Справа
№2-2402/07
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2006 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого
судді - Нікітіної С.Й. при секретарі
- Виноградової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі
цивільну справу за позовом Громадської правозахисної організації „Міар" і
ОСОБА_1 до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в
Одеській області, Державного казначейства України, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Прокуратура
Приморського району м.Одеси про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - ГПО «Міар» і ч.1ен правозахисної організації
ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом у якому просять стягнути з Державного
бюджету України в особі Державного казначейства України на користь ОСОБА_1
моральний збиток у розмірі 1 (один) мільйон гривень, нанесений йому посадовими
особами і слідчими СВ Іллічівського MB ГУМВС України в
Одеській області при розслідуванні кримінальної справи №8.

В обґрунтування позову, позивачі вказують, що постановою
слідчого Іллічівського MB УМВС України в Одеській області лейтенанта міліції
ОСОБА_2 від 15.05.2002 року порушена кримінальна справа №8 за ст.190
ч.4 КК України. 01.06.2002 року, слідчі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, запросили ОСОБА_1 у
приміщення Ільічівського MB ГУМВС України в Одеській області, як свідка. Коли він
з'явився, слідчі затримали ОСОБА_1 у якості обвинувачуваного по вказаній
кримінальній справі. 21.04.2003 року на підставі постанови у кримінальній
справі №8, постановленої старшим слідчим по ОРД СУ ГУМВС України в
Одеській області підполковника міліції ОСОБА_3, кримінальне переслідування у
відношенні ОСОБА_1 - припинено на підставі ст.213 п.2 КПК України, в зв'язку з
недоведеністю участі обвинувачуваного ОСОБА_1, в скоєнні злочину. Постановою
Приморського районного суду м. Одеси від 09.09.2003 року скасована постанова
про порушення кримінальної справи №8. У процесі проведення досудового
слідства у кримінальній справі №8 незаконними діями органами
досудового слідства ОСОБА_1. був заподіяний моральний збиток внаслідок
незаконного притягнення його у кримінальній справі №8 в якості
обвинувачуваного на підставі постанови слідчого Ільічівського MB ГУМВС
України в Одеській області ОСОБА_2 від 01.06.2002 року, незаконного арешту в
період часу з 01.06.2002 року по 01.08.2002 року, незаконного проведення в ході
розслідування кримінальної справи виїмки у нього коштів, незаконного накладення
арешту на все належне ОСОБА_1 рухоме і нерухоме майно, незаконного застосування
у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді арешту протягом двох місяців і
підписки про невиїзд протягом дев'яти місяців до 21.04.2003 року. Вище
зазначеними незаконними діями органів досудового  слідства ОСОБА_1  спричинена значна моральна шкода. Були

принижені його честь, гідність, престиж і ділова
репутація, порушені його права власника майна, порушені його нормальні життєві
відносини, у зв'язку з неможливістю здійснення активної суспільної діяльності,
порушені його взаємини з людьми котрі його оточують. Відповідно характеру,
заподіяних ОСОБА_1 моральних і фізичних страждань, внаслідок незаконних дій
органів слідства, він оцінює моральну шкоду, яка йому заподіяна у розмірі один
мільйон гривень, який підлягає відшкодуванню за рахунок Державного бюджету
України.

У судовому засіданні представник за довіреністю ОСОБА_1 і
ГПО „МІАР" -ОСОБА_4 підтримав позов і дав суду пояснення за позовом,
аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник Державного казначейства України позов визнав
частково. Вважає, що моральна шкода, яка нанесена позивачу ОСОБА_1 в результаті
незаконних дій слідчих органів, позивачами завищена.

Представник ГУМВС України в Одеській області в судове
засідання не з'явився, до суду надійшло клопотання від представника ГУМВС
України в Одеській області Ю.П.Гадомської у якому вона просить відкласти
слухання справи у зв'язку з занятістю її в іншому судовому засіданні і
відпусток інших представників ГУМВС України в Одеській області. В зв'язку з
тим, що це вже неодноразове аналогічне клопотання і слухання справи з цієї
причини вже продовжується більш як 2 роки, суд вважає зазначене клопотання
черговим засобом зірвати слухання справи і визнає його не поважною причиною для
чергового відкладення слухання справи.

Представник третьої особи - Прокуратури Приморського
району м.Одеси в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи
повідомлений судом належним чином про що свідчать матеріали справи

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у суду є всі
підстави і право проводити судове засідання без участі відповідача ГУМВС
України в Одеській області і третьої особи -Прокуратури Приморського району
м.Одеси, повідомлених належним чином про час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, надані суду докази в
сукупності, оглянувши матеріали справи Приморського районного суду м.Одеси
№2-1340/05 за скаргою ОСОБА_1 до СВ Іллічівського MB ГУВМС
України в Одеській області на дії слідчих, вислухавши думки сторін у справі,
суд вважає поданий позов обґрунтованим, доведеним а вимоги по ньому підлягаючі
частковому задоволенню, з наступних підстав.

Постановою слідчого Іллічівського MB ГУМВС
України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_2 від 15.05.2002 року
порушена кримінальна справа №8 за ст. 190 ч.4 КК України. Позивач
ОСОБА_1 01.06.2002 року затриманий і позбавлений волі до 01.08.2002 року. В той
же день, вдома у позивача ОСОБА_1 проведений обшук і виїмка грошей,
коштовностей і ювелірних прикрас у великому розмірі, що перебували при ньому.
Постановою слідчого Іллічівського MB ГУМВС України в
Одеській області від 01.06.2002 року у кримінальній справі №8
позивачу ОСОБА_1 пред'явлене обвинувачення в скоєнні особо тяжкого злочину за
ст.190 ч.4 КК України. Постановою слідчого накладений арешт на все належне
рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в
Одеській області підполковника міліції ОСОБА_3 від 21.04.2003 року у
кримінальній справі №8 кримінальне переслідування позивача ОСОБА_1
припинено за ч.2 ст.213 КПК України, в зв'язку з недоведеністю його участі в
скоєнні злочину. Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 9.09.2003
року визнана незаконною і скасована постанова слідчого Іллічівського MB ГУМВС
України в Одеській області лейтенанта міліції ОСОБА_2 від 15.05.2002 року про
порушення кримінальної справи №8 за ст.190 ч.4 КК України. Рішенням
Приморського районного суду м.Одеси від 23.02.2005 року у справі №2-1340/05
визнана незаконною і скасована постанова від 01.06.02 року про притягнення
ОСОБА_1 в якості обвинувачуваного, визнано незаконним

затримання ОСОБА_1 у період часу з 01.06.02 по 01.08.02
року, визнано незаконним накладення арешту на майно ОСОБА_1, визнано незаконним
застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.
Постановою про порушення дисциплінарного провадження від 02.10.2002 року,
відносно працівників слідчих органів, порушено дисциплінарне провадження за
порушення, при проведенні досудового слідства у кримінальній справі №
8.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.61 ЦПК України обставини,
визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини,
встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, відповідно до вказаної норми процесуального права, незаконні діїї
працівників слідчих органів Іллічівського MB ГУМВС
України в Одеській області відносно позивача ОСОБА_1 при розслідуванні
кримінальної справи №8 доказування не потребують. Відповідно до СТ.56
Конституції України кожний має право на відшкодування за рахунок Держави або
органів місцевого самоврядування матеріального й морального збитку, заподіяного
незаконними рішеннями, діяльністю або бездіяльністю органів Державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами при здійсненні ними
своїх службових обов'язків.

Отже, на підставі Конституції України позивач ОСОБА_1 має
всі підстави і права на відшкодування йому збитків, нанесених незаконними діями
слідчих органів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок
відшкодування збитку, нанесеного громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду», п.п.2, 3, 4 Положення про
застосування Закону України «Про порядок відшкодування збитку, нанесеного
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», затвердженого Наказом Мін'юст України за № 6/5/3/41 від
04.03.1996 року, - відшкодуванню підлягає збиток, заподіяний громадянинові,
внаслідок незаконного осудження, незаконного притягнення в якості
обвинувачуваного, незаконного затримання і утримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування або судового слідства кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно і інші процесуальні дії,
які обмежують права громадян. В результаті розслідування незаконно порушеної
кримінальної справи №8, позивач ОСОБА_1 був незаконно затриманий і
утримувався під вартою два місяці, йому незаконно пред'явлено обвинувачення в
скоєнні особо-тяжкого злочину, на його рухоме і нерухоме майно незаконно
накладений арешт, в його домі незаконно проведений обшук і виїмка грошей,
коштовностей і ювелірних прикрас у великому розмірі, до нього незаконно
застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Отже, відповідно
до зазначеної норми матеріального права, позивачу ОСОБА_1 підлягають відшкодуванню
нанесені незаконними діями слідчих органів збитки. Спеціальний закон України,
також, визначає право позивача ОСОБА_1 на відшкодування йому нанесених збитків
незаконними діями слідчих органів. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала
у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в
інший спосіб.

