставинам справи, тому суд
безпідставно зобов*язав Фонд виконати зобов'язання згідно
кредитного договору №НОМЕР_1 від 19 липня 2002 року шляхом перерахування коштів у розмірі та на умовах визначених договором і в
цій частині позовних вимог рішення суду підлягає
скасуванню відповідно до п.З ч.І ст.309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї частини позовних
вимог.

Вимоги про визнання кредитного договору недійсним в частині його виконання
незавершеним будівництвом або про розірвання його позивачкою не заявлялись,
тому в межах заявлених позовних вимог позов
не може бути задоволений.

Слід також зазначити, що рішення суду про зобов'язання Фонду належно
виконати кредитний договір є не конкретним, що унеможливлює його виконання в
примусовому порядку і навіть перерахуванням цих
коштів питання забезпечення житлом позивачки не вирішується, що випливає з умов договору (а.с.10-11),оскільки будинок може
бути збудований лише за наявності кількості
позичальників відповідно до кількості квартир в будинку та
належного фінансування з бюджету .

Стягуючи на користь на користь позивачки 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідачами, які на думку суду не виконали свої зобов'язання за кредитним договором та договором на дольову
участь у будівництві житла, порушено права позивачки, внаслідок чого та зазнала
моральних страждань. При цьому суд керувався
нормами ст. 1167 ЦК України.

Однак, зазначена норма закону регулює правовідносини, що виникають із заподіяння позадоговірної шкоди, а тому не поширюється на
спірні договірні відносини.

Також суд послався на норми ст.611 ЦК України ,яка встановлює правові
наслідки порушення зобов'язання тому числі і
відшкодування моральної шкоди.

Однак, відповідно до ст.611 ЦК України,у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди.

Наслідки порушення договору кредитодавцем встановлені ст.ст.625,1050,1054,а
підрядником ст. 883 ЦК України,які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не передбачають таких наслідків порушення договору
кредитодавцем та підрядником і укладені між сторонами
кредитний договір та договір на дольову участь у будівництві житла (а.с.6-9,10-11),а також норми Цивільного Кодексу
Української РСР, які діяли на час укладення договорів.

Наведене свідчить ,що судом неправильно застосовано норми матеріального
права і в цій частині позовних вимог рішення суду
відповідно до п.4 ч. 1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові про відшкодування
моральної шкоди.

Оскільки всі позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню, то
відповідно до ст.88 ЦПК України витрати
понесені нею за правову допомогу відшкодуванню не підлягають, тому рішення суду
підлягає скасуванню і в цій частині.

Спір про відшкодування матеріальної шкоди судом вирішено правильно.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307,п.3 і п.4 ч.І ст.309, ч.2
ст.314,

4
ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Кіровоградського регіонального управління державної спеціалізованої
фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву" задовольнити частково.

Скасувати
рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 19 вересня 2006 року в частині
зобов'язання Кіровоградського регіонального управління державної
спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву" належно виконати зобов*язання згідно кредитного
договору А НОМЕР_1 від 19 липня 2002 року шляхом
перерахування кредитних коштів у розмірі та на умовах,визначених
договором,стягнення з відповідачів коштів на відшкодування моральної шкоди та
витрат за надану правову допомогу.

В задоволенні цієї частини позовних
вимог ОСОБА_2відмовити.

В решті рішення суду залишити без
зміни.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним
законної сили.