АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2007 року                                                                                                              м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

Головуючого Яремка В.В.

Суддів Міцнея В.Ф., Чупікової В.В.

Секретаря Малої І.М.

за участю представників позивачки
ОСОБА_1, ОСОБА_2 , відповідача
ОСОБА_3, його представника -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 16 листопада 2006 року в справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2006 року ОСОБА_5
звернулася до суду з даним позовом.

Зазначала, що відповідач за безстроковим договором позики протягом 2000 року позичив у її сина - ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 7000 доларів США, частину яких повернув у 2001 році. Станом на 17 червня 2001 року відповідач позичив у ОСОБА_6 6000 доларів США (еквівалент у національній валюті складає 30060 грн.).

Посилалась на те, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, а вона, як єдиний спадкоємцем,
отримала свідоцтво про право на спадщину.

Зазначаючи, що після смерті сина відповідач не здійснив жодної дії, яка б
свідчила про намір виконати вказане грошове
зобов'язання та не повертає позичені кошти членам сім'ї спадкодавця, позивачка просила стягнути з відповідача борг в сумі 30060 грн.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16 листопада 2006 року позов задоволено.

З відповідача на
користь позивачки в рахунок повернення боргу стягнуто 30300 грн. та судові
витрати у розмірі 30 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення , яким у позові відмовити.

Посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального
права та процесуального права.

справа № 22ц- 77                                                                                            Головуючий у 1-й інстанції

категорія 11/18                                                                                                            Марчук В. Т.

Доповідач Яремко В.В.

Зазначає, що судом не встановлено чи мало місце звернення позивачки або її покійного сина до відповідача про повернення суми боргу,
коли така вимога мала місце, не з'ясовано чи повідомляла
позивачка про перехід до неї як нового кредитора прав у відповідному
зобов'язанні.

Апелянт посилається на помилкове застосування до спірних правовідносин ч.1 ст. 1230 ЦК України та на незастосування ч. 2 ст. 517 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України.

Зазначає також, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки стягнув з відповідача більшу суму грошових коштів, ніж ту, що
просила позивачка.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правил,
зазначених у ч. 1 ст. 1230 ЦК України про перехід до спадкоємця право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях, а
також зробив висновок про те, що до позивачки як до нового кредитора
відповідно до ст..ст.512-514 ЦК України перейшли права первісного кредитора - її сина ОСОБА_6 у зобов'язанні за
договором позики грошей.

Однак, до такого висновку суд прийшов внаслідок неповного з'ясування
обставин справи та порушення норм
матеріального права, що відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог.

По справі встановлено, що спірний договір між ОСОБА_6 та відповідачем укладено у 2000 році - до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року і діяв після набрання цим кодексом
чинності. За договором позики грошей сторони не обумовили строку
повернення позики.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України 2003 року щодо цивільних відносин, які виникли до набрання
чинності Цивільним кодексом, положення цього
кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України 2003 року якщо договором не встановлений
строк повернення позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом
тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Встановлено, що ні сторона у договорі ОСОБА_6, ні позивачка - спадкоємець не пред'явили до відповідача відповідної вимоги про повернення позики. Цього
не заперечують представники позивачки.

Позивачка звернулася безпосередньо до суду з позовом до відповідача для повернення
позики.

За таких обставин, позов є безпідставним і в його задоволенні слід
відмовити. Даний позов заявлено передчасно.

Цих обставин суд першої інстанції не врахував , помилково застосував до спірних відносин положення ч.1 ст. 1230 ЦК України та неправильно застосував ст.. 1049 ЦК України, внаслідок чого прийшов до неправильного висновку про необхідність задоволення
позову.

На підставі ст..Ю49 ЦК України та керуючись ст.ст.209, 218, 307, 309 ЦПК України, колегія судців, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 16 листопада 2006 року
скасувати.

В позові ОСОБА_5
до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців .