АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22а-2998   2006 року                                     Головуючий
В.М.  Суддя-доповідач: Касмінін О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

2006
року грудня місяця „ 6 " дня                                                                   м.  Полтава

Колегія   суддів
судової   палати   з
цивільних   справ   Апеляційного   суду Полтавської області в складі:
Головуючого: Касмініна О.В. Судців: Буленка О.О. Корнієнка В.І.,  при секретарі: Болдирєвій В.В.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за

апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення
Козельщинського районного суду Полтавської області від 11

жовтня 2006 року

по справі за
позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про
звільнення від сплати аліментів.

Колегія   суддів,
заслухавши   доповідь   судді-доповідача   апеляційного СУДУ, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням
Козельщинського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2006 року у
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохає рішення Козельщинського районного суду
Полтавської області скасувати та прийняти нове з тих підстав,  що судом порушені вимоги норм матеріального
права.

Вважає,     що
рішення    суду    необ'єктивне,     необгрунтоване,     та
. постановлене без врахування всіх суттєвих обставин справи.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення позивачки
ОСОБА_1,  яка підтримала апеляційну
скаргу і просила її задовольнити,
рішення місцевого суду скасувати та звільнити її від сплати аліментів за
час,  коли син проживав з нею,  перевіривши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

2

Відповідно до
вимог  ст. 308 ЦПК України,  апеляційний суд відхиляє

апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,  якщо
визнає,  що суд першої

інстанції    ухвалив
рішення    з    додержанням    норм
матеріального    і

процесуального
права.

На підставі  ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в
межах заявлених

вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно
до  ст. 180 СК України батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Звільнення
батьків від обов'язку утримувати дитину передбачено  ст.
ст. 188,  190 СК України,  у випадках якщо дохід дитини перевищує дохід
кожного із батьків і в зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно.

Як
вбачається з матеріалів справи і це встановлено в судовому засіданні,  неповнолітній ОСОБА_3,  1992 року народження,  з жовтня 2002 року постійно перебував на
утриманні відповідачки ОСОБА_2,  яка є
його бабусею (а.с. 30-31).

Рішенням
виконавчого комітету Козельщинської селищної ради Козельщинського району
Полтавської області № 16 від 22 січня 2003 року ОСОБА_2 призначено опікуном над
її неповнолітнім онуком ОСОБА_3
в зв'язку з тим,  що його мати
проживала за межами області,  мала свою
сім'ю,  в вихованні сина участі не
брала,  а батько систематично перебував
на стаціонарному лікуванні.

Рішенням
вказаного виконкому № 19 від 22 лютого 2005 року припинено опіку гр. ОСОБА_2
над її онуком ОСОБА_3 в зв'язку з заявою його матері ОСОБА_1 про те,  що неповнолітній проживатиме і
виховуватиметься в сім'ї матері,  яка
проживає в смт. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області.

Рішенням
Козельщинського районного суду Полтавської області від 11 травня 2005 року з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього онука
ОСОБА_3.

Також
місцевим судом вірно встановлено,  що
ОСОБА_3 проживав з своєю матір'ю ОСОБА_1 в смт. Павлиш з травня 2005 року по
березень 2006 року,  але його відносини з
матір'ю не склалися,  спільної мови вони
не знайшли і він переїхав знову до ОСОБА_2 ,
де і проживає по даний час і перебуває на її утриманні. ОСОБА_1 кошти на
утримання сина не сплачує.

Колегія
суддів приходить до висновку,  що суд першої
інстанції при прийнятті рішення правомірно відмовив ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог про звільнення її від сплати аліментів,  оскільки батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

з   -

Також
суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання позивачки на те,  що відповідачка не є опікуном її сина і тому
не має права на аліменти,  так як згідно
ч.2  ст. 258 СК України баба має право
звернутися за захистом прав та інтересів неповнолітніх онуків до органу опіки
та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Крім
того,  доводи в апеляційній скарзі
ОСОБА_1 про те,  що оскільки з квітня
2005 року по березень 2006 року син ОСОБА_3 проживав із нею і вона не повинна
сплачувати за цей час аліменти,  тому
рішення підлягає скасуванню,  є
необгрунтованим,  виходячи з наступного.

Вказані
доводи є фактично вимогою ОСОБА_1 про звільнення її від сплати заборгованості
по аліментах,  що не було предметом
розгляду суду першої інстанції при розгляді позову ОСОБА_1 про звільнення від
сплати аліментів і не може бути підставою скасування рішення місцевого СУДУ-

Сама ж
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає,
що вона не заперечує проти надання неповнолітньому сину ОСОБА_3
матеріальної допомоги,  а саме сплати
аліментів на користь ОСОБА_2

Доводи
скарги не містять нових фактичних даних,
які б спростовували висновки місцевого суду і навпаки,  рішення місцевого суду постановлене з
дотриманням матеріального та процесуального законодавства,  тому підстав для скасування рішення суду не
вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  308,
315 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Козельщинського районного суду Полтавської області від 11 жовтня 2006 року
залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.