Справа № 2-233/06
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2006 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ольховського Є.Б.

при секретарі Жидик А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі продажу частково недійсними та переклад прав покупця

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2005 року до суду з зазначеним вище позовом звернувся ОСОБА_1 В позовній заяві позивач стверджував, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 26 листопада 1983 року. Під час перебування в шлюбі подружжя придбало за спільні кошти буд. 8 по вул. Будьонного в с. Вязове, за договором купівлі продажу від 10.08.2004 року, та двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу від 11.02.2003 року. Гроші за угодами продавцям сплачував саме позивач оскільки це були спільні гроші. За згодою сімї обидва обєкта нерухомості були оформленні на доньку ОСОБА_3 оскільки оформити власність на позивача було неможливо із-за тимчасової відсутності в України ОСОБА_2. Позивач прохає визнати зазначені договори купівлі продажу частково недійсним в частині покупця вказавши покупцем його, оскільки це житло було придбане ним за загальні кошти подружжя ОСОБА_2 в період шлюбу.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги вказавши відповідачем в цій справі ОСОБА_3, а ОСОБА_2 прохав долучити до участі в справі в якості 3-ї особи.

Відповідач позовні вимоги не визнала, зазначивши, що вказані обєкти нерухомості придбала сама, на кошти, які були вислані для неї з-за кордону її матірю ОСОБА_2 а також надані родичами відповідачки. Крім того вона навчаючись на стаціонарному відділенні вузу заробляла собі на життя розповсюджуючи набрані на компютері реферати а також листівки в метрополітені.

Представник 3-ї особи проти задоволення позову також заперечував, зазначаючи, що позивач не працював, фактично існував на кошти які надходили з за кордону України від ОСОБА_2, а тому не маючи власних коштів не міг приймати участь в купівлі зазначених обєктів нерухомості.

Заслухавши показання сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Згідно до ст. 235 ЦК України, що діяв на час виникнення цивільно правових відносин по купівлі спірного домоволодіння, а також п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду від 28.04.78 року № 3 зі змінами, „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними, в випадках, якщо відбувається угода( правочин) та в той же час відбувається і реальна угода (правочин). В цьому випадку має місце дві угоди угода здійснена з метою створити, змінити або припинити визначені права та обовязки та угода здійснена з метою приховати першу угоду, представивши її в очах оточуючих не такою, якою вона є на справді. Угода (правочин), яку сторона не мала на меті укладаючи її, має назву удавана. Встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч.2 ст. 235 ЦК України визнає, що сторонами укладена та угода (право чин), яку вони мали на увазі.

Судом встановлено, що позивач знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від цього шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_3 відповідачку в цій справі.

В 2004 році, позивач прийняв рішення придбати для себе та на своє імя будинок, який мав намір використовувати як дачний. Їм були вжиті заходи для пошуку такої будівлі, що підтвердили свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( с. спр. 62-66).

Після того, як будинок було підшукано, позивач в справі, разом з продавцем дома ОСОБА_6 домовився про придбання дома який знаходиться за адресою: Харківська обл., Дергачівський район, с. Протопопівка, вул. Будьонного 8 ( колишнє с. Вязове), на своє імя ( с. спр. 50). Оформивши всі технічні документи на будинок, разом з продавцем, він звернувся до нотаріальної контори, для оформлення будинку на своє імя. Однак, нотаріальна контора йому відмовила в оформленні будинку, вимагаючи присутності дружини ОСОБА_2. Ці обставини нотаріус ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала. Позивач, за порадою нотаріуса, прийняв рішення будинок оформити на імя своєї повнолітньої доньки. Всі ці обставини підтвердили нотаріус ОСОБА_7, продавець будинку ОСОБА_6В.( с. спр. 65, 78 ).

Заперечення відповідачки про те, що будинок придбався особисто нею та для неї самої нічим не підтверджується, хоча в силу ст. 60 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які посилається в своїх запереченнях. Допитаний на її прохання свідок ОСОБА_8, не був учасником угоди купівлі продажу будинку, а також домовленостей позивача з продавцем будинку та бесіди в нотаріальній конторі. Його свідчення неконкретні та свідчать про бажання допомогти своїй подрузі - відповідачки в справі.

Свідчень про те, що відповідачка мала свої кошти для придбання будинку вона також суду не надала. Остання, на період придбання будинку вчилась на стаціонарному відділенні ВУЗу та сплачувала за навчання. Її доводи про те, що на придбання будинку гроші надала мати нічим не підтверджуються. Надані квитанції про отримання переводів на своє імя не є достовірними доказами, що саме за ці гроші було придбано цей будинок.

Відповідачка в цей період мешкала разом з позивачем однією сімєю та знаходилась у нього на утриманні.

Про справжність того, що позивач придбав будинок для себе особисто свідчить і той факт, що донька ніколи в цей будинок не вселялась. Витрат на його утримання не несла та не несе. Будинком фактично володіє позивач в цій справі. Таким чином покупцем спірного домоволодіння є позивач в справі ОСОБА_1, і суд, вважає необхідним договір купівлі продажу житлового будинку № 8 по вул. Будьонного в с. Протопопівка ( колишне с. Вязове) Дергачівського району Харківської області від 10. 08.2004 року зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_7, рег. номер 1406 визнати частково недійсним в частині покупця.

Що стосується позову в частині визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 11.02.2003 року р/н 1239 на імя ОСОБА_3, з перекладом прав покупця на імя позивача, то в цій частині слід в позові відмовити виходячи з наступного. Сам позивач в судовому засіданні не заперечує той факт, що квартира придбалась на імя доньки та для доньки. Однак позивач вважає, що при розділі майна с дружиною суд зобовязаний врахувати його витрати на придбання квартири. Між тим, такі мотиви не можуть слугувати підставами для визнання договору купівлі-продажу квартири недійсними. Позивач добровільно скористався своєю власністю що не суперечить ст. 17 Закону України „Про власність , що діяв на період придбання квартири. Вимагати повернення цих витрат, за тими підставами, що в майбутньому буде подано позов дружиною про розподіл майна не може являтися підставами для повернення цих коштів донькою яка є добросовісним покупцем. Позивач міг би ставити питання о розподілі квартири на підставі ч.1 ст. 17 Закону України „Про власність якби такий позов було предявлено його колишньою дружиною. В цьому випадку такі позовні вимоги позивачем не заявлені, а суд, на підставі ст. 27 ЦПК України позбавлений можливості змінювати підстави позову.

Таким чином суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 17 Закону України „Про власність, ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 235 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3 я особа ОСОБА_2, про визнання договорів купівлі-продажу будинку розташованого за адресою: вул. Будьонного 8 в с. Протопопівка ( колишне с. Вязове), Дергачівського району Харківської області та квартири АДРЕСА_1 недійсними та переклад прав покупця на його імя частково задовольнити.

Визнати договір купівлі продажу від 10.08.2004 року , зареєстрований за № 1406 в Державному реєстрі право чинів , дома № 8 по вул. Будьонного в с. Протопопівка ( колишнє с. Вязове) в Дергачівському районі Харківської області частково недійсним. Вважати покупцем будинку № 8 по вул. Будьонного в с. Протопопівка ( колишне с. Вязове) Дергачівського району, Харківської області - ОСОБА_1.

Зобовязати Міське БТІ переоформити правовстановлюючі документи на будинок № 8 по вул. Будьонного в с. Протопопівка (колишне с. Вязове) Дергачівського району Харківської області на імя позивача ОСОБА_1, анулювавши при цьому правовстановлюючі документи на цей будинок на імя ОСОБА_3.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Є.Б. Ольховський