Справа № 22ц-5017/2007 р.                           Головуючий
- 36                                                   Доповідач
УХВАЛА

Іменем     України

6 червня
2006 року                        Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого  Краснощокової Н.С. ,

суддів:                                                                  Ігнатової
Л.Є.,  Маширо О.П.,

при секретарі
Проляпа О.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського
міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2007 року за позовом
ОСОБА_1,  до ОСОБА_2 про стягнення
недоотриманої суми аліментів на утримання неповнолітньої дитини,  -

встановив:

ОСОБА_1  звернулась до апеляційного суду із
апеляційною скаргою на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької
області від 11 травня 2007 року,  яким її
позовні вимоги розглянуті частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на
утримання дочки ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження до досягнення нею повноліття щомісяця аліменти у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку,  але не
менше,  ніж 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,  а у разі
якщо особа працює за кордоном в іноземній державі - не менше 25 неоподаткованих
мінімумів на дитину.

Виконавчий
лист № 2.65-94,  виданий на підставі
рішення Артемівського міського суду від 05.01.94 року про стягнення з ОСОБА_2
аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку,
але не менше 25% від мінімальної заробітної плати - відізваний.

Позивачка
просить рішення суду скасувати та ухвалити нове,  яким її позовні вимоги задовольнити та почати
стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки щомісячно в розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку відповідача,
але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму з 01.01.2006 року. Тобто з
моменту,  коли набрав чинності Закон
України „Про внесення змін до Сімейного Кодексу України щодо збільшення розміру
аліментів на дітей",  а не з
01.03.2007 року,  коли вона звернулась з
зазначеним позовом до суду. Вважає,  що
судом при ухвалені рішення були порушені норми матеріального та процесуального
права.

В судовому
засіданні позивачка та її представник підтримали доводи апеляціної скарги.

Відповідач
просив відхилити апеляційну скаргу,  а
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Згідно  ст.
308 ЦПК України,  апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального
і процесуального права.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції
установив,  що 01.03.2007 року позивачка
ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про збільшення стягнутих аліментів за рішенням Артемівського міського
суду від 05.01.1994 року,  яким на її
користь з відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження стягнуто
аліменти у розмірі 25% від заробітку,
щомісячно. Посилалась на те,  що з
01.01.2006 року набрав чинності Закон України „Про внесення змін до Сімейного
Кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей",

яким внесені
зміни до ч.2  ст.  182 СК України відповідно до яких мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням цього
вважає,  що в період з 01.01.2006 року
розмір аліментів не повинен бути меншим 167, 40 грн.,  з 01.04.2006 року -170, 40 грн.,  з 01.10.2006 року - 173, 70 грн. У
зв"язку з вимогамии зазначеного закону,
вона недоотримала за 2006 рік суму аліментів на дитину в розмірі 1086,
04 грн. А за січень та лютий 2007 року недоотримана мінімальна сума аліментів
складає 334, 80 грн. Просить встановити з 01.01.2006 року розмір аліментів на
утримання їх неповнолітньої дитини за рішенням Артемівського міського суду від
05.01.1994 року у розмірі 25% від заробітку відповідача,  але не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку,  а також
заборгованість по аліментам у сумі 1420, 84 грн.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_1  частково та
стягуючи з ОСОБА_2 на користь позивачки з 01.03.2007 року і далі на утримання
доньки ОСОБА_3,  ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження до досягнення нею повноліття аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх
видів заробітку,  але не

менше,  ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку,  суд першої

інстанції
правильно виходив із того,  що
відповідачем виконувалося рішення Артемівського міського суду від 05.01.1994
року. Цим рішенням на нього покладено обов"язок сплачувати аліменти на
користь позивачки на утримання ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження у розмірі 1/4 частини від заробітку,  але не менше 25% від мінімальної заробітної
плати. Заборгованості по його виконанню відповідач не має.

Дійсно
Законом України „Про внесення змін до Сімейного Кодексу України щодо збільшення
розміру аліментів на дітей" від 22.09.2005 року до СК України і в тому
числі у  ст.  182 ч.2 цього Кодексу були внесені зміни,  відповідно до яких мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути меншим,
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог цього Закону,  суд
правильно стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання
доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку,  але не менше,
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до
досягнення нею повноліття. Стягнув ці аліменти з дня подання позову
ОСОБА_1  тобто з 1.03.2007 року цей Закон
не передбачає автоматичного збільшення розміру раніш встановлених до сплати
аліментів.

Доводи
скарги,  що суд повинен був стягнути
аліменти з відповідача з часу коли зазначений Закон вступив в силу,  тобто з 01.01.2006 року є безпідставними,  оскільки цей Закон не передбачає
автоматичного збільшення розміру раніш встановлених до сплати аліментів. Крім
того,  відповідно до ч. 1  ст.
191 СК України,  аліменти на
дитину присуджаються за рішенням суду від дня пред"явлення позову.

За таких
обставин,  постановлене у справі рішення
є законним й обгрунтованим,  воно
ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Наведені
у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права,  яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи,  тому
підстав для її задоволення немає.

Керуючись  ст. ,
ст.  308,  313-315 ЦПК України,  апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала
Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.