Справа № 33ц-497/07                                                                              Категорія
Головуючий в 1 інстанції: Довгунь І.М.
Завидовська - Марчук О.Г.
УХВАЛА

іменем               України

10 жовтня 2007
року колегія суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
апеляційного суду Волинської області в складі : Лончука В.Г., Завидовської -
Марчук О.Г., Подолюк В.А.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Підволочиського районного суду від 9 листопада 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 22 грудня 2005 року, -

встановила :

Позивач
ОСОБА_1. звернулась до Верховного Суду України з касаційною скаргою на рішення
Підволочиського районного суду від 9 листопада 2005 року, яким позов задово­лено
частково, стягнуто з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1. по 170 грн. з
кожного за спричинення їй моральної шкоди та 17 грн. на її користь за сплату
дер­жавного мита, залишене без зміни ухвалою апеляційного суду Тернопільської
області від 22 грудня 2005 року.

Ухвалою
судді Верховного Суду України від 6 лютого 2006 року касаційну скаргу ОСОБА_1.
прийнято до касаційного розгляду Судовою палатою у цивільних справах Верхо­вного
суду України.

5 квітня
2007 року справу передано для розгляду і вирішення відповідно до глави 2
розділу V Цивільного процесуального кодексу України до апеляційного
суду Волинської області відповідно до Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про судо­устрій України» щодо забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №697-V .

Ухвалою
судді колегії суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку апе­ляційного
суду Волинської області від 1 жовтня 2007 року за касаційною скаргою позивача
ОСОБА_1. відкрито касаційне провадження.

В
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. покликається на неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для справи, в зв»язку з чим ставить питання
про скасу­вання ухвалених у справі судових рішень та ухвалення нового рішення
про задоволення її позовних вимог.

Колегія
суддів дійшла висновку, що підстави для перегляду судових рішень відсутні,
виходячи з наступного.

Відповідно
до п.2 ч.2, ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, ч.1енів її сім»ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування мора­льної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або позбавлення його можливо­сті їх реалізації, ступеня
вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою

для
відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Судами
встановлено, що сторони перебувають у неприязних стосунках, під час зу­стрічей
вони ображають та принижують один одного. Постановою Підволочиського район­ного
суду від 30.06.2005 року до ОСОБА_2., ОСОБА_3. застосовано акт амністії та
закрито кримінальну справу по їх обвинуваченню за ст. 126 КК України, порушену
за ска­ргою потерпілої ОСОБА_1.

Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2та
ОСОБА_3. було завдано ОСОБА_1. моральну шкоду, яка поля­гає у душевних
стражданнях, що вона зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою відпо­відачів,
які ображали її, принижували честь та гідність, і дійшов вірного висновку щодо
роз­міру грошового відшкодування позивачу моральної шкоди по 170 грн. з
кожного, врахував­ши характер правопорушення, глибину фізичних та душевних
страждань та ступінь вини відповідачів.

Апеляційний
суд погодився з висновками суду першої інстанції та залишив рішення місцевого
суду без змін.

Доводи
касаційної скарги не можуть бути взяті до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно
до ч.2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є непра­вильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно
ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додер­жанням
норм матеріального та процесуального права, а підстави для обов»язкового скасу­вання
судового рішення, передбачені ч.1 ст.338 ЦПК України, відсутні.

Наведені у
касаційній скарзі доводи, висновки судів не спростовують.

Керуючись
ст. ст. 332, 336 ЦПК України колегія суддів з розгляду цивільних справ у
касаційному порядку апеляційного суду Волинської області, -

ухвалила:

Касаційну
скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити. Рішення Підволочиського районного суду від 9
листопада 2005 року та ухвалу апе­ляційного суду Тернопільської області від 22
грудня 2005 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає.