УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2006
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Артеменка
І.А.,  Градовського Ю.М. ,  Журавльова О.Г.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні у м.
Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
треті особи ОСОБА_4,  приватний
нотаріус ОСОБА_5,  виконкому Водянської
сільської ради Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області,  Запорізьке орендне підприємство міжміське
бюро технічної інвентаризації про визнання причини пропуску строку звернення до
суду поважною,  визнання договору
дарування житлового будинку недійсним,
визнання рішення Водянської сільської ради про передачу у приватну
власність ОСОБА_2 земельної ділянки,
державного акту на право приватної власності,  договору дарування земельної ділянки між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3,  за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янсько - Дніпровського суду Запорізької області
від 7 жовтня 2005 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15
грудня 2005 року,  -

встановила:

У
березні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
треті особи ОСОБА_4,  приватний
нотаріус ОСОБА_5,  виконкому Водянської
сільської ради Кам'янсько - Дніпровського району Запорізької області,  Запорізьке орендне підприємство міжміське
бюро технічної інвентаризації про визнання причини пропуску строку звернення до
суду поважною,  визнання договору
дарування житлового будинку недійсним,
визнання рішення Водянської сільської ради про передачу у приватну
власність ОСОБА_2земельної ділянки,
державного акту на право приватної власності,  договору дарування земельної ділянки між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним,
посилаючись на те,  що відповідно
до свідоцтва на спадщину за законом від 20.12.1978 року він успадкував після
смерті його діда ОСОБА_6 житловий будинок АДРЕСА_1. У зв'язку з тим,  що його матір ОСОБА_2 дуже переймалась
тим,  що наприкінці життя залишилась без
житла він вирішив подарувати їй успадкований будинок за умови,  що вона складе заповіт,  згідно до якого будинок після її смерті
відійде до нього.

Позивач
вказує,  що договір дарування мав
формальний характер,  про що свідчить
те,  що він з дружиною ОСОБА_4 на протязі
тривалого часу ( більш ніж 20 років) проживали постійно на території подвір'я
матері у літній кухні,  яку переобладнали
під жиле приміщення,  побудували цілий
ряд господарських будівель. Крім того,
присадибну земельну ділянку загальною площею 0, 54 га,  позивач з матір'ю розділили порівну,  свою частину він обгородив сіткою -
рабицею,  іншою частиною користується
родина його сестри ОСОБА_3 У жовтні - листопаді 2004 року позивачу стало відомо
про те,  що 13.12.2004 року його мати
подарувала вказану земельну ділянку його сестрі ОСОБА_3 Раніше до суду не
звертався,  оскільки не хотів травмувати
матір та знав,  що договір дарування
будинку носив суто формальний характер,
ОСОБА_2 не зареєструвала договір дарування у встановлений законом
трирічний строк.

Головуючий
у 1-й інстанції - Петров В.В.                                        Справа
№ 33ц-1302/07

Доповідач:
Артеменко І.А.                                                                  Категорія
ЦП: 27

Рішенням
Кам'янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 жовтня
2005 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1,
відмовлено.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 15 грудня 2005 року рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

В
обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1,
посилається на порушення судом першої інстанції та апеляційним судом
норм матеріального та процесуального права в зв'язку з чим ставить питання про
скасування рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду,  та просить направити справу на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Колегія
суддів дійшла висновку,  що підстави для
перегляду судових рішень відсутні виходячи з наступного.

Відмовляючи
у позові ОСОБА_1,  суд першої інстанції
виходив з того,  що при укладанні
договору дарування житлового будинку 09.02.1979 року на користь матері ОСОБА_2
позивач добре розумів характер вчинюваних дій та їх наслідки та мав достатньо
часу для звернення до суду. Посилання позивача на те,  що вказаний договір дарування був укладений
під умовою,  у вигляді усної
домовленості,  згідно до якої після
дарування обдарована складе заповіт на вказаний будинок на користь дарувальника
є безпідставними та такими,  що не
заслуговують уваги. Крім того,  доводи
позивача про те,  що у порушення
вимог  ст.  227 ЦК
України (в ред. 1963
року) ОСОБА_2 не набула права власності на спірний будинок не зареєструвавши
його у виконкомі сільради не відповідають дійсності та спростовуються
матеріалами справи,  оскільки ОСОБА_2
отримала спірний будинок в дар шляхом фактичного проживання у ньому.

Апеляційний
суд обгрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції та залишив його
рішення без змін.

Відповідно
до ч. 2  ст.  324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Згідно  ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини,  що не були
встановлені в рішенні суду,  чи відкинуті
ним,  вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,  про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено
і це вбачається з матеріалів справи,  що
судові рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції постановлені з
додержанням норм матеріального та процесуального права,  а також відсутні передбачені ч. 1  ст.
338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування ухвали суду.

Наведені у
касаційній скарзі доводи висновок судів не спростовують.

Керуючись  ст.
ст.  332, 342 ЦПК України колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області

ухвалила:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кам'янсько - Дніпровського суду Запорізької області від 7 жовтня 2005 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 грудня 2005 року залишити
без змін. Ухвала оскарженню не  підлягає.