Справа №2-53/2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

11 червня 2006 року             Галицький
районний суд міста Львова

в складі: головуючого - судді Романюка М.Ф.

при секретарі
-    Кузьмич Н.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, просить стягнути з
відповідача матеріальну шкоду в сумі 400,00 гривень, спричинену їй внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 03 березня 2003 року вона
знаходилась на трамвайній зупинці по вулиці Вітовського у м. Львові, біля
перехрестя з вулицею Болгарською. Приблизно о 09.30 год. під'їхав трамвай, маршруту якого вона чекала. Після зупинки трамваю вона,
переконавшись, що з лівої від неї сторони проїзної частини дороги транспортних
засобів у безпосередній близкості немає, рушила до трамваю. Вийшовши на проїзну
частину і пройшовши по ній три кроки, вона відчула сильний удар з лівого боку.
У подальшому виявилось, що на неї здійснив наїзд автомобіль ВАЗ-21093 д/н
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2.

Перевіркою проведеною інспектором ВД по ДТП ДАІ ЛМУ УМВСУ у
Львівській області капітаном міліції Микитюком Р.С., встановлено, що причиною
настання даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення ОСОБА_2 вимог
розділу 18 п. 18.8 "Правил дорожнього руху", який ненадавши дорогу
ОСОБА_1 скоїв на неї наїзд.

З 3 по 13 березня 2003 року, вона амбулаторно лікувалась у поліклініці, при
цьому за власні кошти придбала ліки. Крім цього проходила платне медичне
обстеження, сплатила адвокату 200 гривень за надання правової допомоги,
доїжджала до адвоката, купила телефонну картку, яка їй була необхідна для
консультації з адвокатом, на що в сумі витратила 500 гривень. У результаті
даної дорожньо-транспортної поригоди їй було пошкоджено полушубок та порвано
колготки, чим спричинено матеріальну шкоду у сумі 100 гривень, яку відповідач у
добровільному порядку відшкодувати відмовляється.

Позивачка просить одночасно стягнути з відповідача 5000 гривень моральної
шкоди, мотивуючи тим, що на протязі 10 днів перебувала на лікуванні та терпіла
сильний фізичний біль, вона не тільки не могла працювати, а й не могла в
повному обсязі обслужити себе. Весь цей час вона не виходила на роботу, що
призвело до погіршення стосунків з рідними, близькими та колегами по роботі.

Крім того, просить стягнути з відповідача 200 гривень за надання юридичної
допомоги, а всього - 5600 гривень.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні
фабулі позовної заяви, додавши, що відповідач не пропонував вирішити спір в
добровільному порядку.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про час і місце слухання справи по суті через засоби масової
інформації, а тому, на підставі ст. 169 ч.4 ЦПК України, суд вважає за можливе
розглянути справу у його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи
доказів.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З оглянутих судом відмовних матеріалів № 158 по факту ДТП, що мало місце в м. Львові на вул. Вітовського вбачається, що 03.03.2003
року о 09.30 год. по вулиці Вітовського у м. Львові в напрямку вулиці Коперніка
рухався автомобіль ВАЗ-21093 д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2.
Наближаючись до вулиці Болгарської, ОСОБА_2 вів автомобіль правою стороною
проїздної частини із швидкістю, не перевищуючи встановлених обмежань, за
трамваєм, що рухався попереду, по середині проїздної частини. Біля перехрестя з
вулицею Болгарською трамвай зупинився на зупинці, а водій автомобіля ОСОБА_2
скоїв наїзд на громадянку ОСОБА_1, що вийшла на проїздну частину з правого тратуару,
йдучи до трамваю, в

2

наслідок
чого ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження. Проведеною перевіркою
встановлено, що причиною настання даної дорожньо-транспортної події стало
порушення вимог розділу 18 п.18.8 "Правил дорожнього руху" із сторони
водія ОСОБА_2, який не дав дорогу пішоходу ОСОБА_3, яка йшла до трамваю, що
зупинився на зупинці по середині проїздної частини.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам
фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право
власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або
утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від
27.03.1992 року (з подальшими змінами) під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності або з інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Оскільки відповідач, який керував належним йому автомобілем марки
„ВАЗ-21093" д/н НОМЕР_1, спричинив дану шкоду, така підлягає стягненню
в судовому порядку саме з відповідача.

Згідно медичних довідок (а.с.8-11), листка непрацездатності (а.с.12), актів
обстеження (а.с.15,16) позивачка з 03.03.2003 року по 13.03.2003 року дійсно
перебувала на амбулаторному лікуванні і потребувала такого. Як вбачається з
фіскальних касових чеків (а.с.13), позивачкою під час лікування було витрачено
86,66 грн. на придбання ліків.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від
31.03.1995 року (з подальшими змінами) під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Суд враховуючи наведене, вважає, що на користь позивачки також підлягає
відшкодуванню завдана неправомірними діями відповідача моральна шкода у розмірі
1000 гривень, оскільки ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Наявність вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок
якої позивачу було спричинено матеріальної шкоди, доведена відмовним матеріалом
№ 158 по факту ДТП, що мало місце в м. Львові на вул. Вітовського 03.03.2003
року.

Суд також вважає, що стягненню з відповідача в користь позивача підлягають
судові витрати, а саме - 200,00 гривень за надання юридичної допомоги (що
пітверджуються відповідною квитанцією (а.с.2)), а також 56,00 грн. судового
збору, сплаченого позивачкою при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 169 ч.4, 209, 212-215,
226 ЦПК України, ст.ст. 1166,1167,1187 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 86 (вісімдесят шість) гривень 66
копійок завданої матеріальної шкоди, 1000,0 (одну тисячу) гривень моральної
шкоди та понесені судові витрати - 200 (двісті) гривень витрат на правову
допомогу, 56 (п'ятдесят шість) гривень сплаченого судового збору, а всього 1342
(одна тисяча триста сорок дві) гривні 66 копійок.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення та апеляційну скаргу на це рішення протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Галицький
районний суд м. Львова.

На заочне рішення може бути подано відповідачем заяву про його перегляд
протягом 10 днів з дня отримання його копії.