У Х В А Л А

І м е н е м  У к р
а ї н и

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Яреми А.Г.,

Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши у  попередньому судовому засіданні в м. Києві 29
листопада  2007 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - відділ опіки та піклування Франківської
районної адміністрації м. Львова, відділ опіки та піклування Шевченківської
районної адміністрації м. Львова  про
визначення місця проживання дитини за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Шевченківського районного суду м. Львова від 5 грудня 2006 р. та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2007 р.

в с т а н о в и л а:

У вересні 2005 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи - відділ опіки та піклування Франківської
районної адміністрації м. Львова, відділ опіки та піклування Шевченківської
районної адміністрації м. Львова  про
визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 1995 по 2001 р.р.
перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження. Після
розірвання шлюбу ОСОБА_2 пішла
проживати до іншого чоловіка, у 2004 р. народила від нього іншу дитину. З 1998
р. по 2000 рік та з 2003 р. по 2005 рік ОСОБА_3 проживала разом з ним як батьком, її доглядала також
його мати,  оскільки на той час ОСОБА_2 фактично вже покинула
родину та пішла жити до іншого чоловіка, вона не мала  постійного заробітку та місця проживання, у
неї були проблеми особистого характеру. У серпні 2005 р. відповідачка  забрала доньку від нього як батька, мотивуючи
це тим, що ОСОБА_3 їй
потрібна для того, щоб допомагати доглядати меншу дитину. Після цього ОСОБА_3 почала безпідставно
пропускати навчання в школі, значно погрішила стан успішності.

У даний час він має стабільний заробіток, постійне місце
проживання,  дуже любить дитину  та опікується нею, також  за дівчину турбується його  мати, допомагає йому в її вихованні. Просив
задовольнити позов та визначити місце проживання дитини з ним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 5 грудня 2006 р.,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 березня
2007р., позовні вимоги задоволені.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судами першої та
апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить їх
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для  скасування
ухвалених у справі судових рішень
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час  розгляду
справи  в  касаційному
порядку   суд перевіряє  в
межах  касаційної  скарги
правильність застосування судом першої
або  апеляційної  інстанції
норм  матеріального  чи процесуального  права
і  не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
чи відкинуті   ним,   вирішувати
питання   про   достовірність  або недостовірність того чи іншого доказу,  про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом
першої та апеляційної інстанції були допущені порушення або неправильне
застосування норм  процесуального права,
які призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2
на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 5 грудня 2006 р. та
ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26 березня 2007 р. відхилити та зазначені судові рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Верховного Суду України

Ярема
А.Г.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.