Справа № 2-931/06
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 жовтня 2006 року Самарський районний суд
м. Дніпропетровська у складі

головуючий, суддя                                   Сухоруков А.О.,

при секретарі                                             Тітовій І.В.,

за участю представника позивача          Горобець Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного
вищого навчального закладу “Придніпровський енергобудівний технікум” до ОСОБА_1
про виселення без надання іншого жилого приміщення та стягнення заборгованості
за проживання,

в порядку заочного розгляду справи,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Самарського районного
суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого
жилого приміщення та стягнення заборгованості за проживання в сумі згідно уточнених
позовних вимог 1214 грн. 56 коп. та судових витрат у сумі 81 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
10.01.1999 року мiж Приднiпровським енергобудiвним
технiкyмoм i вiдповiдачем було укладено договiр оренди примiщення у гуртожитку
площею 16,5
кв. м. для проживання строком з 10.01.1999 року по 10.01.2001 року.

В перiод з 10.01.2001
року до 15 грудня 2003 року вiдповiдач продовжував користуватися вищевказаним
житловими примiщеннями без договору. Договiр з відповiдачем не
пролонгувався з-за наявностi заборгованостi вiдповiдача перед Придніпровським
енергобудiвним технікyмoм за проживання та комунальнi послуги.

15 грудня 2003 року мiж
вiдповiдачем та Приднiпровським енергобудiвним технікумом було укладено
договiр найму жилого примiщення на це ж примiщення терміном
з 15
грудня 2003 року по 15 грудня 2005 року.

Про передачу у
користування вищевказаного примiщення 15 грудня 2003 складено та підписано
сторонами акт.

Зriдно п. 2.4.1.
договору вiд 15 грудня 2003 року вiдповiдач-наймач повинен своєчасно
вносити платy за користування жилим примiщенням згiдно встановлених
тарифiв, витрати за комунальнi послуги та витрати по обслуговуванню об'єкта
проживання, в поpyшення умов договору вiдповiдач плату за проживання не вносить.

Наказом Державного
вищого навчального закладу „Приднiпровський енергобудiвний технікум”
№ 17
Biд 28.04.2006 року договiр найму жилого примiщення був розiрваний та відповідно п. 4.4. догoвору наданий строк для звiльнення зайнятого примiщення.

28.04.2006 року
вiдповiдачу пiд розпис було вручено попередження про дострокове розірвання
договору, про звiльнення ним займаного житлового примiщення та сплату заборгованості за проживання, включаючи i
день звiльнення, але вiдповiдач на попередження не вiдреагував.

31.05.2006
року при перевiрцi позивачем житлового примiщення, наданого
ОСОБА_1, було встановлено, що вiдповiдач продовжуе займати житлове приміщення.

Згідно розрахунку заборгованості
відповідача, проведеного позивачем, сума заборгованості складала станом на
01.06.2003 р. 1619 грн. 23 коп.

З 01.06.2003 р. по серпень 2006 р. включно
згідно уточненого розрахунку заборгованості відповідача з урахуванням пільги
25% за період 2006 р. згідно Закону України „Про дітей війни” заборгованість
відповідача ОСОБА_1 склала 1214 грн. 56 коп., яка є сумою позову в межах строку
позовної давності.

Платежі, проведені відповідачем в рахунок
оплати заборгованості за проживання в період 2004-2005 років на загальну суму
100 грн., віднесені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, що виникла
в період до 01.06.2003 р.

Позивач, посилаючись на ч. 3 ст. 98, ст. 99
Житлового кодексу України, статті 526, 626, 629 Цивільного кодексу України,
просить суд виселити ОСОБА_1 з гуртожитку Державного вищого навчального закладу
“Придніпровський енергобудівний технікум” без надання іншого житлового
приміщення, стягнути заборгованість за проживання в сумі 1214 грн. 56 коп. та
судові витрати у сумі 81 грн.

У зв”язку з неодноразовою неявкою в судове
засідання відповідача, який належним чином з повідомленням про вручення
повідомлявся про час та місце розгляду справи судом, справа розглядається в
порядку заочного розгляду.

Заслухавши доводи та пояснення представника
позивача, яка підтримала позов у повному обсязі і просила його задовольнити,
дослідивши докази, документи та інші матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на
підставі договору найму жилого приміщення від 15 грудня 2003 року та згідно
акту прийняття-передачі жилого приміщення у тимчасове користування від 15
грудня 2003 року мешкає у кімнаті № 323 площею 16,5 кв.м. у гуртожитку №2,
належному позивачеві, розташованому за адресою АДРЕСА_1. Факт проживання
відповідіча підтверджується зазначеними копіями договору (а.с. 8-9, а.с 34-35)
та акту (а.с. 10, а.с. 36), копією акту про проживання ОСОБА_1 від 31.05.2006
р. (а.с. 13), поштовими повідомленнями про вручення Васильєву С.О. відправлень
суду (а.с. 68, 69).

