№2-52/2007
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

25 грудня
2007 року.                   м. Першотравенськ.

Першотравенський
міський суд Дніпропетровської обл. у складі головуючого             : судді Зайцева В.В.

при
секретарі       : Фадєєвій Т.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» Кірпа В.М., представника другого відповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Першотравенську
Голуб О.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства
«Павлоградвугілля» і третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Першотравенську про перерахунок сум відшкодування
шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків,

В С Т А Н О В И В :

28.12.2001 року
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до шахти ім. М.І. Сташкова,
правонаступником якої нині є Відкрите акціонерне товариство «Павлоградвугілля»,
про перерахунок виплат по відшкодуванню шкоди завданої його здоров'ю внаслідок
виробничої травми за період з 01.01.1993р. по 31.03.2001р., та стягнення на
його користь 26435 грн.04 коп. недоплати по щомісячним виплатам, 7 грн.90 коп.
недоплати одноразової допомоги і 26 грн.65 коп. його  витрат при розгляді справи у суді.

В ході розгляду справи представник позивача повністю
підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, з мотивів того, що  саме наведений в позовній заяві розрахунок
щомісячних платежів та одноразової допомоги по відшкодуванню шкоди завданої при
виконанні трудових обов'язків був передбачений Правилами відшкодування шкоди як
єдиним, діючим на той час законодавством України, а відповідач невірно
застосував законодавство, що призвело до зменшення розміру цих виплат.

Представник відповідача ВАТ «Павлоградвугілля» позов не
визнав, пояснивши, що позивачу було вірно нараховано одноразову допомогу та
щомісячні виплати відшкодування шкоди, тому просить суд відмовити йому в
задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - ВВД ФССНВ у м.
Першотравенську позов   не визнала,
вважає, що відповідачем - ВАТ «Павлоградвугілля» було вірно нараховані та
виплачені суми відшкодування шкоди і Фонд продовжує нараховувати та сплачувати
ці виплати також вірно.

Вислухавши думку сторін і вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного:

Як було встановлено в ході слухання справи позивач
ОСОБА_2 раніше перебував в трудових відносинах з шахтою ім. М.І. Сташкова,
правонаступником якої нині є ВАТ «Павлоградвугілля», в якості гірничого майстра
дільниці ВТБ, з повним робочим днем в шахті.

10.09.1992р., при виконанні своїх трудових обов'язків
гірничого майстра дільниці ВТБ на шахті ім. М.І. Сташкова, він отримав
виробничу травму.

30.05.1993р. по цій виробничій травмі, за висновком МСЕК,
йому було встановлено 20% стійкої втрати професійної працездатності з 01.01.1993р.
Під час наступного огляду на МСЄК, з 02.10.1994р. йому було встановлено 80%
стійкої втрати працездатності. В подальшому ступінь втрати працездатності не
змінювалась.

Після первинного огляду позивача на МСЕК, шахта ім. М.І.
Сташкова наказом №343 от 26.06.1993р. нарахувала позивачу щомісячні виплати
відшкодування шкоди з 01.01.1993р. у розмірі 17289 руб.02 коп. (0,17 грн.) із
заробітку 86455 руб.08 коп.(0,86 грн.) і наказом №347 від 02.07.1993р.
нарахувала одноразову допомогу у розмірі 1650646 руб. (16 грн. 51 коп.) із
заробітку позивача 82532 руб.30 коп.(0,82 грн.).

Одноразова допомога у розмірі 1650646 руб.(16 грн.51
коп.) виплачена позивачеві у липні 1993р.

Після повторного обстеження на МСЕК від 25.11.1994р.,
яким позивачеві було встановлено 80% втрати працездатності і 2 групу
інвалідності з 02.10.1994р. по тій же травмі, наказом по шахті ім. М.І.
Сташкова за №768 від 28.11.1994р. позивачеві були нараховані: щомісячні виплати
у розмірі 3807143 крб. (38 грн.07 коп.) і одноразова допомога за додатково
встановлені по тому ж ушкодженню здоров'я 60 % втрати працездатності 285535740
крб. (2855 грн. 36 коп.) виходячи із середнього заробітку гірничого майстра, що
склався по підприємству в жовтні 1994р. - 4758929 крб. (47 грн.60 коп.).

Одноразова допомога у розмірі 285535740 крб. (2855 грн.
36 коп.) виплачена позивачеві у листопаді 1994р.

Починаючи з 01.01.1993 року, позивачеві на шахті ім. М.І.
Сташкова щомісячні виплати виплачувались на підставі п.12.27 Галузевої угоди по
тарифам, трудовим і соціальним гарантіям, укладеної між Держвуглепромом України
і галузевими профспілками 12.02.1992р. з послідуючими змінами і доповненнями,
розраховуючи їх розмір виходячи з середнього заробітку, який склався на
підприємстві по відповідній професії в місяці, який передував місяцю виплати.

За вказаний в позовних вимогах період: з 01.01.1993р. по
31.12 2000р., позивачу, виходячи з долученої до справи довідки, відповідачем
були нараховані та сплачені  щомісячні
виплати на загальну суму 23256 грн. 74 коп.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд приходить до
висновку, що для їх правильного врегулювання необхідно зробити розрахунок
виплат по відшкодування шкоди відповідно до Правил відшкодування шкоди і інших
нормативних актів, в діючій на той час редакції, з порівнянням  з фактичними виплатами, сплаченими
відповідачем:

Вирішуючи питання про порядок обчислення середнього
заробітку для нарахування виплат по відшкодуванню шкоди, суд вважає, що це
питання врегульовано:

ч.2 п.4 Постанови кабінету Міністрів України №276 від 26
травня 1992р. «Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України від
29 квітня 1992р. «Про підвищення соціальних гарантій для населення», яким
вказано: «Установити, що при визначенні розмірів відшкодування шкоди у випадках
трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, які призначатимуться після 1
травня 1992 p., середньомісячний заробіток обчислюється за три місяці, що
передували каліцтву або встановленню втрати працездатності. Сума заробітної
плати до 1 травня 1992 p. збільшується на величину підвищення на підприємстві
тарифних ставок і посадових окладів.»

п.12.27 Галузевої угоди по тарифам, трудовим і соціальним
гарантіям, укладеним між Мінвуглепромом і галузевими профспілками вугільної
промисловості в редакції від 09.12.1993р., згідно якого, за бажанням
потерпілого, для нарахування виплат відшкодування шкоди, може братись середній
заробіток по відповідній професії, який склався на підприємстві на момент
виплат, якщо він не менший за розмір, визначений за Правилами.

п.28 «Правил відшкодування власником підприємства,
установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної
працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових
обов'язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №472 від
23.06.1993р. в діючій у відповідний період редакції змін, внесених постановами
КМУ:  №71 від 08.02.1994р.,  №492 від 18.07.1994р., №843 від 16.12.1994р.,
№42 від 20.01.1995р., №103 від 08.02.1995р., №410 від 13.06.1995р., №777 від
02.10.1995р., №34 від 10.01.1996р., №832 від 26.07.1996р., №1100 від
03.10.1997р., яким регулюється подальший перерахунок виплат відшкодування шкоди
у разі зміни ступеня втрати працездатності, росту тарифних ставок і заробітної
плати.

Згідно наданої відповідачем довідки, особистий середній
заробіток позивача за 3 місяці за посадою гірничого майстра дільниці ВТБ  до травми
-10.09.1992р.: червень, липень і серпень 1992р.,
(відкоригований на коефіцієнт підвищення посадових окладів в липні 1992р. та з
заліком ¼ частини вислуги років за 1992р.),  становить - 47768 руб..63 коп., що в
гривневому еквіваленті  відповідає 0,48
грн.

З врахуванням коефіцієнту 3,5 застосованого на
підприємстві з 01.11.1992р., цей заробіток, станом на день встановлення МСЕК
позивачеві стійкої втрати працездатності - 01.01.1993р.  становить 01 грн.67 коп. , що є більш
високим заробітком, ніж взяті за наказами №343 від 26.06.1993р. - 0,86 грн.
- для нарахування щомісячних виплат і №347 від 02.07.93р. 0,83 грн. - для
нарахування одноразової допомоги.

Згідно п.12.27 Галузевої тарифної угоди в вугільній
промисловості, в редакції від 24.11.1992р., для нарахування виплат втраченого
заробітку (чи його частини), а також одноразової допомоги, за бажанням
потерпілого, може братись середній заробіток по відповідній професії (посаді)
на підприємстві, що склався на момент виплати.

Середній заробіток, розрахований згідно постанови КМУ
№276 від 26.05.1992р. є вищим, чим взяті підприємством для нарахування виплат
відшкодування шкоди, тому саме заробіток 1 грн.67 коп. має братись для
їх розрахунків.

З врахуванням терміну виплат, змін тарифних ставок,
ступеня втрати працездатності, виплати відшкодування шкоди мали бути нараховані
позивачеві таким чином і в таких розмірах:

Одноразова допомога мала складати 1,67
грн. х 20 = 33,40 грн.

Фактично в липні 1993р. виплачено 16,51 грн.  Недоплата становить 16 грн.89 коп.
з розрахунку: 33,40 грн. - 16,51 грн. = 16,89 грн..

Щомісячні виплати з 01.01.1993р. мали становити 00
грн.33 коп. з розрахунку !,67 грн. х 20% = 0,33 грн.

З 01.01.93р. по 01.06.93р. - 00,33 грн. х 5 міс. =    1,65 грн.

З 01.06.93р. по 01.09.93р. - 00,33 грн. х 1,66 = 0,55 х 3
міс. =  1,65 грн.

З 01.09.93р. по 01.12.93р. - 00,55грн. х 3,0 = 1,65 грн.
х 3 міс. =     4,95 грн.

З 01.12.93р. по 01.07.94р. - 1,65 грн. х 3,0 = 4,95 грн.
х 7 міс. = 34,65 грн.

З 01.07.94г. по 01.10.94г. - 4,95 грн. х 1,25 = 6,19 грн.
х  3 міс = 18,57 грн.

З 02.10.1994р. ОСОБА_2 по даній травмі було встановлено
80% втрати працездатності, в зв'язку з чим, на підставі п.12.17 та 12.27
Галузевої тарифної угоди  в вугільній промисловості
в редакції від 09.12.1993р., наказом по підприємству за №766 від 28.11.1994р.,
з середнього заробітку гірничого майстра дільниці ВТБ за жовтень 1994р. -
4758929 крб., що в переводі в гривні - 47 грн.59 коп., за додатково
встановлені 60% втрати працездатності, йому нарахована одноразова допомога в
розмірі 2855,36 грн., яка сплачена була йому в листопаді 1994р.

Середній заробіток, з якого ОСОБА_2 до цього часу
виплачувались щомісячні виплати становила: 6,19 грн. : 20 х 100 = 30,95 грн.

З врахуванням коефіцієнту підвищення посадових окладів -
2.0, який було застосовано на підприємстві з 01.10.1994р., станом на
02.10.1994р. особистий заробіток ОСОБА_2, визначений по постанові КМУ №276 від
26.05.1992р., відкоригований згідно ч.5 п.22 Правил відшкодування шкоди №472
від 23.06.1993р., становить: 30,95 грн. х 2.0 = 61,90 грн., що є вищим,
чим взятий за наказом по підприємству за №768 від 28.11.1994р. - 47,59 грн. і
тому саме цей заробіток має братись для подальших розрахунків.

