АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13         грудня 2006 року       М.Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: Рищука П.К.(головуючий) Заїки В.М., Ніколайчука М.Є.

при секретарі: Ващук О.В.

з участю: сторін

розглянула
у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на
рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 липня 2006 року цивільну
справу № 22ц-2048 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, СПК „Грузевиця про визнання
недійсним договору купівлі-продажу квартири та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про виселення.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія судців

встановила:

Звертаючись
в суд з позовом ОСОБА_2 зазначав,
що він разом з відповідачкою по справі, ОСОБА_1, яка є його матір ю, проживають
в квартирі АДРЕСА_1. 14 жовтня 2003 р. між КСП „Грузевиця" та ОСОБА_1 було
укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, проте фактичним покупцем
спірної квартири є ОСОБА_2, оскільки саме ним були оплачені кошти за придбання
квартири.

Тому
позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1     від 14            жовтня 2003 р. та визнати його
покупцем квартири.

ОСОБА_1
в зустрічному позові просила суд виселити ОСОБА_2 з спірної квартири, без
надання іншого житла. В обґрунтування вказувала, що вона є власником квартири
АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від   14.10.2003
р, який рішенням  суду визнаний

дійсним. ОСОБА_2, який також
проживає у спірній квартирі, ухиляється від витрат по утриманню квартири,
зловживає спиртними напоями, вчиняє скандали, бійки, виганяє ОСОБА_1 з квартири та
робить неможливим її проживання в спірній квартирі.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 21 липня 2006 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, СПК „Грузевиця" про визнання недійсним договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про виселення з квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Ухвалу
судді Хмельницького міськрайонного суду від 16 березня 2006 р. про накладення
арешту на квартиру АДРЕСА_1 скасовано.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2
з рішенням суду не згідний, просить його скасувати в частині незадоволення
його позовних вимог. Зазначається, що при постановлені рішення судом були
порушенні вимоги ст.213 ЦПК України, не були взяті до уваги та не були оціненні
докази подані ОСОБА_2Судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 підтвердила те, що спірну квартиру купив ОСОБА_2 за власні кошти,
не взято до уваги і договір позики, заяви про сплату коштів за квартиру, покази
свідка ОСОБА_3 Крім того, судом не були вирішені усі вимоги поставлені в
позовній заяві.

ОСОБА_1 в своїй
апеляційній скарзі з рішенням суду не згідна, та просила його скасувати в
частині відмови у задоволенні її позовних вимог. Зазначається, що судом не були
взяті до уваги докази систематичного порушення ОСОБА_2правил співжиття, а саме
матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності, відповідь з міліції, копія постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи, та не були взяті до уваги покази свідків.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав,
апеляційну скаргу ОСОБА_1 не визнав.

ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала.

Суд
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 небхідно задоволити.

Судом
встановлено, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 з 1993 р. проживають в квартирі АДРЕСА_1. З 2005 року
ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі. 14 жовтня 2003 р. між ОСОБА_1 та СПК
„Грузевиця" був укладений договір купівлі-продажу спірної квартири, згідно
якого ОСОБА_1 стала власником квартириАДРЕСА_1.

Рішенням
Хмельницького районного суду від 18 грудня 2003 року договір купівлі-продажу
від 14.10.2003 р. визнано дійсним.

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються наступними обставинами.

Відповідно
до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої, інстанції
і ухвалення нового рішення є неповне з ясування судом обставин, що мають

значення для
справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і
процесуального права.

Постановляючи
рішення по справі суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не довела, що ОСОБА_2 систематично
порушує правила соціалістичного співжиття і робить неможливим для неї спільне
із ним проживання, тому у задоволенні її позову про виселення відмовив.

Такий
висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки зроблений на неповно з
ясованих обставинах справи.

Як
вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1, на підставі
договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2003 року, укладеного між СПК
„Грузевиця" та нею, є власником квартириАДРЕСА_1 у с.Грузевиця
Хмельницького району. В спірній квартирі, крім неї, зареєстрований її син,
ОСОБА_2, який систематично порушує правила соціалістичного співжиття, вчиняє
сварки та бійки із нею, чим робить неможливим для неї проживання із ним в одній
квартирі, за що неодноразово притягувався до відповідальності, але всі вжиті
заходи виявились безрезультатними і він продовжує вчиняти сварки та бійки із
нею.

Відповідно
до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил
соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в
одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу
виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших
заінтересованних осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

За таких
обставин судова колегія приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 підлягає
виселенню із займаного ним приміщення, без надання іншого жилого приміщення.

Разом із
тим, суд обгрунтованно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у визнанні
недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнанні права власності на
житло, оскільки посилання ОСОБА_2
на те, що він давав кошти на викуп /приватизацію/ квартири, не є підставою
для визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання його власником
квартири, так як договором /зобов
язанням/ це не передбачалось, а надання ним коштів матері можна
розцінювати як надання синівської допомоги.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 218, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 21 липня 2006 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволити.

Виселити
ОСОБА_2 із
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

В іншій частині
рішення суду залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
у І інстанції - Савчук Р.І.                                              Справа
№ 22 - 2048

Доповідач
- Рищук П.К.        Категорія : 28