АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
22 ц-1488                                              Головуючий
в 1 інстанції - Байда ТІ
- 26                                                                   Доповідач   - Кузнецов
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 липня
2006 року        Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

головуючого    - Кузнецова
В О

суддів                                             -  Красвітної Т П,  Пищиди М М

при
секретарі   -   Качур Л
В ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Дніпропетровську цивільну
справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Софійського районного суду
Дніпропетровської області від 01 грудня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1,  3-я особа - Третя
Криворізька державна нотаріальна контора,
про визнання заповіту частково недійсним,  визнання квартири спільною сумісною власністю
,  та визнання права власності на &frac12; частини
квартири ,  -

ВСТАНОВИЛА

Позивачка
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання заповіту складеного
ОСОБА_5,  посвідченого приватним
нотаріусом Софіївського нотаріального округу ОСОБА_3 ,  зареєстрованого
в реєстрі за № 573,  на ім'я ОСОБА_4
частково недійсним,  визнання квартири за
адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її з ОСОБА_5,  та визнання права власності на 1/2 частини
цієї квартири Свої вимоги мотивувала тим,
що вона проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю,  останній приватизував квартиру за спільні
сімейні кошти,  робили в квартирі
неодноразово ремонт Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області
від 24 листопада

2005         року встановлено факт
проживання однією сім'єю її з ОСОБА_5,
який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням
Софіївського   районного суду
Дніпропетровської області від 01 грудня

2006         року позов ОСОБА_2 було задоволено
повністю

З даним
рішенням не погодився відповідач ОСОБА_4 та 29 грудня 2006 року звернувся до
суду з апеляційною скаргою

В
апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду як незаконне та направити
справу на новий розгляд,  через порушення
судом першої інстанції норм процесуального права

Перевіривши
законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної
скарги,  заявлених вимог,  колегія суддів приходить до висновку,  що апеляційна скарга підлягає задоволенню
частково,  а рішення суду скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову,  на підставі п п 3, 4   ст 309   ЦПК України

Задовольняючи
позов суд першої інстанції виходив з того,
що позивачка перебувала з ОСОБА_5,
який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1,   з
1975  року у  сімейних відносинах  ,   що

встановлено
рішенням суду від 24.11.2005 року ( а.с.
10-11). Суд прийшов до висновку,
що спірна квартира за адресою АДРЕСА_1 ,
на підставі  ст.  74 СК України належить їм на праві спільної
сумісної власності,  а тому згідно
ч.2  ст.
1226 ЦК України ОСОБА_5  мав право
заповідати лише належну йому частку від спільної сумісної власності.

Колегія
суддів вважає,  що з такими висновками
суду першої інстанції погодитися не можна,
суд прийшов до такого висновку помилково.

В
судовому засіданні було встановлено,  що
позивачка перебувала у сімейних відносинах з ОСОБА_5 ,  що підтверджується рішенням суду ( а.с.  10-11 ). У 1993 році ОСОБА_5  одноособово,
на підставі Закону України „ Про приватизацію державного житлового фонду
„ ,  приватизував квартиру АДРЕСА_1,  про що йому було видано свідоцтво про право
власності і на житло від 30.11.1993 року (а.с.
16).

19
березня 2001 року ОСОБА_5  склав
заповіт,  згідно якого заповідав все
належне йому майно ,  в тому числі і
спірну квартиру,  синові ОСОБА_1 (
а.с.  12 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5  помер ( а.с.
8).

Колегія суддів вважає,  що спірна квартира
належала ОСОБА_5  на праві приватної
власності особисто,  оскільки він придбав
таке право на підставі Закону України „ Про приватизацію державного житлового
фонду „ . Позивачка не приймала участі у приватизації спірної квартири,  зареєстрована за іншою адресою. На теперішній
час розпорядження від 27.10.1993 року № 145,
згідно якого була приватизована квартира,  свідоцтво про право власності і на житло,  мають законну силу . А тому у суду першої
інстанції не було підстав вважати спірну квартиру спільною сумісною власністю.
Підстав для задоволення заявлених позовних вимог не вбачається,  а тому в їх задоволенні необхідно відмовити в
повному обсязі,  оскільки із заявлених вимог
не вбачається підстав і для визнання заповіту частково недійсним,  і для визнання квартири спільною сумісною
власністю,  і для визнання за позивачкою
права власності на 1/2 частину цієї квартири.

За таких
підстав колегія суддів вважає,  що
рішення суду підлягає скасуванню,  а
апеляційна скарга задоволенню частково,
оскільки колегія суддів не вбачає підстав для направлення справи на
новий розгляд.

Керуючись  ст.
ст.  303,  307,
309 ч.1 п.3,  4,   ст.
313 ЦПК України,  колегія
суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково .

Рішення
Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2006року
скасувати .

У
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
3-я особа - Третя Криворізька державна нотаріальна контора,  про визнання заповіту частково
недійсним,  визнання квартири спільною
сумісною власністю ,  та визнання права
власності на 1/2 частини квартири - відмовити .

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.