Відносно визначеної відповідно до п.12.17 Галузевої угоди
… одноразової допомоги в розмірі 2855 грн.36 коп. за додатково
встановлені висновком МСЄК від 25.11.1994р 60% втрати працездатності по тій же
виробничій травмі, нарахованої наказом №768 від 28.11.1994р. по шахті ім. М.І.
Сташкова та сплаченої відповідачем добровільно в листопаді 1994р., суд не
находить правових підстав для її перерахунку, оскільки Правилами відшкодування
шкоди… нарахування і виплата одноразової допомоги в разі збільшення ступеня
втрати працездатності по тим же ушкодженням здоров'я - не передбачено, а
п.12.17 Галузевої угоди не є обов'язковим для органу,  який вирішує спір, оскільки цей пункт не  зареєстровано Міністерством праці України.

З 02.10.1994р. щомісячні виплати відшкодування втраченого
заробітку, мали становити по 49 грн.52 коп., з розрахунку: 61,90 грн. х
80% = 49,52 грн.

З 02.10.94р. по 01.02.95р. - 49,52 грн. х 4 міс. =    198,08 грн.

З 01.02.95р. по 01.06.95р. - 49,52 грн. х 2.15 = 106,47 х
4 міс. = 425,88 грн.

З 01.06.95р. по 01.09.95р. - 106,47 грн. х 1.1 =
117,12 грн. х 3 міс. = 351,36 грн.

З 01.09.95р. по 01.04.96р. - 117,12 грн. х 2.0 =
234,24грн. х 7 міс = 1639,68 грн.

Пунктом 1 Указу Президента України №41/96 від
09.01.1996р. «Про додаткові заходи щодо матеріального і морального
заохочення працівників вугільної промисловості»,  міністерства і відомства були зобов'язанні «визначити
умови оплати праці, розміри тарифних ставок і схеми посадових окладів
працівників вугільної промисловості та шахтного будівництва з урахуванням
умов складності праці, здійснивши їх перегляд з метою збільшення у межах
наявного фонду споживання».

На виконання цього Указу, Міністерством вугільної
промисловості України було видано однойменний наказ за №72 від
04.03.1996р., яким структуру заробітної плати було змінено: було підвищено
тарифні ставки та посадові оклади, за рахунок зменшення інших її складових
виплат (доплат, надбавок, винагород, премій), в межах наявного фонду
споживання, без збільшення загального розміру заробітної плати. При цьому
тарифна частина заробітної плати на підприємствах вугільної галузі була
збільшена на коефіцієнт 2.38 за рахунок зменшення додаткових видів оплати
праці, в межах наявних фондів оплати праці станом на 01.04.1996р., що
підтверджується довідкою відповідача про розмір фонду заробітної плати по
підприємству в березні і квітні 1996р.

При такій особливості застосування цього коефіцієнту,
слід враховувати вимоги абз.5 п.22 Правил… в редакції постанови КМУ №492 від.
18.07.1994р. про те що «перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого
заробітку, витрат на соціальну допомогу) проводиться у разі: …підвищення
тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а
також  заробітної плати відповідно до
колективного договору».

Виходячи зі змісту цієї норми, для визначення у цьому
випадку порядку перерахування розміру
відшкодування шкоди, для їх збільшення визначальним є термінологія  «у разі підвищення тарифних ставок», а не «на
коефіцієнт підвищення тарифних ставок».

Тобто, в даному випадку, виходячи з умов, визначених Указом
Президента України №41/96 від 09.01.1996р., перерахунок розміру відшкодування
шкоди мав проводитись одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок і
посадових окладів, шляхом збільшення суми відшкодування шкоди на
величину  фактичного збільшення
заробітної плати.

По співвідношенню середньої заробітної плати, яка
склалась на шахті ім. М.І. Сташкова за посадою гірничого майстра дільниці ВТБ
після попереднього підвищення тарифних ставок: в вересні 1995р. - 223,61 грн.,
з середньою заробітною платою - квітня 1996р. - 247,63 грн., фактичний
коефіцієнт росту заробітної плати
становить 1.10742. А тому саме цей коефіцієнт мав бути застосованим при
перерахунку розміру відшкодування щомісячних виплат з 01.04.1996р.