Відповідно до ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під
вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури
або суду.

Відповідно до п.п.4, 5
ст.3  Закону України «Про порядок
відшкодування збитку,

нанесеного громадянинові незаконними діями органів
дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», п.7 вищевказаного Положення
про застосування Закону України «Про порядок відшкодування збитку, нанесеного
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду», затвердженого Наказом Мін'юст України за № 6/5/3/41 від
04.03.1996 року - громадянинові повинен бути відшкодований моральний збиток.

Отже, позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування йому
моральних збитків, завданих незаконними діями слідчих органів і на підставі
спеціального закону і ЦК
України.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо
вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які
мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

На підставі наведеної норми матеріального права, суд
вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяний значний моральний збиток, т.я. достатньо
довго до нього слідчими органами були застосовані незаконні дії при
розслідуванні незаконно порушеної кримінальної справи №8. Не підлягає
сумніву, що незаконне затримання, незаконне тримання під вартою, незаконний
арешт всього належного нерухомого і нерухомого майна, незаконне проведення
обшуку і виїмки грошей, коштовностей, особистих речей, незаконне застосування
запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд завдали позивачу ОСОБА_1
моральну шкоду, яка може бути відшкодована грішми. Але, суд вважає, що заявлена
позовна вимога про відшкодування цієї шкоди у розмірі 1 (один) мільйон гривень
завищена. Керуючись характером правопорушення відносно позивача ОСОБА_1,
глибиною фізичних та душевних страждань, які притерпів від цього позивач,
погіршення його здібностей і позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня
вини слідчих органів, які завдали позивачу ОСОБА_1 моральну шкоду, суд вважає,
що позивачу ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 250 (двісті
п'ятдесят) тисяч гривень.

Відповідно ст.3З закону України про державний бюджет на
2007 рік, установлено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури, а також судів, у 2007 році за вимогою органів державної виконавчої
служби України здійснюється органами Державного казначейства України в межах
бюджетних призначень, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету, в
такому порядку. Державне казначейство України у терміни, визначені у приписі,
списує у безспірному порядку на користь зазначеної фізичної особи встановлену до
відшкодування суму коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету
України.

Отже, вище наведена норма матеріального права, визначає
порядок відшкодування позивачу ОСОБА_1, нанесеного збитку, що відшкодовується
Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до п.12 Положення про застосування Закону
України «Про порядок відшкодування збитку, нанесеного громадянинові незаконними
діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого
Наказом Мін'юст України за № 6/5/3/41 від 04.03.1996 року, в разі незгоди з
винесеною ухвалою суду, громадянин має право оскаржити її до вищестоящого суду.
Це означає, що ухвала суду може бути оскаржена тільки заявником.

Відповідно до вище вказаного, керуючись ст.ст.23, 1167 ЦК України,
ст.ст.1, 3 закону України «Про порядок відшкодування збитку, нанесеного
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду, п.п.2, 3, 4, 7 Положення про застосування закону України
«Про порядок відшкодування збитку, нанесеного громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого

Наказом
Мін'юст України за № 6/5/3/41  від
04.03.1996 року, ст.3З закону України про державний бюджет на 2007 рік, ст.ст.
5, 7, 9, 11,208, 209, 210, 213-215 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково цивільний позов Громадської
правозахисної організації „Міар" і ОСОБА_1 до Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Державного
казначейства України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору на стороні відповідачів - Прокуратура Приморського району
м.Одеси про відшкодування морального збитку.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Державного
казначейства України на користь ОСОБА_1, нанесений посадовими особами і
слідчими Слідчого відділу Іллічівського MB УМВС
України в Одеській області, моральний збиток у розмірі 350000 (триста
п'ятдесят) тисяч гривень.

Ухвала може бути оскаржена позивачем до Апеляційного суду
Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси. Заяву про
апеляційне оскарження може бути подано протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст.294 ЦПК України,
ухвала суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги на ухвалу та якщо її не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.