Справа:22-9251/07                              Головуючий у 1 інстанції: Ганечко О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"14"     січня 2007 року                                                                                       м.  Київ.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду м.  Києва в складі:

Головуючого:
Жайворонок Т.Є.,

суддів:
Кухарської Т.Г.,  Лапчевської О. Ф,

при секретарі:
Косяк О.А.,

з участю

представника
позивачки: ОСОБА_5,

представника
відповідачки:   ОСОБА_6,

3-ї особи:
ОСОБА_7

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
позивачки ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.  Києва від 25 вересня 2007 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  3-я особа ОСОБА_4,  про визнання недійсним договору оренди
житлового приміщення та виселення.

Заслухавши
доповідь судді Жайворонок Т.Є.,
пояснення сторін,  вивчивши
матеріали справи,  обговоривши доводи
апеляційної скарги,  колегія суддів -

встановила:

15.11.2005
року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
оренди житлового приміщення та виселення.

Свої
вимоги мотивувала тим,  що з 1985 року
перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_8 У 1988 році подружжя вступило до ЖБК
„Луч-3" та отримали квартиру АДРЕСА_1. Довгий час працювали в Росії,  чоловік повернувся до Києва у 1999 році. Коли
повернулася вона у серпні 2004 року,  то
дізналася,  що чоловік здав квартиру в
оренду. У 2006 році повернулися з дочкою до Києва на постійне проживання,  але зайти у квартиру не змогли,  так як в ній проживає відповідачка ОСОБА_2 і
не має наміру звільняти квартиру. Так як вона не давала згоду на договір оренди
квартири,  цей договір не зареєстрований
у встановленому порядку,  проила визнати
його недійсним та виселити відповідачку ОСОБА_2

Рішенням
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 25 вересня 2007 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,  3-я особа ОСОБА_4,  про визнання недійсним договору оренди
житлового приміщення та виселення.

Не
погоджуючись з рішенням суду,  позивачка
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,  в якій
вказує,  що висновок суду,  що спірна квартира отримана відповідачем
ОСОБА_3 у спадщину
не ґрунтується на доказах. Власником паю за спірну квартиру з 1980 по 1990 роки
була мати відповідача ОСОБА_9,  а
відповідач ОСОБА_8 був членом кооперативу з 18.02.1986 року. Батько відповідача
помер у 1980 році,  а мати,  яка була його спадкоємицею,  у 1990 році продала пай відповідачу ОСОБА_3,  а за ці кошти купила квартиру №13 у цьому ж
будинку,  в якій проживала до смерті у
1995 році. Суд не звернув увагу,  що
позивачка,  відповідач та їх дочка з
онуком зареєстровані в спірній квартири. Просить рішення скасувати і ухвалити
нове,  яким позов задовольнити.

2

Розглянувши
справу в межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і обґрунтованість ухвалено рішення в цій
частині,  колегія суддів приходить до
висновку,  що апеляційна скарга    підлягає до задоволення частково .

За
змістом  ст.  60 СК майно ( ст. 22 КЗпШС України),  набуте подружжям за час шлюбу,  належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності,  якщо не
доведено протилежне.

Відмовляючи
в задоволенні позову,  суд виходив з
того,  що спірна квартира отримана
відповідачем ОСОБА_3 у спадщину,  а тому є його особистою власністю.

Висновок
суду є передчасним,  так як не
грунтується на доказах,  а тому рішення
пілягає до скасування.

З
матеріалів справи вбачається,  що з 1985
року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі (а.с.  12).

Відповідно
до рішення житлової комісії Київського міськвиконкому від 06.03.1986 року
ОСОБА_9(мати відповідача) була прийнята в члени ЖБК „Луч-3" та нею
закріплена двокімнатна квартира АДРЕСА_1 замість померлого чоловіка ОСОБА_10
відповідно до свідоцтва про право на спадщину. Членами її сім'ї були сини
ОСОБА_11 та ОСОБА_3 (а.с. 61).

Відповідно
до рішення виконавчого комітету Київської міської ради від 23.05.1991 року
постановлено затвердити рішення зборів ЖБК „Луч-3" про прийняття членом
ЖБК (у зв'язку з передачею паю або переходу його у спадщину) та закріплення
двокімнатної квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 з родиною три особи (він,  дружина,
дочка) (а.с. 25).

Так як
ОСОБА_9 померла у 1995 році,  висновок
суду,  що ОСОБА_3 прийняв спадщину на
спірну квартиру у 1991 році - безпідставний.

Крім
того,  в матеріалах справи відсутні
будь-які докази,  які свідчать про
набуття ним права власності на квартиру саме внаслідок прийняття спадщини.

У
спірній квартирі ОСОБА_3 зареєстрований з 1985 року,  ОСОБА_1 та їх дочка ОСОБА_4 з 1988 року,  а онука ОСОБА_12- з 2007 року (а.с. 16).

За
довідкою Київського міського бюро техінвентаризації ртаном на 18.05.2007 року
квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі
довідки ЖБК „Луч-3" від 08.04.1992 року (а.с. 69).

Відповідно
до ухвали судді Шевченківського районного руду міста Києва від 08 листопада
2007 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на спірну квартиру.

Враховуючи,  що ці спору взаємопов'язані,  справу слід направити на новий судовий
розгляд.

Керуючись  ст.
ст. 307, 311,  315 ЦПК України,  колегія суддів -

УХВАЛИ ЛА:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Шевченківського районного суду м.  Києва
від 25 вересня 2007 року по даній справі скасувати,  справу направити на новий судовий розгляд у
той же суд,  в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох

місяців.