Справа № 2-345 за 2007 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

.   18 травня 2007 p.

Стахановський міський суд Луганської області

у складі:

головуючого: судді ШАРГАРОВСЬКОЇ
В.І.

при секретарі             СКРИПНИК Г.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стаханові цивільну справу . за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та 3-ї особи виконавчого комітету Теплогірської
міської Ради про зобов'язання відповідача не чинити
перешкоди в користуванні власністю, знести самовільно побудований сарай біля балкону
квартири, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Стахановського міського суду Луганської області із
позовом до відповідача та 3-ї особи про зобов'язання відповідача
не чинити перешкоди в користуванні власністю, знести самовільно побудований
сарай біля балкону квартири, стягнення моральної шкоди та витрат на правову
допомогу.

В
обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що у 1961 р. під час
заселення будинку АДРЕСА_1, мешканцям під сусіднім будинкомАДРЕСА_2
були виділені сараї, в яких знаходилися льохи для зберігання вугілля, дров та
інших предметів. В тому ж році відповідач
побудував сарай біля будинку № 20 по вул. Шепетовській поряд з балконом позивача.
Коли у позивача була родина, вони не відчували неподобства, т.я. чоловік ч
позивача був в квартирі і вони не лякалися, що з ними що -небудь скоїться. У
1991 р. позивач повернулася додому і побачила, що сарай відповідача розширений,
а з іншого боку побудований сарай сусіда з квартири № 19 - ОСОБА_3 В тому ж
році, в вересні місяці, позивач звернулася до Теплогірської міської Ради із
заявою про зніс сараїв. Сусід з квартири №
19 зруйнував свій сарай, а відповідач підізвавши позивача до сараю, повідомив,
що зносити його не буде. Його викликали до виконкому, але він туди не з'явився.
Виконком не приймає мір для того, щоб розібрати сарай. Сарай відповідача
дерев'яний, неплановий, винесений за лінію загальної забудови сараїв,
знаходиться на відстані 1,5 м. від балкона позивача. У зв'язку з наявністю
сараю у позивача неестетичний *• вигляд балкону, з криши сараю на балкон
позивача потрапляють бездомні кішки, при пожежі разом із сараєм горітиме і
балкон позивача. Просить суд зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкоди в користуванні власністю, знести самовільно
побудований сарай біля балкону квартири позивача, стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі 1850 грн. та ьитрати на правову допомогу в сумі 300
грн.

В судовому
засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі і надала
суду пояснення, які повністю співпадають з доводами, викладеними в позовній
заяві. Просить позов задовольнити повністю.

Представник позивача підтримав позовні вимоги позивача, надав пояснення,
які повністю співпадають з поясненнями позивача, просить позов задовольнити.

2

Представник
відповідача пред'явлені вимоги не визнала і суду повідомила, що дійсно у 1962 p., коли родина відповідача, а також
інші мешканці будинку та будинків, розташованих поблизу, а саме
будинкуАДРЕСА_2, отримали квартири, вони побудували поруч з будинком сараї в
яких зберігали вугілля, дрова та інший домашній скарб, т.я. будинок був  газифікований і квартири опалювалися вугіллям
та дровами. Підвалу в будинку сторін, так само, як і в будинках, розташованих
поруч, не було. Позивач, так само, як і відповідач і інші мешканці будинку, має в тому самому ряду свій сарай, яким
користується і до теперішнього часу. Мешканці будинку будували сараї
самотужки. Всі роки сарай відповідача не створював перешкод позивачу в
користуванні її балконом. Балкон позивача має такий самий вигляд, як і

балкони інших мешканців будинку, нічим від них
не відрізняється. На теперішній час в зазначеному сараї родина відповідача
зберігає консервацію. Ніяких горючих матеріалів в сараї не зберігається. Весь
конфлікт утворився з приводу того, що відповідач відмовив позивачу спилити сухі
дерева біля будинку. Відповідач не відмовив позивачу в допомозі, а тільки
пояснив, що виконає цю роботу коли потеплішає. Не погодившись з відповідачем,
позивач сказала, що тоді вона заставить відповідача зруйнувати його сарай і
почала писати скарги. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Представник 3-ї особи повідомив, що про конфлікт, який
виник між сторонами з

приводу сараю, він дізнався тільки в залі
судового засідання. Йому відомо, що у 196] -1962 роках біля будинків по вул.
Шепетовській в м. Теплогірську мешканці самочинно побудували сараї, в яких
зберігають вугілля та дрова, т.я. будинки не газифіковані. Мешканці будинків
зберігають в них свій скарб, користуються льохами, т.я. будинки не мають
підвалів. Для усунення конфлікту відповідачу треба звернутися до відповідних
органів для оформлення відповідних документів на сарай.

Свідок ОСОБА_4
суду пояснила, що з дня народження, а саме з 1972 p., мешкає в
одному будинку зі сторонами. її родина також має сарай, який знаходиться прямо
проти під'їзду будинку, але ніяких претензій з цього приводу а ні позивач, а ні
інші мешканці будинку свідку не висловлюють. В грудні 2004 р. вона стала
свідком розмови між позивачем та відповідачем з приводу того, що позивач
сказала  відповідачу попиляти 2 сухі
дерева, які знаходилися біля під'їзду. На цю пропозицію позивача відповідач
відповів, що треба трошки почекати, поки потеплішає, але позивач з

цим не погодилась, бо хотіла, щоб він спилив дерева відразу ж
і сказала, що якщо відповідач не убере сухі дерева, то вона прибере їх сарай.
Сама позивач в одному ряду з сараєм відповідача має своїх 2 сараї, якими
користується до теперішнього часу.

Свідок ОСОБА_5
суду повідомила, що мешкає в одному будинку зі сторонами. її квартира
знаходиться на першому поверсі будинку, прямо під ' квартирою позивача.
Недалеко від будинку дійсно знаходиться сарай відповідача, але яких - небудь
перешкод свідку він не чинить, хоча розташований напроти її вікон. Позивач, як
і відповідач і інші мешканці будинку, має свої сараї де зберігає вугілля та
дрова для опалення своєї квартири. Ніякого дозволу на будівництво своїх сараїв
позивач, як і інші мешканці будинку, не має. Сарай відповідачів був побудований
приблизно у 1961

. -1962 роках і
до 2005 р. не створював перешкод позивачу, але, коли у грудні 2004 р.
відповідач відмовив позивачу спилити сухі дерева біля під'їзду, їй відразу став
перешкоджати сарай відповідача.

Вислухавши
пояснення позивача, представників:
позивача,  відповідача, 3-ї

особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, та
оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних
висновків:

Відповідно до
вимог ст. 4 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України в редакції 2004 р. Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин, що виникли
після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав
і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

3

Предмет спору, який виник між
сторонами, - сарай, був побудований у 1962 році, т.т. до

набрання
чинності кодексом в редакції 2004 p., але
правовідносини, які виникли між

сторонами з приводу предмету спору, продовжують існувати
після набрання чинності

Цивільним кодексом в редакції 2004 р., тому на підставі викладеного, суд приходить до

висновку,
що до правовідносин сторін слід застосовувати положення Цивільного кодексу

України
в редакції 2004 р. ( далі ЦК
України).

Згідно з
вимогами ч.1  ст.
376 ЦК України
житловий будинок, будівля,

споруда,   інше
нерухоме  майно  вважаються
самочинним  будівництвом,   якщо
вони

^збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без

належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням

будівельних норм і правил.

В судовому
засіданні встановлено, що відповідач у 1962 році на земельній ділянці, що не була виділена йому для цієї мети,
без належного дозволу та затвердженого проекту побудував сарай.
Зазначений факт підтверджено поясненнями позивача, свідків, листом начальника Стахановського міського
управління ДУ МЧС Луганської області ( а.с.6 ), листом начальника
управління містобудування, архітектури та землеустрою ( а.с. 7) і не
оскаржується представником відповідача. Таким чином, сарай побудований

відповідачем біля будинку АДРЕСА_1 є самочинним

будівництвом.
Сарай побудовано на землі, яка не належить позивачу на праві особистої

власності
і не передана їй в користування чи оренду у встановленому законом порядку,

побудовано
поза межами власності позивача - квартири № 18. Позивач не надала суду

доказів того, що вона понесла які - небудь додаткові
витрати по переобладнанню балкону

своєї
квартири у зв'язку з самочинним будівництвом відповідачем свого сараю. Сарай

відповідачем було самочинно побудовано у 1962 році. З
зазначеного часу місце його

розташування не змінювалося. До 2005 р. відповідач не
зверталася до відповідних органів

місцевого
самоврядування з приводу відчування неподобства у зв'язку з місцем

розташування
сараю відповідача. Доводи позивача з приводу того, що ще у 1991 р. вона

зверталася    з цього питання до виконкому Теплогірської
міської Ради і  відповідач

притягувався до
адміністративної відповідальності, спростовуються відповіддю завідуючої
архівного відділу Стахановської міської Ради ( а.с. 21 ), а статтею 257 ЦК України
передбачений загальний строк позовної давності тривалістю 3 роки. Таким чином
самочинно збудований відповідачем на земельній ділянці, яка належить
територіальній . громаді м.Тешюгірська, сарай, не може чинити перешкод позивачу
в користуванні її власністю, а саме
квартирою № 18, розташованою в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ч.7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення
від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом
відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила ( здійснює )
будівництво провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила ( здійснює )будівництво, відмовляється від
її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила ( здійснює) будівництво.

Таким чином суд постановлює рішення про знесення самочинно збудованих
об'єктів на підставі позовів відповідних органів державної влади або органу
місцевого самоврядування до яких позивач не відноситься.

У відповідності
до вимог п.2   Пленуму Верховного Суду
України «Про

судову практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової) шкоди» № 4 від

31.03.1995 р.
спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної

(  немайнової
)  шкоди розглядаються у  випадках,
коли  право  на її
відшкодування

передбачено
спеціальним законодавством. Законом України «Про власність», який, як

4

зазначено в його
преамбулі, регулює всі відносини власності
на території України, відшкодування моральної шкоди, як спосіб захисту
права власності не передбачене.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не

інакше як на
підставі доказів сторін та інших осіб.

Позивач
звернулася до суду із клопотанням про стягнення з відповідача витрат на юридичну допомогу в сумі 300 грн., але
не навела доказів понесення зазначених витрат.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача є не обгрунтованими і не підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.
257, 376 ч. 1,7; ч.4 Прикінцеві та перехідні положення ЦК

України в
редакції 2004 p.; розділом VIII Захист права власності Закону України  « Про

власність»; п.2
Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в

справах про
відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р.;ст.ст.

10,11,60, 209
ч.3, 212-215,292, 294 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити у ,    повному обсязі у
зв'язку з їх необґрунтованістю.

Рішення може
бути оскаржено протягом 10 днів, з дня його проголошення, шляхом подання до
Стахановського міського суду Луганської області письмової заяви про апеляційне
оскарження та шляхом подання протягом 20 днів, з дня подання заяви про
апеляційне оскарження, апеляційної скарги до Апеляційного суду

Луганської області через Стахановський
міський суд Луганської області.