АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
грудня 2006 року                                                                                         м.  Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:
головуючої - судді Ніколової Б.Ю.,

суддів :
Ніколаєвої В.М. ,  Матковської Л.О.

при секретарі
Доробалюк Л.В.

з участю :

позивача ОСОБА_1

представника
відповідача Даценка О.Ф.

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-2257 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 1 листопада
2006 року за позовом ОСОБА_1 до приватного малого підприємства „Сковод"
про стягнення заробітної плати,
понесених витрат і відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача,  пояснення позивача,  представника відповідача Даценка О.Ф.,  перевіривши матеріали справи,  ознайомившись з доводами апеляційної
скарги,  колегія суддів

встановила:

В
березні 2006 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до ПМП „Сковод" про
стягнення заробітної плати,  понесених
витрат,  пов'язаних з придбанням
проїзного квитка та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову
зазначав,  що наказом від 7.09.2005 року
його прийнято на роботу в зазначене підприємство на посаду виконроба з
двомісячним строком випробовування. Наказом від 3.10.2005 року він звільнений з
роботи за  ст.  38 КЗпП України з 3.10.2005 року,  хоча фактично він перебував у трудових
відносинах по 10.10.2005 року.. За період роботи він витратив 176 грн. 40 коп.
власних коштів на виготовлення технічної документації для підприємства та 21
грн. 35 коп. на проїзний квиток,  однак
при звільненні йому ці кошти відповідач не повернув. При укладенні трудового
договору існувала домовленість про те,
що його заробітна плата становитиме 600 грн. на місяць,  але при звільненні йому виплачено 270 грн.
Тому просив стягнути з відповідача кошти,
витрачені на виготовлення технічної документації в сумі 176 грн. 40
коп.,  кошти,  витрачені на проїзний квиток в сумі 21 грн.
35 коп.,  недоплачену заробітну плату та
250 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Хмельницького міськрайонного суду від 1 листопада 2006 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з ПМП „Сковод" на користьОСОБА_1 7 грн. 90
коп.3аробітної плати. В решті позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  вважає рішення суду незаконним,  просить його скасувати. Посилається на
порушення судом вимог матеріального та процесуального права,  невідповідність висновків суду фактичним
обставинам.  На його думку,  суд не дав належної оцінки наявним в
матеріалах справи доказам,  зокрема
розрахунково-платіжним відомостям за вересень та жовтень 2005 року,  не врахував показання свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

Головуючий
у першій інстанції - Панасюк В.А.                                      Справа
№ 22ц- 2257

Доповідач
- Ніколова Б.Ю.                                                                        Категорія
№ 41

ОСОБА_4. Суд безпідставно
відхилив його клопотання про проведення почеркознавчої експертизи заяви про
звільнення поданої від його імені,  яку
він фактично не писав та не дослідив обставини щодо втрати відповідачем цієї
заяви.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно
до ч.1  ст.  308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає,  що суд першої
інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального
права.

Згідно
ч.1  ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,  на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень,  крім випадків,  встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи
спір,  суд встановив та правильно виходив
з того,  що позивач надав докази лише на
підтвердження своїх вимог щодо стягнення 7 грн. 90 коп.3аробітної плати. Решту
позовних вимог позивач в судовому засіданні не довів,  а його пояснення про те,  що його посадовий оклад повинен становити 600
грн.,  а також щодо понесених ним витрат
на виготовлення технічної документації в сумі 176 грн. 40 коп. та на придбання
проїзного квитка вартістю 21 грн. 35 коп.,
спростовуються матеріалами справи.

Згідно
штатного розкладу ПМП „Сковод",
посадовий оклад виконроба становить 332 грн.,  що відповідає мінімальному рівню заробітної
плати,  встановленому з 1.09.2005 року
Законом України „Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 23.12.2004
року.

Виходячи
з такого розміру посадового окладу,
позивачу нарахована заробітна плата за відпрацьований період по
3.10.2005 року,  компенсація за
невикористану відпустку,  а всього 277
грн. 80 коп.,  з яких 270 грн. позивач
отримав. Невиплаченими залишились 7 грн. 90 коп.,  що підтверджується розрахунковими матеріалами
по заробітній платі (а.с. 20,  21).

Враховуючи,  що правомірність наказу про звільнення
позивача з 3.10.2005 року не була ним оскаржена,  суд дійшов правильного висновку,  що його поява на роботі після звільнення не
може бути оплачена.

Згідно
письмового повідомлення КП Хмельницький проектний інститут
„Цивільпромбуд",  176 грн. 40 коп.3а
виготовлення технічної документації для відповідача сплачено ТОВ „Десна".
Також встановлено,  що проїзний квиток
придбаний ОСОБА_1  12.10.2005 року,  тобто після звільнення з роботи.

За
наведених обставин,  оцінивши докази в їх
сукупності,  суд дійшов правильного
висновку про доведеність вимог позивача лише в частині щодо стягнення 7 грн. 90
коп.3аробітної плати.

Доводи
апеляційної скарги не містять посилань на докази,  які б спростовували висновки суду першої
інстанції.

Рішення
суду узгоджується з матеріалами справи,
постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і
підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
315,  319 ЦПК України,   колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Хмельницького міськрайонного суду від 1 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду
України.