Справа №
22ц-4908, 4909/2007  Категорія ЦП: 14
Головуючий у інстанції: Потапчук
В.О. Доповідач: Градовський Ю.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада
2007р.  м. Одеса

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у
складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Артеменко І.А.

Журавльов О.Г.

при секретарі: Ксендзюк І.А.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2007року,  ухвалу від 15 травня 2007 року про об'єднання
позовних вимог в одне провадження,  по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 2 листопада 2004р. дійсним,  визнання договору довічного утримання між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2від 16 листопада 2006 р. недійсним та визнання за нею права
власності на квартиру,  за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору довічного утримання між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2від 16 листопада 2006р. дійсним,
про визнання договору довічного утримання між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02
листопада 2004 р. недійсним та зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007р.ОСОБА_1. звернулася в суд із позовом до
ОСОБА_2 про визнання договору довічного утримання між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 2
листопада 2004 р. дійсним,  визнання
договору довічного утримання між ОСОБА_3 та ОСОБА_2від 16 листопада 2006 р.
недійсним та визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1

В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те,  що є онучкою ОСОБА_3 Між ними 2 листопада
2004р. був укладений договір довічного утримання. Вона належним чином
переоформила право власності на спірну квартиру,  провела державну реєстрацію,  але в подальшому їй стало відомо,  що 9 жовтня 2006р. Малиновським районним
судом м.Одеси винесено заочне рішення,
яким вказаний договір був розірваний. За заявоюОСОБА_1,  ухвалою від 5 грудня 2006р. заочне рішення
скасовано,  розгляд справи розпочато з
початку.

Після ухвалення заочного рішення,  16 листопада 2006р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
був укладений новий договір довічного утримання. Враховуючи,  що останній договір укладений з порушенням її
прав,  а договір довічного утримання від
2 листопада 2004р. був укладений з додержанням цивільного законодавства,  вона належним чином виконувала умови
договору,  просила вимоги задовольнити.

У травні 2006 р. ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом
доОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання,  посилаючись на те,  що остання не виконує узяті на себе
зобов'язання щодо надання матеріальної допомоги.

Заочним рішенням Малиновського райсуду
м. Одеси від 9.10.2006 р. позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 5 грудня
2006р. за заявоюОСОБА_1 заочне рішення скасовано.

Згідно свідоцтва
про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_3 померла.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 15
травня 2007р. об'єднано в одне провадження позовОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання
договору довічного утримання недійсним та позовну заяву ОСОБА_3 доОСОБА_1 про
розірвання договору довічного утримання.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 13
серпня 2007р.ОСОБА_1 у задоволені позову було відмовлено,  позовні вимоги ОСОБА_2були задоволені.

Визнано договір довічного утримання серії ВВО № 188117 укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 2 листопада 2004 p.,  посвідчений
нотаріусом другої нотаріальної контори ОСОБА_5 (реєстровий номер 1-6162)
-недійсним.

Визнано договір довічного утримання серії ВЕО № 781576 укладений 16
листопада 2006 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
ОСОБА_6  зареєстрованому у реєстрі за № 5
- дійсним.

Відмовлено у праві власності ОСОБА_1на квартиру АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 у здійснені ним права власності
на квартируАДРЕСА_1 шляхом зняття її з реєстраційного обліку у вказаній
квартирі.

В апеляційній скарзіОСОБА_1 просить рішення та ухвалу суду скасувати,  постановити по справі нове рішення,  яким задовольнити її позовні вимоги,  посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді доповідача,
доводи апеляційної скарги,
пояснення на неї,  перевіривши
законність та обгрунтованність рішення та ухвали суду в межах доводів
апеляційної скарги,  колегія суддів
вважає необхідним скаргу задовольнити частково,
рішення суду скасувати,  ухвалу
суду залишити без змін.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2(який після смерті ОСОБА_3 є
правонаступником) та відмовляючи у задоволенні позовних вимогОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з того,  що після
укладення договору довічного утримання 2 листопада 2004р. між ОСОБА_3
таОСОБА_1,  остання належним чином не
виконувала покладені на себе обов'язки щодо матеріальної підтримки ОСОБА_3 В
той же час після ухвалення заочного рішення про скасування договору довічного
утримання від 2 листопада 2004р.,
ОСОБА_3 уклала новий договір довічного утримання з ОСОБА_2,  який став власником спірної квартири.

