РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №
2-2598/2006

27 березня 2006 року                               Бориспільський
міськрайонний суд Київської області

в складі головуючого судді                     Левченка
А.В.

при секретарі                                           Банасько
І.В., Іванини О.С.

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1до   Державного
Міжнародного   аеропорту   „Бориспіль" Міністерства транспорту та
зв"язку України, 3-я
особа на стороні відповідача ОСОБА_2про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановив:

03.11.2006
року позивач ОСОБА_1звернулася з зазначеним позовом до суду. В своїй
позовній заяві вона зазначила, що наказом Міжнародного аеропорту Міністерства
транспорту та зв'язку України № Д-11-00 від 05 жовтня 2006 року вона звільнена
з посади прийомоздавальника служби поштово-вантажного обслуговування (СПВО) у
зв'язку з втратою довір'я згідно п. 2 ст. 41 КЗПП України. Таке звільнення з
роботи вона вважає незаконним, а тому просить суд скасувати наказ відповідача в
частині звільнення позивача з займаної посади, поновити її на займаній посаді з
моменту звільнення, тобто з 05жовтня 2006 року, та стягнути з відповідача:
середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 06 жовтня 2006 р.
по день розгляду справи в суді - у розмірі 1 959 грн. 94 коп. на дату подання
позову, надбавку за вислугу років за січень-жовтень 2006 року у розмірі 1 375
грн. 00 коп., що входить до системи заробітної плати, та компенсацію моральної
шкоди у розмірі 20 000 грн. 00 коп., всього - 23 444 грн. 94 коп. В судовому
засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача позов ОСОБА_1не визнав повністю.
При цьому він пояснив, що по місцю роботи позивачки була виявлена нестача
вантажу, який знаходився під митним контролем і в обов"язки позивачки
входило його обслуговування та збереження .
Проведеною адміністрацією відповідача перевіркою було виявлено порушення
правил обслуговування даного вантажу працівниками складу, де він зберігався. За
результатами перевірки було встановлено причетність позивачки до даного
порушення порядку обслуговування вантажу і рекомендовано про її звільнення за
втратою довіри, про що і було видано наказ про її звільнення по п.2 ст.41 КЗпП
України за втратою довіри при згоді профспілкового комітету. Дане звільнення
було проведено у відповідності до вимог трудового законодавства, а тому в
задоволені її позову просив відмовити за його безпідставністю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_1. показав, що після звільнення
його дружина захворіла, переживала про це, стала розсіяна, не уважна.їх
сім"я стала менше зустрічатись із друзями, їх нікуди не запрошують, її це
образило.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3. показав, що після
звільнення його сусідка -
позивачка по справі,
ходила понура, її звільнення на їх відносини не вплинули.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши
матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Згідно наказу Державного міжнародного аеропорту
„Бориспіль" від 05.10.2006
року за № Д-11-00 ОСОБА_1було
звільнено з посади прийомоздавальника служби поштово-вантажного обслуговування
(СПВО) у зв'язку з втратою довір'я згідно п. 2 ст. 41
КЗПП України з виплатою компенсації за 16 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та за 7 календарних днів
невикористаної щорічної додаткової відпустки за 2006 рік, що надається матері, яка виховує

2

дитину-інваліда. Підставою для винесення такого наказу
слугували акт службового розслідування по факту нестачі вмісту вантажу від 20.09.2006 р.( а.с. 33-37), службова записка
на ім."я директора аеропорту від 26.09.2006
р.(а.с.32), матеріали службової перевірки ( а.с.38-55), акт перегляду матеріалів відеонагляду від 14.09.2006 p., протокол
№ 103 засідання
профкому відповідача від 03.10.2006
р. Аналізуючи надані матеріали суд знаходить , що у відповідача було достатньо доказів , які надавали
йому підстави до втрати довір"я щодо позивачки. Дані підстави знаходять
підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що
позивачка на утриманні має неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження. Дана дитина є інвалідом з дитинства, про свідчить посвідка ( а.с.
11).Відповідно до положень ч.3 ст. 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок
і жінок, які мають дітей віком до 3-х років, одиноких матерів при наявності
дитини віком до 14 років або дитини-інваліда з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не допускається.. За таких обставин відповідач не мав
законних підстав до звільнення позивачки, оскільки на утриманні у останньої
знаходиться дитина, якій на момент звільнення не виповнилось трьох років.

