Справа № 2-2085/06
Провадження №-
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2006 р. м.Одеса

Місцевий Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Голованець Н.Б.

за участь представника позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 . ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, визнання права власності, а також за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , треті особи - приватні нотаріуси Луняченко Нана Володимирівна, ОСОБА_7 про визнання угод недійсними. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, визнання права власності. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що позивачка є власницею кв. АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2003р.. Позивачка стверджувала, що відповідачка ОСОБА_2 продала її спірну квартиру та зобов`язалась її звільнити, спільно з своїм співмешканцем ОСОБА_5 , а також погасити заборгованість по комунальним платежам. Однак відповідачі добровільно квартиру не звільняють, чим перешкоджають їй у користуванні власністю. На підставі вищенаведеного, позивачка просила зобов`язати відповідачів не перешкоджати їй у користуванні власністю, та виселити відповідачів із кв. АДРЕСА_1 , (а.с.3-4).

В процесі судового розгляду справи, позивачка ОСОБА_3 доповнила позовні вимоги та просила визнати її добросовісним набувачем квартири, а також визнати за нею право власності на кв. АДРЕСА_1 . Додаткові позовні вимоги, позивачка обґрунтовує тим, що вона 15.05.2003р. за договором купівлі-продажу набула право власності на спірну квартиру. При укладенні договору у неї не виникала жодного сумніву, що вищевказана угода є шахрайською, оскільки вона була у квартирі та бачила людей, які її представились як власники квартири. Крім того, ОСОБА_6 діяла на підставі нотаріального посвідченого доручення, а також угода також була посвідчена нотаріально. Відповідачку ОСОБА_2 вона бачила раніше, однак вона не говорила її, що вона є власницею квартири. Таким чином, оскільки вона виконала свої зобов`язання за договором, вона просить визнати за нею право власності на спірну квартиру.

Відповідачка позовні вимоги не визнала та подала зустрічний позов про визнання угод недійсними. У зустрічній позовні заяві позивачка стверджує, що вона 18 серпня 1996р. уклала з ОСОБА_8 договір дарування, згідно якого, вона отримала у власність кв. АДРЕСА_1 . У 2003р. позивачці стало відомо, що спірна квартира належить ОСОБА_3 . на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2003р., посвідченого приватним нотаріус Сімоновою О.І. У відповідності до даного договору, продавцем квартири була невідома її громадянка ОСОБА_6 , яка діяла на підставі доручення, яке була нібито видано на її ім`я від імені відповідачки. Відповідачка стверджує, що вона ніколи на давала доручення ОСОБА_6 продати належну її квартиру, підпис на довіреності від імені, зроблений не нею. а іншою особою. Таким чином, згідно ст. 62. 64 ЦК України, вищевказаний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки укладений особою, яка не мала повноважень щодо його укладення. На підставі викладеного, позивачка просить визнати довіреність від 30.04.2005р., яка уповноважує ОСОБА_6 продати кв. АДРЕСА_1 -недійсною, а також визнати договір купівлі- продажу від 15.05.2003р. вищевказаної квартири - недійсним, (а.с. 31-32).

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивачка отримала у власність кв. АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу квартири від 15.05.2003р., який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Симоновою О.І. Оскільки позивачка є добросовісним набувачем квартири то вона має право на визнання за нею право власності на квартиру.

Відповідачка у судовому засідання позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона є громадянкою Російської Федерації, та її належить кв. АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування укладеного 18 серпня 1996р. З ОСОБА_8 . Вона ніколи не уповноважувала невідому її ОСОБА_6 , або інших осіб на продаж належної її квартири, підпис на довіреності від 30.04.2005р.. яка була посвідчена приватним нотаріусом Луняченко Н.В. є не її. що було доведено висновком судової почеркознавчої експертизи. Крім того, під час підписання довіреності вона знаходилась на території Російської Федерації, також дані її паспорту, та паспортні дані записані у нотаріуса не співпадають.

Відповідачка ОСОБА_6 про розгляд справи повідомлялась у порядку п. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі. За даними адресною бюро м. Києва, ОСОБА_6 зареєстрованою у м. Києві не значиться (а.с. 306, 326-328).

Відповідач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 77, зареєстрований 20.10.2006р., відділом РАЦС Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 стосується лише вимог про його виселення і вищевказані правовідносини не допускають правонаступництва, суд вирішив продовжувати розгляд справи не зупиняючи розгляд справи, (а.с. 322)

Приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Сімонова О.Ю. просила розглянути справу у її відсутність, (а.с. 307).

Приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Луняченко Н.В. просила розглянути справу у її відсутність, (а.с. 323)

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Так, судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 14.08.1996р., ОСОБА_8 подарила ОСОБА_4 АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Джулай С.В. 14.08.1996р. за реєстром № 3-2775. (а.с. 14-15).

ОСОБА_9 є громадянкою Російської Федерації та проживає у Ямало- Ненецькому Автономному округу Тюменської області, (а.с. 16).

Судом дійсно встановлено, що станом на 27.10.2003р. у кв. АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_5 , а також ОСОБА_8 . (а.с. 7).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 77. зареєстрований 20.10.2006р., відділом РАЦС Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області, (а.с. 322).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1869. зареєстрований 12.11.2003р. Першим відділом РАГС Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, (а.с.324).

Судом встановлено, що 15 травня 2003р. між ОСОБА_6 , які діяла від імені ОСОБА_4 , на підставі довіреності, посвідченої Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лупяченко Н.В., за реєстром № 2027, а також ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.І. (а.с. 4, 309).