Постановляючи ухвалу про об'єднання в одне провадження
позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання договору довічного утримання
дійсним та

позовні
вимоги ОСОБА_3 доОСОБА_1 про скасування договору довічного утримання від 2
листопада 2004р. суд виходив з того,  що
вказані вимоги однорідні.

Проте з таким висновком суду щодо рішення не може
погодитись судова колегія,  оскільки
висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи,  суд неправильно застосував норми
матеріального права.

Судова колегія вважає,
що вказані порушення норм матеріального права призвели до неправильного
вирішення справи по суті,  а тому
апеляційний суд відповідно до ст.309ЦПК України рішення суду скасовує,  приймає по справі нове рішення,  з наступних підстав.

Судова колегія вважає,  що ухвала
суду про об'єднання в одне провадження позовних вимог постановлена з
додержанням норм процесуального права,  а
тому підстав для її скасування не вбачає.

Так апеляційним судом встановлено,  що за договором довічного утримання від 2
листопада 2004р. (а.с.37),  посвідченого
державним нотаріусом другої державної нотаріальної контори,  ОСОБА_3 передає у власністьОСОБА_1 квартиру
АДРЕСА_1 За договоромОСОБА_1 зобов'язується довічно повністю утримувати
ОСОБА_3,  забезпечувати її
харчуванням,  одягом,  доглядом,
необхідною допомогою,  а також
зобов'язується зберігати в її безкоштовному довічному користуванні квартиру.
Вартість матеріального забезпечення сторонами визначена у розмірі 205грн.
щомісячно.

Після укладання договору довічного утриманняОСОБА_1
переоформила право власності на спірну квартиру,  провела державну реєстрацію,  про що в матеріалах справи є витяг з реєстру
права власності на нерухоме майно від 2 грудня 2004р. (а.с.38) та витяг з
державного реєстру правочинів від 2 листопада 2004р. (а.с.39).

За правилами ст.328ЦК України право власності набувається на
підставах,  що не заборонені законом,  зокрема із правочинів.

Виходячи із змісту вищезазначеної статті Цивільного Кодексу України та
статті 744ЦК України,  в якій
зазначено,  що за договором довічного
утримання (догляду) одна сторона (відчуждач) передає другій стороні
(набувачеві) у власність житловий будинок,
квартиру або їх частину,  інше
нерухоме майно або рухоме майно,  яке має
значну цінність,  взамін чого набувач
зобов'язується забезпечувати відчужувача утримуванням та (або) доглядом
довічно,  і був укладений договір
довічного утримання ОСОБА_3

Таким чином, ОСОБА_1 на встановлених законом підставах набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1

Вважаючи,  щоОСОБА_1 належним чином
не виконує узяті на себе обов'язки щодо утримання,  ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом про
скасування договору довічного утримання від 2 листопада 2004р.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 9 жовтня 2006р.
(а.с.66) позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенні,
розірваний договір довічного утримання укладений 2 листопада 2004р.

Відповідно до ст.228ЦПК України,
заочне рішення може бути переглянуте судом,  що його ухвалив,  за письмовою заявою відповідача. Заяву про
перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяті днів з дня отримання
його копії.

На час подачіОСОБА_1 заяви про перегляд заочного рішення,  заочне рішення від 9 жовтня 2006р. законної
сили не набрало.

Однак не звертаючи уваги не цю норму процесуального законодавства,  ОСОБА_3 16 листопада 2006р. уклала новий
договір довічного утримання,  поклавши
обов'язки щодо її утримання на ОСОБА_2  і
якому передала у власність спірну квартиру,
не будучи власником майна.

За заявоюОСОБА_1 від 27 листопада 2006р. (а.с.72) заочне
рішення від 9 жовтня 2006р. було переглянуто та ухвалою від 5 грудня 2006р.
(а.с.73) заочне рішення скасовано,  справа
призначена до розгляду по суті.

Враховуючи,  що на час укладання
договору довічного утримання від 16 листопада 2006р. ОСОБА_3 не була власником
квартири,  заочне рішення від 9 жовтня
2006р. не набрало законної сили,  судова
колегія вважає,  що суд першої інстанції
помилково дійшов до висновку про те,  що
ОСОБА_3 мала право розпоряджатися спірною квартирою та визнання недійсним
договору від 2 листопада 2004р.

За правилами ч.1 п.1 ст.755ЦК України,
договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням
суду на вимогу відчужувача або третьої особи,
на користь якої він був укладений,
у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків,  незалежно від його вини.

На підтвердження факту належного виконання своїх обов'язків щодо утримання
ОСОБА_3, ОСОБА_1 надала квитанції грошових перекладів (а.с.77),  а також зазначила,  що усі вимоги договору виконувала. А
скасування договору та укладання нового відбулось без належного
повідомлення,  та позбавлення її
можливості надати докази.

Таким чином,  судова колегія
вважає,  що ОСОБА_3 не довела ті
обставини,  які могли бути підставою для
розірвання договору довічного утримання,
а після її смерті ОСОБА_2. взагалі не навів жодних підстав,  передбачених ст.755ЦК України для розірвання
договору.

Оскільки на час укладання договору довічного утримання з ОСОБА_2,  а саме 16 листопада 2006р. ОСОБА_3 не була
власником спірної квартири,  не мала
право нею розпоряджатися,  судова колегія
вважає,  що вказаний договір не можливо
вважати законним.

За правилами ч.1 ст.215ЦК України підставою для недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог,  які встановлені частинами першої -
третьою,  п'ятою та шостою статті 203ЦК
України. Згідно зі частиною першою ст.203ЦК України зміст право чину не може
суперечити цьому Кодексу,  іншим актам
цивільного законодавства,  а також
моральним засадам суспільства.

Враховуючи,  що ОСОБА_3 відчужила
квартиру АДРЕСА_1,  яка згідно договору
довічного утримання від 2 листопада 2004р. їй не належала,  судова колегія вважає,  що праваОСОБА_1 (власника квартири)
порушені,  а тому вважає,  що договір довічного утримання від 16
листопада 2006р. суперечить закону,  а
тому його не можливо визнати дійсним.

Виходячи з наведеного,  судова
колегія вважає,  що рішення суду не
можливо вважати законним та обґрунтованим,
а тому воно підлягає скасуванню,
з ухваленням нового рішення про визнання дійсним договору довічного
утримання від 2 листопада 2004р.,
укладеного між ОСОБА_3 таОСОБА_1,
та визнанню недійсним договору довічного утримання від 16 листопада
2006р.,  укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2

На підставі
викладеного,  керуючись ст.ст.309, 316ЦПК
України,  колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Малиновського районного суду м.Одеси від 13 серпня 2007р. скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
довічного утримання між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 2 листопада 2004р. дійсним
задовольнити.

Визнати дійсним договір довічного утримання укладений 2
листопада 2004р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
довічного утримання між ОСОБА_3 та ОСОБА_2від 16 листопада 2006р. дійсним,  про визнання договору довічного утримання між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 02 листопада 2004 р. недійсним та зняття ОСОБА_1 з
реєстраційного обліку -відмовити.

Визнати недійсним договір довічного утримання укладений 16 листопада 2006р.
між ОСОБА_3 ОСОБА_2

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 15 травня 2007р. про
об'єднання в одне провадження залишити без зміни.

Рішення суду набирає законної сили
з моменту проголошення,  однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.