У Х В А Л А

У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

4 травня 2007 року                                                                                       м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

Левченка Є.Ф.,  Лихути Л.М.,
Охрімчук Л.І., -

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої
особи: Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної
адміністрації(надалі - КМДА) про виселення без надання іншої житлової площі, за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до Шевченківської районної у м. Києві державної
реєстрації , ОСОБА_1, ОСОБА_2, Головного управління житлового забезпечення
Київської міської державної адміністрації (надалі - ГУЖЗ КМДА), третьої особи:
ОСОБА_3 про визнання ордеру недійсним, надання та приєднання жилих приміщень за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва
від 31 травня 2006 року та ухвалу апеляційного суду       м. Києва від 7 грудня 2006 року, -

в  с
т  а  н
о  в  и
л  а :

У червні 2004 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулися у суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи:
Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної
адміністрації про виселення без надання іншої житлової площі, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідно до розпорядження КМДА за НОМЕР_1 та доповнень до
розпорядження КМДА за НОМЕР_2 позивачу на його родину з трьох осіб були надані
кімнати № 3, № 4 квартири АДРЕСА_1. На підставі вищезазначеного розпорядження
ГУЖЗ КМДА видано ордер НОМЕР_3 на вищевказані приміщення, проте вселитись, до
наданих кімнат не мали можливості, оскільки відповідачі самовільно зайняли ці
кімнати та відмовляються їх звільнити. Просили позов задовольнити, виселити
відповідачів з залежними від них особами із спірних кімнат без надання іншої
жилої площі.

У вересні 2004 року ОСОБА_4
звернулася до суду із зустрічним позовом до Шевченківської районної у м. Києві
державної реєстрації,         ОСОБА_1,
ОСОБА_2, Головного управління житлового забезпечення Київської міської
державної адміністрації, третьої особи: ОСОБА_3 про визнання ордеру недійсним,
надання та приєднання жилих приміщень, посилаючись на те, що на момент видачі
ордеру ОСОБА_1, вона з двома неповнолітніми дітьми вселилася до спірних кімнат
№ 3, № 4 квартири АДРЕСА_1 і займала їх. Тому просила суд визнати недійсним
ордер НОМЕР_3 виданий на ім'я     ОСОБА_1
на заняття кімнат № 3, № 4 квартири АДРЕСА_1 та надати їй спірні жилі приміщення.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 31 травня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду м. Києва від 7 грудня 2006 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Виселено ОСОБА_4 з залежними від неї особами: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з
кімнат № 3, № 4 квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виселення з кімнат № 3,   № 4 квартири АДРЕСА_1        ОСОБА_3 відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання ордеру недійсним та
надання і приєднання жилих приміщень відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 31 травня 2006 року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 7 грудня 2006 року, посилаючись на порушення судом процесуального права
та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє
в межах касаційної скарги правильність застосування  судом першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням судом норм матеріального та процесуального права і
доводи скарги їх висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст. 331, 332, 335-337 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України, -

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2006 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 7 грудня 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України :                                                                  Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук