Справа № 22ц-975/2007                   Головуючий у першій інстанції - СОЛОВЕЙ В.В.
цивільна                                                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007 року                                                                                                         м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді       ІВАНЕНКО Л.В.,

суддів:     ГУБАР B.C., СТРАШНОГО М.М.,

при секретарі:        ІВАНОВІЙ
Н.Б.,

за участю:       ОСОБА_5.,
ОСОБА_6., ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_4на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області
від 04 квітня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
визнання недійсними довіреностей і договору дарування частини житлового
будинку з надвірними спорудами,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2007 р. ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати
недійсною довіреність від 12.10.2004 р. на ім"я ОСОБА_2. в частині права на
розпорядження майном, визнати недійсним договір дарування будинку в АДРЕСА_1

В березні 2003 р. позивачка подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила
визнати недійсною довіреність від 05.11.2004 р. на ім"я ОСОБА_2. в частині права на
розпорядження майном, визнати недійсною довіреність від

2004
р. на ім"я ОСОБА_3., визнати недійсним договір
дарування від

2005
р. будинку в АДРЕСА_1 Рішенням  Козелецького
районного  суду  від  04  квітня
2007  р.  позов

задоволено частково. Визнано
недійсною видану ОСОБА_2. довіреність, що посвідчена і зареєстрована 05.11.2004
р. у реєстрі № 5-2090 державним нотаріусом 9-ї Київської державної нотаріальної
контори в частині права на розпорядження майном, належним ОСОБА_1. Визнано
недійсною видану ОСОБА_3. довіреність, що посвідчена і зареєстрована 18.11.2004
р. у реєстрі № 8-H-207 державним нотаріусом 11-ї Київської державної
нотаріальної контори. Визнано недійсним договір дарування, що укладений між
ОСОБА_3. від імені ОСОБА_1. на підставі довіреності, посвідченої 18.11.2004 р.
державним нотаріусом 11 -ї Київської державної нотаріальної контори, і ОСОБА_2

2

.,
який посвідчений і зареєстрований 04.02.2005 р. у реєстрі № 340 приватним нотаріусом Козелецького районного
нотаріального округу Чернігівської області, в частині дарування 21/100 частки
житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в
АДРЕСА_1. Поновлено право власності ОСОБА_1. на 21/100 частку житлового будинку
з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходитьсяАДРЕСА_1

В апеляційній
скарзі представник ОСОБА_2. - ОСОБА_4. просить рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи
апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним і
необгрунтованим, судом не було надано належної оцінки наявним доказам, воно
суперечить нормам матеріального та процесуального права. Апелянт посилаються на
порушення судом ч.1 ст.40, ст.10, ч.1,3 ст.212 ЦПК України, та на порушення ч.1 ст.11 ЦПК України - суд при вирішенні
справи вийшов за межі позовних вимог. Вказує на те, що жодних доказів щодо
наявності помилки чи вчинення правочину внаслідок обману в справі нема, а також
нічим не підтверджена хвороба позивачки, на яку вона посилалася в позовній
заяві. Вважає, що позивачка розуміла значення своїх дій при видачі довіреності.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду слід скасувати,
виходячи з наступного.

Відповідно до
ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до
п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 „Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними", під помилкою слід
розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб"єкта, предмета чи інших
істотних умов угоди, яке вплинуло на її волевиявлення, за відсутністю котрого
за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Частково
задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір дарування
від 04.02.2005 р. не відповідає волевиявленню позивачки, а при нотаріальному
посвідченні довіреностей від 18.11.2004 р. та від 05.11.2004 р. ОСОБА_1. діяла
під впливом помилки.

Проте, ухвалюючи
рішення, суд чітко не з"ясував підстави та обставини визнання угод
недійсними, не аргументував своїх висновків, визнаючи недійсними довіреності та
договір дарування в частині.

Також суд першої інстанції в
порушення вимог ст.36 ЦПК України, розглядаючи справу про визнання недійсними
довіреностей і договору дарування частини житлового будинку з надвірними
спорудами, не залучив до участі у справі в якості третіх осіб нотаріусів, які
посвідчували оспорювані довіреності та договір дарування, зокрема - державного
нотаріуса 9-ї Київської державної нотаріальної контори - Тищенко А.В., т
державного нотаріуса 11-ї Київської державної нотаріальної контори - Партоленко
Н.В., (а.с.22,23), та ОСОБА_8 - приватного нотаріуса Козелецького районного
нотаріального

3

округу
Чернігівської області (а.с.24), хоча участь таких третіх осіб необхідна з
точки зору повноти та дослідження справи. Зазначене порушення процесуального
закону не може бути виправлене апеляційним судом, і є безумовною підставою для
скасування рішення та передачі справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід усунути зазначені вище порушення і вирішити
спір у відповідності з вимогами закону.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду скасуванню з направленням справи на новий судовий
розгляд.

Враховуючи
наведене та керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 311, 315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_2 -ОСОБА_4- задовольнити частково.

Рішення
Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 квітня 2007 року -
скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі
суддів.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили..