Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-4013/06
РІШЕННЯ

Іменем України

18.12.2006 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої- судді- Супрун Г.Б.

при секретарі - Янковець В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КСП „Придеснянське про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку в с.Рожни Броварського району площею 1,558 га. Обгрунтовує вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.07.2004 року він придбав у власність нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та складалось з будівлі майстерні з будкою охорони „А, „Б за інвентарним № 334, загальною площею 343,5 кв.м.; будівлі будинку для водонагрівання „В за інвентарним № 333, загальною площею 17,7 кв.м. 05 жовтня 2006 року з метою вирішення питання щодо оформлення права власності на земельну ділянку, для чого необхідним є погодження розмір земельної ділянки та її меж, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про погодження меж земельної ділянки. Однак, відповідач відмовився погодити межі та розмір земельної ділянки, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документу, порушуючи права відповідача, передбачені от.377 ЦК України.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивач обгрунтовує виникнення свого права власності на земельну ділянку положеннями ст. 377 Цивільного кодексу України, яка передбачає: „Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування та наявністю фактичних обставини для виникнення права власності: придбання нерухомого майна на підставі договору купівлі- продажу нерухомого майна від 21.07.2004 року; відсутність в договорі купівлі-продажу нерухомого майна положень щодо меж та розміру земельної ділянки, що переходить у власність позивача; розмір земельної ділянки позивач обумовлює попереднім цільовим характером використання майна, для чого було виділено земельну ділянку відповідного розміру та потребами використання цього майна згідно проекту влаштування виробництва.

Окрім того, питання щодо передачі у власність земельної ділянки відповідачем було погоджено власниками майна та земельних ділянок КСП „Придеснянське згідно протоколу загальних зборів КСП «Придеснянське» .

Представник відповідача в особі голови ліквідаційної комісії Галушко В.О. проти позову заперечувала лише з тих підстав, що при укладанні договору купівлі-продажу вищезазначеного нерухомого майна від 21.07.2004р., сторонами дійсно не було вирішено питання щодо передачі у власність покупцю земельної ділянки. їх відмову в погодженні меж вважає законною, оскільки земельна ділянка, на яку претендує позивач по справі, виділялась для обслуговування нерухомих об`єктів, які були придбані ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

21 липня 2004 року між Колективним сільськогосподарським підприємством «Придеснянське» в особі голови ліквідаційної комісії Галушко Валентини Олексіївни, було укладено з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.6-7), що підтверджується відміткою нотаріуса про реєстрацію договору в реєстрі правочинів за № 5146.

Таким чином, у відповідності до положень ст. 334 Цивільного кодексу України до позивача перейшло право власності на нерухоме майно - будівлі майстерні з будкою охорони „А, „Б за інвентарним № 334, загальною площею 343,5 кв. м.; будівлі будинку для водонагрівання „В за інвентарним № 333, загальною площею 17,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно до Державного акту на право колективної власності на земельну ділянку Колективному сільськогосподарському підприємству «Придеснянське» від 05 серпня 1999 року, (а.с.20-21.) співвласниками земельної ділянки, на якій розміщено об`єкти, що належать позивачу, є члени колективного сільськогосподарського підприємства «Придеснянське».

В ході судового засідання було досліджено протокол Загальних зборів власників земельних та майнових паїв Колективного сільськогосподарського підприємства «Придеснянське» від 07 червня 2004 року за № 3, відповідно до якого вирішувалось питання щодо передачі ОСОБА_2 нерухомих об`єктів майстерні інв.№334 та земельної ділянки площею 1,6 га. Як пояснила представник відповідача земельну ділянку виділяли саме під ці об`єкти.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про власність» власник на власний розсуд володіє, користується та розпоряджається майном. Відповідно до положень Цивільного кодексу України передбачено, що розпорядження майном, що перебуває у спільній власності здійснюють власники спільно. Положеннями ст. 8 Закону України «Про колективні сільськогосподарські підприємства» передбачено, що питання щодо володіння, користування та розпорядження майном колективних сільськогосподарських підприємств віднесено до повноважень Загальних зборів підприємства. Таким чином, винесення рішення оформленого протоколом № 3 загальних зборів про передачу громадянину ОСОБА_1 нерухомого майна та земельної ділянки є формою реалізації власником своїх повноважень щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Таким чином, дозвіл власника на відчуження земельної ділянки та її площу було отримано.

Відповідно до положень ч.І. п.1. ст. 377 Цивільного кодексу України «До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.».

Частина 2 пункту 1 статті 377 Цивільного кодексу України передбачає «Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування».

В ході судового засідання представником позивача подано проект влаштування цеху по виробництву вікон та дверей, з якого вбачається, що площа земельної ділянки необхідної для обслуговування приміщень становить 1,5588 га.

Зважаючи на те, що вказана площа була погоджена протоколом № 3 загальних зборів

власників майнових та земельних паїв для виділення покупцю нерухомого майна та є необхідною для обслуговування придбаних приміщень, вимоги щодо виділення земельної ділянки саме такої площі є обґрунтованими. Тому позов підлягає задоволенню

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст. 120 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 377, 392 Цивільного кодексу України, ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за громадянином ОСОБА_1 (код ДРФО НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) право власності на земельну ділянку площею 1,5588 та за адресою АДРЕСА_1 ,

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження з моменту проголошення рішення.

Суддя