Таким чином щомісячні виплати позивачу в подальшому мали
становити по 68 грн.16 коп. з розрахунку: 234,24 грн. х 1.10742 = 259,40 грн.

З 01.04.96р. по 01.07.98р.: 259,40 грн. х 27 міс. =
7003,80 грн.

З 01.07.1998р. на підприємстві відповідача посадові
оклади було підвищено на коефіцієнт
1.1458,  і з цього часу виплати
мали становити  в тому ж розмірі - 259,40
грн., оскільки з врахуванням змін внесених до п.22 и п.28 Правил … постановою
КМУ №1100 від 03.10.97р. розрахунковий заробіток з застосуванням з 01.07.98г.
коефіцієнта 1.1458 в перерахунку на 100% втрати працездатності (259,40 грн. х
1.1458 : 80 х 100 = 371,53 грн.), так і без його застосування (259,40 грн. : 80
х 100 = 324,25 грн.) - перевищує середній заробіток за посадою гірничого
майстра дільниці ВТБ, який склався  після
його застосування  в липні 1998р. -
262,48 грн.

З 01.07.98р. по 01.09.99р.: 259,40 грн.  х  14
міс.   = 3631,60грн.

З 01.09.1999р. на підприємстві відповідача посадові
оклади було підвищено на коефіцієнт 1.293, і з цього часу виплати мали
становити  в тому ж розмірі - 259,40
грн., оскільки з врахуванням змін внесених до п.22 и п.28 Правил… постановою
КМУ №1100 від 03.10.97р. розрахунковий заробіток з застосуванням з 01.09.99р..
коефіцієнта 1.293 в перерахунку на 100% втрати працездатності (259,40 грн. х
1.293 : 80 х 100 = 419,26 грн.), так і без його застосування (259,40 грн. : 80
х 100 = 324,25 грн.) - перевищує середній заробіток за посадою гірничого
майстра дільниці ВТБ, який склався  після
його застосування  в вересні 1998р. -
318,14 грн.

З 01.09.99р. по 01.07.2000 р. по 259,40 грн. х 10 міс.=
2594,00 грн.

З 01.07.2000р. на підприємстві відповідача посадові
оклади було підвищено на коефіцієнт
1.367,  і з цього часу виплати
мали становити  по 354 грн.60 коп. з
розрахунку: 259,40 грн. х  1.367  = 354,60 коп., оскільки , з врахуванням змін
внесених до п.22 и п.28 Правил … постановою КМУ №1100 від 03.10.97р.
розрахунковий заробіток з застосуванням з 01.07.2000р. коефіцієнта 1.367 в
перерахунку на 100% втрати працездатності (259,40 грн. х 1.367 : 80 х 100 =
443,25 грн.) - не перевищує середній заробіток за посадою гірничого майстра
дільниці ВТБ після застосування  в липні
2000р. - 641,72 грн.

З 01.07.2000р. по 31.03.2001р.: 354,60 коп. х 9 міс. =
3191,40 грн.

Всього з 01.01.1993р. по 31.03.2001р., за заявлений в
позові період, відносно виплат по шахті ім. М.І. Сташкова, відповідальність за
яку перейшло до його правонаступника ВАТ «Павлоградвугілля», відповідно до
постанови КМУ №276 від 26.05.1992р. і Правил відшкодування шкоди… позивачу мало
бути нараховані  щомісячні виплати на
загальну суму 19097 грн. 27 коп. з розрахунку: 1,65+1,65+4,95+34,65+18,57
+198,08+425,88+351,36+1639,68+7003,80+3631,60+2594,00+3191,40 =  19097,27 грн.

Фактично в цей період, згідно довідки відповідача,
позивачу  сплачено 23256 грн. 74
коп.

Переплата щомісячних виплат з 01.01.1993р. по
31.12.2000р. становить 4159 грн.47 коп. з розрахунку: 23256,74 грн. -19097,27
грн. = 4159,478 грн.