За вищевказаним договором, ОСОБА_3 придбала у власність кв. АДРЕСА_1 . Таким чином суд вважає, що позивачка є добросовісним набувачем.

Судом також встановлено, що ОСОБА_6 діяла від імені ОСОБА_4 , на підставі довіреності, посвідченої Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., за реєстром № 2027. Однак вищевказана довіреність не була підписана ОСОБА_4 , а її підпис був зроблений іншою особою.

Так, відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 2497/02 Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, підпис від імен: Шевченко 3.1. у першому та другому екземплярах довіреності від 30.04.2003р., а також підпис, яка послужив оригіналом для відповідного зображення у електорофотокопії фрагменту аркуша реєстру приватного нотаріуса Луняченко Н.В., у якому вказана довіреність зареєстрована під № 2057, виконані ні ОСОБА_4 , а іншою особою, (а.с. 58- 58).

Суд також приймає до уваги той факт, що у реєстрі приватного нотаріуса Луняченко Н.В. паспортні данні ОСОБА_2 не співпадають з копією паспорта, що була надана Шевченко 3.1. у судове засідання (а.с. 16., 45).

У судовому засіданні також встановлено, що заступником прокурора Суворовського району м. Одеси була порушена кримінальна справа за фактом заволодіння шляхом шахрайства кв. АДРЕСА_1 , за ознаками ст. 190 КК України, (а.с. 63). Судом була оглянута кримінальна справа № 102003127, порушена за фактом заволодіння шляхом шахрайства кв. АДРЕСА_1 . Досудове слідство по справі, було зупинено постановою слідчого від 06.12.2004р.. у зв`язку з неможливістю встановлення особи, яка вчинила злочин, (а.с.329).

У відповідності до ст. 62 ЦК України в редакції 1963 року, угода, укладена однією особою (представником) від імені другої особи (яку представляють) в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності, законі або адміністративному акті, безпосередньо створює, змінює і припиняє цивільні права і обов`язки особи, яку представляють.

Стаття 63 ЦК України в редакції 1963 року, встановлює, що Угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов`язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою. Наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення.

Згідно ст. 64 ЦК України в редакції 1963 року довіреністю визнається письмове уповноваження, яке видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Враховуючи той факт, що у судовому засіданні встановлений факт, що ОСОБА_9 не надавала повноваження ОСОБА_6 на продаж кв. АДРЕСА_1 , а також те. що ОСОБА_2 не схвалює договір купівл - продажу від 15 травня 2003р., укладений між ОСОБА_6 , яка діяла від імені ОСОБА_4 , на підставі довіреності, посвідченої Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., за реєстром № 2027. а також ОСОБА_3 . який був посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.І., тому вищевказаний договір купівлі-продажу повинний бути визнаний недійсним, на підставі ст. 48 ЦК України, як не відповідний вимогам ст. 62- 64 ЦК України в редакції 1963р..

Суд також вважає, що ОСОБА_10 є добросовісним набувачем, оскільки вона придбала квартиру за плату у ОСОБА_6 , яка не була уповноважена її продавати, про що ОСОБА_3 не знала та не могла знати.

Відповідно до ст. 145 ЦК України в редакції 1963р., якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

В зв`язку з тим, шо спірна квартири вибула із володіння ОСОБА_2 поза її волею, остання вправі вимагати повернення свого майна. На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно визнати недійсною довіреність від ЗО квітня 2003р., якою уповноважено ОСОБА_11 від імені ОСОБА_4 продати кв. АДРЕСА_1 , посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. за реєстрованим номером № 2057. а також визнати недійсним договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , укладений 15 травня 2003р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , діючою від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої 30.04.2003р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., за реєстровим номером № 2057, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Симоновою О.Ю. за реєстровим номером №2963.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно повернути у власність кв. АДРЕСА_1 , шляхом визнання за нею право власності на вищевказану квартиру.

В той же час, суд вважає, що неможливо застосувати положення ч. 2 ст. 48 ЦК України, при вирішенні вищевказаного спору, оскільки судом не встановлена особа - ОСОБА_6 .. а також особа, яка діяла як ОСОБА_2 при наданні довіреності від 30 квітня 2003р., якою уповноважено ОСОБА_11 від імені ОСОБА_4 продати кв. АДРЕСА_1 , посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. за реєстрованим номером № 2057. Необхідно також відзначити, що оскільки за вищевказаним фактом, порушена кримінальна справа, то ОСОБА_3 , яка потерпіла особа зберігає за собою право на подання позову до винних осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 48, 62. 63.64. 145 ЦК України в редакції 1963р. , -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, визнання права власності - відмовити.

2.Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , треті особи - приватні нотаріуси Луняченко Нана Володимирівна, ОСОБА_7 про визнання недійсними довіреності, угоди купівлі-продажу - задовольнити.

3.Визнати недійсною довіреність від 30 квітня 2003р., якою уповноважено ОСОБА_11 від імені ОСОБА_4 продати кв. АДРЕСА_2 , посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. за реєстрованим номером № 2057.

4.Визнати недійсним договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , укладений 15 травня 2003р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , діючою від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої 30.04.2003р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В., за реєстровим номером № 2057. посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Симоновою О.Ю. за реєстровим номером №2963.

5.Визнати за ОСОБА_12 право власності на кв. АДРЕСА_1 .

6.Ухвалу місцевого Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2004р. про накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 по набранню рішенням суду законної сили - скасувати.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення суду і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя