УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26
грудня 2006 року                                                                                          м.  Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі:       головуючого - судді -        Самчука П.П.

суддів -                                                    Ніколайчука
М. Є.,  Пастощука М. М.

при
секретарі -                                    .  Козіцькій А.Б.

з участю:      ОСОБА_1,  його
представника та представників

Кам'янець-Подільської
РДА і профспілкового комітету

розглянув
у відкритому судовому засіданні справу №22-2309 за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 02 листопада 2006
року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кам'янець-Подільської районної державної
адміністрації Хмельницької області,
третя особа,  яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - профспілковий
комітет Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької
області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Перевіривши
матеріали справи,  доводи апеляційної
скарги,  апеляційний суд

встановив:

ОСОБА_1,  15 травня 2006 року звернувся в суд з
позовом,  вказавши,  що розпорядженням голови
Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від
18 квітня 2006 року №376 був звільнений з посади першого заступника голови
райдержадміністрації по п.4  ст.  40 КЗпП України за прогул без поважних причин
27 і 28 березня 2006 року.

Звільнення
вважав незаконним,  оскільки 27 і 28
березня 2006 року був відсутній на роботі з поважних причин,  так як знаходився на амбулаторному лікуванні
в лікаря -пульмонолога з
визначеним діагнозом.  В зв'язку з цим
просив поновити на роботі на посаді першого заступника голови
Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації з 18 квітня 2006 року та
стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Рішенням
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 02 листопада 2006 року
ОСОБА_1  відмовлено в позові про
поновлення на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного
прогулу і судових витрат.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1
рішення суду вважає неправильним,
просить скасувати і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог,  посилаючись,
що судом не в повній мірі досліджені всі обставини справи та не дано їм
належної правової оцінки,  в тому числі
показам свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3,  чим порушено вимоги матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд
вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню із таких підстав.

Головуючий
у 1-й інстанції - Воєвідко Я. І.                                       Справа
№22-2309

Доповідач
- Самчук П.П.                                                                     Категорія
№ 39,  40

2

Згідно
зі  ст.  308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без
змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як
вбачається,  суд першої інстанції
правильно встановив дійсні обставини справи,
правовідносини,  що виникли,  та правильно застосував чинне законодавство.

Зокрема,  судом встановлено,  що розпорядженням голови
Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації від 08 квітня 2005 року
№251 ОСОБА_1 був призначений
з 08 квітня 2005 року на посаду першого заступника голови райдержадміністрації
по переводу (а.с.  186).

Розпорядженням
від 20 лютого 2006 року №168 йому,  як
кандидату в депутати до районної ради,
на період передвиборчої агітації була надана неоплачувана відпустка
тривалістю 32 календарних дні з 22 лютого по 26 березня 2006 року включно
(а.с.  25,  26). 27 і 28 березня 2006 року позивач
протягом робочого часу був відсутній на робочому місці,  про що складено відповідні акти (а.с.  5, 6) та зазначено в табелі обліку робочого
часу (а.с.  32),  а з 29 березня 2006 року знаходився на
амбулаторному лікуванні,  що підтверджено
ксерокопією листка непрацездатності №880358,
виданого міською поліклінікою №1 9а.с.
8).

Відповідно
до п.4  ст.  40 КЗпП України під прогулом слід розуміти
відсутність працівника без поважних причин на роботі протягом всього дня,  а також більше трьох годин підряд чи сумарно
протягом робочого дня.

ОСОБА_1 був звільнений
за прогули,  здійснені 27 і 28 березня
2006 року і в розпорядженні про звільнення зазначено,  що в період з 27 по 28 березня 2006 року був
відсутній на роботі без поважних причин.

Як на
підставу відсутності на роботі з поважної причини,  позивач посилається на видану 28 квітня 2006
року лікарем міської поліклініки №1 ОСОБА_3 довідку №18 в тому,  що він знаходився на амбулаторному лікуванні
в лікаря - пульмонолога з
21.03.2006 року по 28.03.2006 року.

Проте
судом встановлено,  що ОСОБА_1 27 березня 2006
року знаходився на прийомі у лікаря ОСОБА_3 фактично на протязі 30 хвилин і 28
березня 2006 року - на протязі 15 хвилин.

З
довідки №398 від 17 липня 2006 року ,
виданої головним лікарем Камянець-Подільської міської поліклініки №1
ОСОБА_2,  видно,  що ОСОБА_1.
27 і 28 березня 2006 року флюрографічне обстеження в міській поліклініці
не проходив та процедури йому в маніпуляційному кабінеті не проводились
(а.с.  109),  а з довідки №815 від 18 липня 2006 року
головного лікаря Кам'янець-Подільської міської лікарні №1 Васильянова Д.С.  видно,
що він обстеження 27 і 28 березня 2006 року в лабораторії міської
лікарні №1 не проходив (а.с.  113).

Також
судом з'ясовано,  що відповідно до копії
протоколу засідання дільничої виборчої комісії №74 ТВК №198 від 29 березня 2006
року про проведення повторного підрахунку голосів по виборах депутатів
Кам'янець-Подільської районної ради та Хмельницької облради на виборчій
дільниці №74 вказаний підрахунок проводився з участю ОСОБА_1 (а.с.  105-107),
що також підтверджено наданою в засіданні апеляційного суду довідкою
голови ДВК-74 про те,  що ОСОБА_1 29
березня 2006 року з 14-00 год. знаходився в приміщенні районної ради з приводу
перерахунку голосів і покинув приміщення наступного дня біля 1-00 години.

Поважні
причини в розумінні п. 4  ст.  4'0 КЗпП України - це такі суттєві
обставини,  які перешкоджають явці на
роботу і не можуть бути усунені самим працівником.

Проте
позивач не надав переконливих доказів стосовно поважності причин відсутності на
роботі 27 і 28 березня 2006 року,  які
могли б об'єктивно підтверджувати фактичний стан його здоров'я,  оскільки флюрографію пройшов 30 березня 2006
року (а.с.  15),  аналізи були проведені 03 квітня 2006 року
(а.с.  17-20) та курс лікування фактично
розпочав лише з 30 березня 2006 року.

3

Також,  згідно листка непрацездатності,  на амбулаторному лікуванні ОСОБА_1 перебував з 29
березня 2006 року,  коли стан
здоров'я,  за його словами,  погіршився,
але це не перешкодило йому за станом здоров'я 29 березня 2006 року з 14
годин знаходитись в приміщенні райради з приводу перерахунку голосів і покинути
приміщення наступного дня біля 1-ї години.

Ці
обставини об'єктивно підтверджують,  що
позивач пробувши на прийомі у лікаря 27 березня - 30 хвилин і 28 березня 2006
року - 15 хвилин,  решту часу провів у ці
дні на власний розсуд,  хоча за станом
здоров'я мав реальну можливість з'явитись на місце роботи,  про що правильно зазначено судом першої
інстанції.

В
зв'язку з цим суд правильно критично оцінив покази лікарів ОСОБА_3 і ОСОБА_2
щодо стану здоров'я ОСОБА_1
та довідку №18 від 28 квітня 2006 року 9а.с.  7) про те,
що останній знаходився з 27 березня по 28 березня 2006 року на
амбулаторному лікуванні,  видану в
порушення п. 1.2 «Інструкції про порядок видачі документів,  що засвідчують тимчасову непрацездатність
громадян»,  затвердженої наказом Міністра
охорони здоров'я України 13.11.2001 року №455,
так як тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком
непрацездатності (п. 1.1).

Викладене
свідчить,  що є незаконним рішення
центральної лікарсько -консультативної комісії від 04 вересня 2006 року про
дозвіл виписати листок непрацездатності ОСОБА_1 в обмін на
довідку за 27-28 березня 2006 року (а.с.
142).

З
врахуванням наведеного судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1,  так як він підставно був звільнений по п.4  ст.  40
КЗпП України за прогули,  вчинені 27 і 28
березня 2006 року,  оскільки в ці дні був
відсутній на роботі без поважних причин більше трьох годин кожний день.

Доводи
апеляційної скарги не містять доказів,
які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Як
вбачається,  ОСОБА_1 є державним
службовцем і справа повинна була розглядатись в порядку,  передбаченому КАС України,  але з врахуванням ,  що відповідно до ч. 2  ст.
308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення
з одних лише формальних міркувань і що звільнення ОСОБА_1 проведено за
нормами КЗпП України,  а не згідно Закону
України «Про державну службу»,
апеляційний суд вважає можливим із зазначеної підстави не скасовув'ати
рішення суду.

Керуючись  ст.  ст.  307,
308,  314,  317,
319 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,  а рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 02 листопада 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.