Справа №
22ц-1226-2007р.                                             Головуючий
26,  про спадкове                                             Стародуб О.В.
право                                                                                 Доповідач
в апеляційній інстанції
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"7"
серпня 2007 р. Колегія судців судовоі' палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                    Ювшина В.І.

суддів                               Корнієнко
Н.В.,  Скіць М.І.

при
секретарі                   Бурдуковій
О.В.

пред
ст.відп.                    Строкань Ф.С.

позивача                          ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу СТОВ
«Верхнячка-Агро» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області
від 01 грудня 2004р. по справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Верхняцьке» про
визнання права на майновий пай в порядку спадкування, -

встановила:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до СТОВ «Верхняцьке» про визнання права на майновий
пай в порядку спадкування,  посилаючись
на те,  що його батько,  ОСОБА_2,  з 1955 по 1997 рік працював і був членом колгоспу «Росія»
с. Верхнячка,  який був реорганізований в
КСП «Росія» а потім в СТОВ «Верхняцьке» ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько,  ОСОБА_3,
помер. Після прийняття спадщини він виявив,  що в спадковій масі відсутні земельний та
майновий пай його померлого батька. Рішенням Христинівського районного суду від
04 лютого 2002 року за позивачем визнано право на земельний пай після смерті
батька. Але майновий пай виділено не було ще в порядку розпаювання майнового
фонду в 2000 році,  тому що на момент
розпаювання його батько вже помер.

Вважає,  що СТОВ «Верхняцьке» повинно обчислити
майновий пай та виділити його спадкоємцю у грошовій формі. Просив суд визнати
за ним в порядку спадкування після смерті батька,  ОСОБА_3,
право на майновий пай в колективній власності КСП «Верхняцьке»,  правонаступником якого являється СТОВ «Верхняцьке»
та стягнути з СТОВ «Верхняцьке» на його користь вартість майнового паю у
грошовій формі.

Рішенням
Уманського міськрайонного суду від 01 грудня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті його
батька ОСОБА_4,  померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
право власності на майновий пай в колективній власності КСП «Верхняцьке»,  правонаступником якого являється СТОВ
«Верхняцьке». Зобов'язано адміністрацію СТОВ «Верхняцьке» обчислити розмір
майнового паю ОСОБА_3 та відшкодувати його ОСОБА_1 в грошовій формі.

Ухвалою
Уманського міськрайонного суду від 23 квітня 2007 року замінено сторону в
виконавчому провадженні і замість ліквідованого 26.05.2004 року СТОВ
«Верхняцьке» в якості боржника залучено його правонаступника СТОВ
«Верхнячка-Агро».

2

В
апеляційній скарзі СТОВ «Верхнячка-Агро» просить рішення Уманського
міськрайонного суду від 01 грудня 2004 року скасувати,  вважаючи що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального права,
а провадження по справі закрити.

Заслухавши
сторони,  дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги,  колегія
суддів приходить до наступного.

ОСОБА_3
з 1955 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 працював і був членом колгоспу «Росія» с.
Верхнячка,  Христинівського району,  який було реорганізовано в КСП «Росія»,  в КСП «Верхняцьке» а потім в СТОВ
«Верхняцьке».

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_5  помер. При житті ОСОБА_5  заяву про вихід із господарства та отримання
майнового паю в натурі не подавав.

Рішенням
загальних зборів КСП «Верхняцьке» від 04 березня 2000 року було розпайовано
майно СТОВ «Верхняцьке»,  однак майновий
пай ОСОБА_3 видано не було,  так як він
помер ще до проведення розпаювання.

Цим же
рішенням КСП «Верхняцьке» від 04 березня 2000 року було затверджено пайовий
фонд та його структура,  та видано
свідоцтво про право власності на майновий пай,
які були підписані згідно діючого на той час законодавства головою
правління КСП,  головним бухгалтером та
печаткою підприємства. Вказані обставини підтверджені довідкою голови селищної
ради,  довідкою заступника начальника
управління агропромислового розвитку Христинівської РДА про те,  що за 2001-2006 роки власникам майнових паїв
колишнього КСП «Верхняцьке» проводилась орендна плата за використання майнових
паїв. Видача свідоцтв про право власності на майновий пай внутрігосподарськими
документами була замінена Порядком визначення розмірів майнових паїв членів
колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального
посвідчення,  затвердженого Постановою KM України
№177 від 28.02.2001 року,  згідно з яким
такі свідоцтва вже видаються сільською,
селищною радою,  і в 2005 році
Верхняцькою селищною радою розпочата робота по заміні свідоцтв.

Таким чином,  власником пайового фонду бувшого КСП
«Верхняцьке» є група співвласників майнових паїв або уповноважений ним
орган,  а не СТОВ «Верхнячка-Агро» яка
лише орендує дане майно і яке віднесено до позабалансових основних засобів
господарства.

Разом з
тим,  судом першої інстанції було
вирішено питання про право та обов'язки співвласників майнових паїв,  не притягнувши їх до участі в справі.

Відповідно
до п.4 ч.1  ст.311 ЦПК України,  рішення суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд,  якщо
суд вирішив питання про права та обов'язки осіб,  які не брали участі у справі.

При
таких обставинах рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з
направленням справи на новий розгляд,  в
процесі якого необхідно залучити до участі в справі спілку співвласників
майнових паїв колишнього КСП «Верхняцьке» та селищну раду.

Керуючись  ст. ст. 303,
307,  311,  315 ЦПК України,  колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу СТОВ «Верхнячка-Агро» на рішення Уманського міськрайонного суду від 01
грудня 2004 року, - задоволити частково,
рішення Уманського міськрайонного суду від 01 грудня 2004 року -
скасувати,  а справу направити до
Уманського міськрайонного суду на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Ухвала
набирає чинності негайно після її проголошення,
але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі
двохмісячного строку,  починаючи з дня її
проголошення.