Таким чином, суд, оцінюючи всі встановлені факти в
сукупності, вважає, що звільнення позивача з посади було проведено не у
відповідності до вимог трудового законодавства, з порушенням прав позивачки, а
тому є підстави для визнання недійсним наказу від 05.10.2006 року за
№Н-11-07-862/п , поновлення
її на попередній посаді та стягнення з відповідача на її користь середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 06.10.2006
року.

При обрахунку розміру середньомісячної заробітної плати,
суд виходив із сум, які призначені до виплати позивачці за серпень та вересень 2006 року з
вирахуванням всіх належних платежів, що становить 1 052 грн 80 коп ( 1188,59 грн + 917,02 грн : 2 = 1052,8 грн ).

Оплата
вимушеного прогулу позивачки становить   5 927,3 грн, що
встановлюється наступними

розрахунками:

середньоденна заробітна плата в жовтні 2006 р. складає 47,9 грн ( 1052,8 грн : 22 дні = 47,9 грн/ день); з 06.10.2006 р. по 31.10.2006 р. вимушений
прогул становить 17 днів X 47,9 грн = 814,3 грн.

-      з 01.11.2006
р. по 28.02.2007 р.
вимушений прогул становить 4
211,2 грн ( 1052,8 грн X 4

місяці = 4 211,2 грн ).

Середньоденна заробітна плата в березні становить 50,1 грн ( 1052,8 : 21 день = 50,1 грн/ день); з 01.03.2007 р. по 27.03.2007 р. вимушений
прогул склав : 18 днів X 50,1 грн = 901,8 грн).

-      814,3 + 4211,2 + 901, 8 = 5 927,3 грн

Вимоги позивача про стягнення на її користь винагороди за
результатами роботи 2006
року та премії в розмірі посадового окладу при настанні права працівника на
отримання щорічної відпустки суд вважає такими, що не підлягають задоволенню,
оскільки при поновленні позивачки на роботі її право на отримання даних виплат
не порушується, а вирішується у виробничому порядку.

Враховуючи обставини по справі, дослідивши надані
сторонами докази, суд знаходить, що позивачці незаконним звільненням заподіяна
і моральна шкода. Розмір такої моральної шкоди суд вважає достатнім для її
компенсації позивачці в 2 000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 41 п.2, 43, 184, 233, 237-1 КЗпП
України, ст. ст. 10,
212,213, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов
ОСОБА_1задоволити частково.

Поновити ОСОБА_1на займаній посаді прийомоздавальника
СПВО ДМА "Бориспіль" з моменту звільнення, тобто з 05 жовтня 2006 року та стягнути
з відповідача на її користь середньомісячну
заробітну   плату  за  час
вимушеного прогулу з 06 жовтня 2006 р. по

3

день розгляду справи в суді у розмірі 5 927 грн 30 коп.(
п"ять тисяч дев'ятсот двадцять сім гривень 30 копійок) та   компенсацію моральної           шкоди у розмірі 2 000 грн. 00 коп.( дві тисячі
гривень) , а всього
- 7 927 грн 30 коп.( сім тисяч
дев"ятсот двадцять сім грн. 30
коп).

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1на роботі та
стягненню на її користь середнього заробітку за 1 місяць в сумі 1
052 грн 80 коп ( одна тисяча
п'ятдесят дві гривні 80 коп)
підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ДМА „Бориспіль" р/р № 0879 МФО 300700 в філіалі АКБ
"Національний кредит" М.Бориспіль державне мито в розмірі 67 грн.77 коп. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення позову на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду
Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його
проголошення та наступної подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.