УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13
грудня 2006 року                                                                   м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі
толовуючої - судді Карпусь С
А.,  суддів : Самчука П.П.,  Кізюн О.Ю. при секретарі Хмельницькій Ю А. з
участю:

прокурора Котика
І.О.,    позивачки ОСОБА_2 відповідача
ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-2136 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Старосинявського районного суду від 10 жовтня 2006
року за позовом прокурора Старосинявського району в інтересах ОСОБА_3,  ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру
аліментів на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття та стягнення
аліментів на утримання дружини ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зменшення розміру аліментів на утримання сина та звільнення від сплати
аліментів на утримання ОСОБА_2.

Заслухавши
доповідача,  пояснення сторін,  дослідивши доводи апеляційної скарги,  перевіривши матеріали справи,  судова колегія

встановила:

В липні
2006 року прокурор Старосинявського району звернувся до суду в інтересах
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4
про стягнення аліментів. В обгрунтування позову зазначав,  що на підставі рішень суду стягуються
аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 розмірі 1/6 частини усіх
видів заробітку відповідача до досягнення сином повноліття та в розмірі 50 грн.
щомісячно на її утримання. Прокурор вважає,
що розмір аліментів має бути приведений у відповідність зі  ст.
ст.  192,  182 СК України і тому просить стягувати з
ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 120 грн. щомісячно до
досягнення ним повноліття та збільшити розмір аліментів на утримання дружини
ОСОБА_2 до досягнення дитиною 3-х річного віку до 465 грн. щомісячно.

В серпні
2006 року ОСОБА_1  звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати
аліментів. Вказував,  що відповідно до
рішення Волочиського районного суду від 31 серпня 2005 року він сплачує
аліменти на утримання дружини в розмірі 50 грн.,  на сина в розмірі 1/6 частини його доходів. З
січня 2006 року державна виконавча служба нараховує йому аліменти на утримання
сина в розмірі 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,  що становить 120 грн. Однак він не працює,  постійного заробітку немає,  склалось скрутне матеріальне становище,  тому просив звільнити його від сплати
аліментів на утримання ОСОБА_2 до досягнення 3-х річного віку дитиною. Аліменти
на утримання сина погодився сплачувати в розмірі 50 грн. щомісячно.

Ухвалою
Старосинявського районного суду від 10 жовтня 2006 року позови об'єднані в одне
провадження.

Головуючий
у першій інстанції - Філоненко М. В.                                 Справа
№ 22ц- 2136

Доповідач
- Карпусь С. А.                                                                        Категорія
№ 36

Під час
розгляду справи прокурор відмовився від позову в частині стягнення аліментів на
неповнолітню дитину,  оскільки державною
виконавчою службою стягнення аліментів проводиться в розмірі,  встановленому ч. 2  ст.
182 СК України і така відмова прийнята судом.

Рішенням
Старосинявського районного суду від 10 жовтня 2006 року позов задоволено
частково. Постановлено збільшити до 100 грн. щомісячно розмір аліментів з
ОСОБА_1  на користь ОСОБА_2 на її
утримання до досягнення дитиною 3-х років.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  вважає
рішення суду незаконним,  просить його
скасувати та ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповноту судового розгляду. Суд не врахував матеріальне становище,  яке у нього склалось,  і яке свідчить про відсутність у нього змоги
сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Судова колегія
вважає,  що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до ч.1  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Судом
правильно з'ясовані фактичні обставини справи,
дано їм належну оцінку,  а його
висновки щодо часткового задоволення вимог прокурора узгоджуються з матеріалами
справи,  відповідають закону.

Судом
встановлено,  що сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі до 29 березня 2006 року ,
під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. У зв'язку з чим
позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох
років,  не працює,  отримує допомогу від держави. Згідно рішення
Волочиського районного суду від 2 червня 2005 року з відповідача стягуються
щомісячно аліменти на її утримання в розмірі по 50 грн. Відповідач
працездатний,  хронічними
захворюваннями,  які б перешкоджали його
працевлаштуванню не страждає,  постійної
роботи немає,  на день розгляду справи
судом першої інстанції не перебував на обліку в центрі зайнятості як
такий,  що шукає роботу,  має мінливий заробіток,  сплачує аліменти на утримання сина в
мінімальному розмірі,  визначеному  ст.
182 СК України.

Ці
обставини підтверджуються матеріалами справи,
поясненнями сторін,  довідкою
виконкому Старосинявської селищної ради від 8 травня 2006 року,  копією трудової книжки відповідача,  свідоцтвом про розірвання шлюбу,  повідомленнями державної виконавчої служби
про стягнення аліментів з відповідача,
довідкою Волочиського районного центру зайнятості від 17 серпня 2006
року № 67.

Проаналізувавши
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд дійшов вірного висновку,  що у
відповідності зі  ст.  ст.
75,  84 СК України відповідач
повинен утримувати дружину,  яка не
працює і перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного
віку,  і спроможний надавати таку
допомогу,  тому обґрунтовано задовольнив
позов прокурора і визначив розмір допомоги з врахуванням наведених обставин
щодо його матеріального та сімейного стану.

Посилання
відповідача на наявність іншого утриманця,
заборгованості по комунальним платежам та квартирній платі не давали
суду підстави для звільнення його від сплати аліментів на дружину,  тому суд правильно відмовив у задоволенні
його зустрічного позову.

Доводи
апеляційної скарги не містять посилання на докази,  які б спростовували висновки суду першої
інстанції.

Рішення
суду ґрунтується на повно,  всебічно
досліджених обставинах справи,
постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права,  підстав для його скасування в межах доводів
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
308,  313,  314, 315,
319 ЦПК України,  судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Старосинявського районного суду від 10 жовтня 2006 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  однак може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до
Верховного Суду України.