АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2007 року                                                                                                            м.
Одеса

Колегія
судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

Головуючого
судді - Косогор Г.О.

Суддів: Ісаєвої Н.В., Ткачук О.О.

при
секретарі Зелінському О.А. розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня
2006 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною та
визнання права власності на спадкове майно, -

встановила:

Звернувшись зі згаданим позовом до суду позивачка
посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1помер її батько та відкрилась спадщина на 1/2
частину будинку, яка належала батькові ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 і в якому вона проживала та зареєстрована. Друга частина належить
відповідачці, як дружиш батька. Після смерті
батька позивачка захворіла, знаходилась у тривожно-депресивному стані,
проходила курс лікування з ІНФОРМАЦІЯ_2. Будучі хворою та не розуміючи
своїх дій, вона ІНФОРМАЦІЯ_3 за пропозицією
відповідачки підписала заяву, думаючи, що про прийняття спадщини, але, як вияснилось пізніше, це була
заява про відмову від спадщини на користь . відповідачки. У січні 2006 р. відповідачка
не пустила її з дитиною у будинок. Оскільки вона не зовсім розуміла свої дії та помилилась при підписанні заяви про
відмову від спадщини, вона просила
визнати вказану заяву недійсною та визнати за нею право власності на 18 частину будинку, виходячи з того, що спадкоємцями
є 4 особи - вона, відповідачка та двоє дітей.

У судовому
засіданні відповідачка позов не визнала.

Рішенням суду позов задоволено.

На рішення суду ОСОБА_1 принесла апеляційну скаргу в який просить рішення

суду першої інстанції скасувати,
посилаючись на неправильне застосування судом норм

матеріального права та невідповідність його
висновків обставинам справи.

Вивчивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної

скарги та перевіривши законність і обгрунтованість
рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає у
зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Головуючий у
першій інстанції Топтигін М.Л.                                Справа № 22ц-119/07

Доповідач Ісаева Н.В.                                                                        Категорія
44

2

Згідно ст.ст. 225, 229 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли
вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними або
помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, може бути визнаний
недійсним за позовом вказаної особи. Як
вбачається з амбулаторної картки позивачки та висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, позивачка знаходилась з
ІНФОРМАЦІЯ_2. у стані тимчасового психічного розладу у
вигляді тривожно-депресивного стану, була хворою при підписанні заяви
ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову від спадщини та не могла в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Про помилковість
заяви та невідповідність її внутрішній волі позивачки
свідчить і той факт, що позивачка іншого житла не має і їй не має де проживати з малолітньою дитиною. Виходячи з наведених
підстав та обставин, суд вважає, що заяву позивачки від ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову від
спадщини на користь відповідачки належить
визнати недійсною та визнати за позивачкою право власності на 18 частину будинку. Право власності спадкодавця на
12 частину будинку підтверджується довідкою МЕТІ про право власності
спадкодавця та відповідачки на будинок, згідно договору купівлі-продажу
НОМЕР_1. Спадкоємцями -позивачка, відповідачка, неповнолітній син спадкодавця - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, який відмовився від спадщини на користь
відповідачки. Позивачка на час смерті батька
була зареєстрована та проживала у будинку, та як спадкоємець першої черги, згідно
ст. ст. 1261,1268
ЦК України,
прийняла спадщину.

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які
призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, ч.1 п. 1 ст. 307, 308, 314 ч. 1 п.
1, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду  Одеської області від 30 жовтня 2006

року залишити без зміни.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до
Верховного Суду України на протязі двох місяців.