АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"
04 " грудня 2006 року                                                                     м.
Хмельницький

Колегія судців
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в
складі: головуючої - судді Кізюн О.Ю. судців: Харчука В.М., Баса О.Г. при
секретарі Хмельницькій Ю.А.

з участю:
представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 відповідачки ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні справу № 22ц- 2029 за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 22 вересня
2006 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
дарування квартири.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

встановила:

В
обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його
батько ОСОБА_6, в зв'язку з чим він як спадкоємець першої черги звернувся в
нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, де
йому стало відомо, що квартираАДРЕСА_1, в якій проживав ОСОБА_6 і яка належала
йому на праві приватної власності, згідно договору дарування від 19 листопада
2003 року належить ОСОБА_3

Посилаючись
на те, що дана угода є мнимою, оскільки ОСОБА_6 сам користувався квартирою до
дня своєї смерті, ОСОБА_3 до жовтня 2005 року укладений договір у БТІ не
реєструвала, тому просив визнати договір дарування квартири недійсним.

Рішенням
Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 22 вересня 2006 року позов
задоволено, постановлено визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1,
укладений 19 листопада 2003 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 та посвідчений приватним
нотаріусом Кам'янець - Подільського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Цим же
рішенням стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати по оплаті державного
мита в сумі 8 грн. 50 коп. на інформаційно - технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 7 грн. 50 коп. і за надання юридичної допомоги в сумі 100 грн.,
та на користь держави державне мито в сумі 56 грн. 67 коп. і 22 грн. 50 коп. на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Головуючий
у першій інстанції - Талалай О.І.                                Справа
№ 22ц- 2029

Доповідач
- Кізюн О.Ю.                                                                    Категорія
11,13

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову у позовіОСОБА_5 Апелянтка вважає, що суд невірно застосував
норми матеріального права і дав невірну оцінку зібраним по справі доказам.

Перевіривши
законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних мотивів.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд
першої інстанції, з'ясувавши повно й всебічно обставини, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, та давши належну оцінку
зібраним по справі доказам, дійшов вірного висновку про під ставність позовних
вимог ОСОБА_5і ці висновки суду відповідають нормам матеріального права.

Відповідно
до ч. 1 ст.58 ЦК України
1963 року угода, укладена про людське око, без наміру створити юридичні
наслідки, є недійсною.

Згідно
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних в п.13 постанови від
28.04.1978 року № 3 „Про судову практику в справах про визнання угод
недійсними" мнима угода, тобто угода, укладена про людське око, без наміру
створити юридичні наслідки, є на підставі ч.1 ст. 58 ЦК України
недійсною незалежно від мети її укладання.

Встановлено,
що батько позивача ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про право
власності від 30.07.2003 року був власником квартири АДРЕСА_1.

19
листопада 2003 року між ОСОБА_6 та його племінницею ОСОБА_3 було укладено
договір дарування означеної квартири, проте ОСОБА_6 продовжував користуватися
квартирою, проживав в ній до весни 2005 року, сплачував квартирну плату та
комунальні послуги, в подальшому поселив квартирантів.

В суді
першої інстанції та в засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснила, що у неї не
було потреби в користуванні квартирою і вона не мала наміру при житті ОСОБА_6
реєструвати договір чи виселяти дядька з квартири.

За
наведених обставини суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те,
що договір дарування спірної квартири був укладений про людське око, без наміру
створити юридичні наслідки, а тому підстав для скасування судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги колегія суддів немає.

Керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилити .

Рішення
Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 22 вересня 2006 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.