Згідно умов договору від 15.12.2003 р., а
саме п. 3.2,  за користування жилим
приміщенням „Наймач” (відповідач по справі ОСОБА_1) сплачує договірну ціну
згідно рахунку, який „Наймодавець” проводить щомісячно.

Позивачем нараховано в межах строку
позовної давності, без нарахування пені, можливість чого передбачена п. 3.4
зазначеного договору, суму заборгованості з урахуванням пільги 25% за період
2006 р. згідно Закону України „Про дітей війни” відповідача ОСОБА_1  у розмірі 1214 грн. 56 коп., що
підтверджується уточненим розрахунком (а.с. 60-61).

Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог
в частині виселення ОСОБА_1 з гуртожитку Державного вищого навчального закладу
“Придніпровський енергобудівний технікум”, оскільки згідно вимог ст. 108
Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного
та громадського житлового фонду може бути розірваний на вимогу наймодавця лише
на підставах, встановлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків
виселення з будинків, які загрожують обвалом.

Статтею 109 ЖК України в редакції Закону
України від 05.06.2003 р. № 898 передбачено, що „Виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться
добровільно або в судовом порядку. Допускається виселення в адміністративному
порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення
або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Громадянам, яких виселяють з жилих
приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком
виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані
ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повенення якого
забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Жиле приміщення, що
надається виселюваному, повинно бути зазначено в рішенні суду або постанові
прокурора.”

Як вбачається з наведених норм права,
позивач як наймодавець не повинен був у односторонньому порядку розривати
договір найму жилого приміщення від 15 грудня 2003 року з відповідачем,
оскільки такий договір найму жилого приміщення в гуртожитку Державного вищого
навчального закладу “Придніпровський енергобудівний технікум”, який відповідно
до ст. 4 ЖК України відноситься до державного житлового фонду, на вимогу
наймодавця може бути розірваний лише в судовому порядку, з наданням
виселюваному іншого жилого приміщення.

Крім того, частиною 3 ст. 132 ЖК України,
якою передбачені підстави та порядок виселення з гуртожитків, встановлено, що
особи, перелічені у ст. 125 цього Кодексу, можуть бути виселені лише з наданням
їм іншого жилого приміщення. Такими особами згідно ст. 125 ЖК України є зокрема
пенсіонери по старості, яким є відповідач ОСОБА_1 відповідно до свого віку - 64
роки, та довідки управління Пенсійного фонду України від 23.02.2006 р. № 915
(а.с. 28).

Посилання позивача в обгрунтування
виселення ОСОБА_1 на ч. 3 ст. 98, ст. 99 ЖК України безпідставні, оскільки
зазначені позивачем норми права передбачають виселення без надання іншого
жилого приміщення тимчасових мешканців та піднаймачів, в той час як відповідач
є наймачем жилого приміщення.

Норми Глави 59 Цивільного кодексу України у
даному випадку згідно ч. 3 ст. 810 ЦК України не можуть бути застосовані,
оскільки житло, яке займає відповідач, є об”єктом права державної власності -
Державного вищого навчального закладу “Придніпровський енергобудівний
технікум”.

Суд задовольняє позовні вимоги в частині
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за проживання та судових витрат, оскільки
згідно вимог ст.626 ЦК України договір є відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтями 66, 67 ЖК України встановлено
наявність плати за користування житлом та плати за комунальні послуги.

Згідно умов договору від 15.12.2003 р., а
саме п. 3.2,  за користування жилим
приміщенням „Наймач” (відповідач по справі ОСОБА_1) сплачує договірну ціну
згідно рахунку, який „Наймодавець” (позивач) проводить щомісячно (а.с. 8-9, а.с
34-35).

Нарахування заборгованості відповідача
ОСОБА_1 у розмірі 1214 грн. 56 коп., проведено позивачем згідно розрахунку
(а.с. 60-61).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення
з відповідача судових витрат у розмірі 51 грн. державного мита, 30 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ, які
підтверджуються квитанціями про сплату (а.с. 2, 3), суд грунтується на ст. 88
ЦПК України та виходить із задоволення позову в частині майнових вимог на
користь позивача.

Керуючись статтями 4-8, 10, 11, 18, 57-60,
169, 208, 209, 212-215, 218, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити частково.

Відмовити у задоволенні позовних вимог в
частині виселення ОСОБА_1 з гуртожитку Державного вищого навчального закладу
“Придніпровський енергобудівний технікум”.

Позовні вимоги в частині стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за проживання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, 1942 року
народження,  який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1,  на користь Державного вищого
навчального закладу “Придніпровський енергобудівний технікум” (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) суму заборгованості за проживання 1214 (одну тисячу двісті чотирнадцять)
гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, 1942 року
народження,  який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1, на користь Державного вищого навчального закладу “Придніпровський
енергобудівний технікум” (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у
розмірі 51 грн. державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду цивільних справ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом,
що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя            (підпис)                     А.О. Сухоруков

Згідно з оригіналом.

Суддя                                                А.О.
Сухоруков