Вирішуючи спір, в межах позовних вимог позивача, суд
вважає, що відповідно ч.2 п.43 Правил відшкодування шкоди і ст.71 ЦК України
1963 року  (з  урахуванням правила п.6 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК 2003р.), п.1, 1-1, 1-2, 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 березня 1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодуванню шкоди (з наступними змінами), загальний
строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого
права (позовна давність), встановлюється тривалістю у три роки. У випадку коли
вимоги потерпілого стосується перерахунку сум щомісячних платежів, раніш
визначених судом або роботодавцем (у тому числі й у разі неправильного
обчислення суми щомісячних платежів) при задоволенні позову, кошти стягуються
за час що не перевищує трьох останніх років, які передували моменту звернення
особи до суду.

Позивач ОСОБА_2 з позовом про перерахунок виплат
відшкодуванню шкоди звернувся до суду 28.12.2001р. Таким чином,
трьохрічний термін позовної давності, за який його позовні вимоги підлягають
задоволенню, спливає 28.12.1998р.

За цей період, згідно наведеного вище розрахунку, з
28.12.1998р. по 31.03.2001р. відповідач ВАТ «Павлоградвугілля» повинен був
сплатити позивачу 7894 грн. 07 коп. з розрахунку:

За грудень 1998р.: 259,40 грн : 31 дн. х 4 дн.   =  33,47
грн.

З 01.01.99р. по 01.07.00р.: 259,40 грн. х 18 міс. =
4669,20 грн.

З 01.07.2000р. по 31.03.2001р.:  354,60 коп. х 9 міс.                      = 3191,40
грн.

Всього:        7894, 07 грн.

Фактично підприємством ВАТ «Павлоградвугілля» за цей час:
з 28.12.1998р. по 31.03.2001р.
позивачу  сплачено 9592 грн. 58
коп.

За грудень 1998р. 274,27 грн. : 31дн. х 4 дн. = 35,39
грн.

З 01.01.99р. по 31.03.2001р.  9557,19 грн.

Всього:                       9592,58 грн.

Тобто, з цей період часу відповідач ВАТ
«Павлоградвугілля» переплатив щомісячних виплат на 1698 грн. 51 коп., з
розрахунку: 8592,58 грн. - 7894,07 грн. = 1698,51 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про перерахунок щомісячних виплат відшкодування шкоди та
стягнення недоплати, щомісячних виплат та одноразової допомоги за період з
01.01.1993р. по 31.03.2001р.,  а також
його витрат при розгляді справи у суді - не підлягають задоволенню за їх
безпідставністю. В частині стягнення недоплати по одноразовій допомозі,
нарахованої йому 02.07.1993р. і сплаченої в липні 1993р., визначивши її в
розмірі 16 грн. 89 коп. - не підлягають задоволенню в зв'язку зі спливом
строків позовної давності.

Обговорюючи питання про сплату судового збору по справі,
суд вважає за можливе віднести його сплату за рахунок держави, а також стягнути
з позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення судових процесів,
пов'язаних з розглядом цивільної справи в суді у розмірі 1 (однієї) гривні 50
копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.11 Закону України
«Про охорону праці» 1992р., п.22,23,28,48 Правил відшкодування шкоди… , ст.71
ЦК України 1963р., ст.213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до  Відкритого акціонерного товариства
«Павлоградвугілля» про перерахунок і стягнення виплат відшкодування шкоди
завданої його здоров'ю, за період з 01 січня 1993р. по 31 березня 2001р., а
також його витрат при розгляді справи у суді - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних справ у розмірі
1 (однієї) грн. 50 коп.

Рішення суду
набуває чинності після закінчення десятиденного строку подачі заяви на
апеляційне оскарження.

На рішення
може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області
через Першотравенський міський суд, для цього сторона, яка бажає подати
апеляцію зобов'язана в десятиденний термін подати Першотравенському міському
суду заяву про апеляційне оскарження, якщо після цього протягом двадцяти днів
ця особа не подасть апеляцію, рішення вступає в законну силу.

СУДДЯ :