Справа№22-3769-2006                                   Головуючий у
1 інстанції Дяченко СП.
13                                                     Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26
квітня 2006року  Апеляційний суд
Донецької області у складі:

Головуючого
судді Круглікової К.С.  ,

Суддів
Олєйникової Л.С.

Соломахи
Л.І.,

При
секретарі                  Проляпа О.В.,

За участю
адвокатів ОСОБА_1.ОСОБА_2,

В
присутності  представника позивача
ОСОБА_3. відповідача ОСОБА_4.,  Розглянув
у відкритому судовому засіданні місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Краматорського
міського суду Донецької області від 8 лютого 2007 року за позовом
ОСОБА_5до ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Краматорського  міського суду Донецької
області від 8 лютого 2007 рокупозовні вимоги задоволені.

Договір
дарування , посідчений Державним нотаріусом Третьої Краматорської нотаріальної
контори 16 листопада 2002 року, реєстр №2536, відповідно до якого ОСОБА_5
подарувала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 М. Краматорська ..визнано недійсним.

ОСОБА_4
зобов"язано повернути ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 М. Краматорська , яку вона
отримала по вказаному правочину.

Постановляючи
рішення суд першої інстанції виходив з того,
що з урахуванням віку позивачки, якій на час укладання договору
дарування виповнилося 86 роківДЇ стану здоров"я, яка страждає
атеросклерозом, ОСОБА_5. могла помилятися відносно вказаного правочину і
реально вважала, що вказаний договір буде виконано після її смерті.Позивач під
договором дарування вбачав договір довічного утримання , тобто позивач вважала,
що відповідач буде турбуватися про неї до самої смерті, а потім розпорядиться
вказаною квартирою.ОСОБА_5. помилялась щодо обставин , які мають істотне
значення для укладення такого правочину.

Не
погодившись з рішенням суду ОСОБА_4.
подала апеляційну скаргу, в якій оспорює обгрунтованність рішення суду.

При
цьому посилається на те, що в рішенні суду вказано, що ОСОБА_6. договір
дарування не читала, вважала, що відповідачка забере її до себе та догляне її
до смерті, але такі пояснення давала позивачка на запитання адвоката ОСОБА_1. а
не судді.

Крім
того, судом не прийнято до уваги пояснення нотаріуса третьої Краматорської
нотаріальної конторидотра пояснила, що вона посвідчила договір в нотаріальній
конторі, а не вдома.

Свідок
ОСОБА_7. не була під розписку попереджена про кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиві показання та не була приведена до присяги , але суд у
своєму рішенні посилався на цього свідка.

2

Позовна
заява надійшла до суду 11 грудня 2006 рокуД 1 грудня 2006 року суддя виносить
ухвалу про закінчення підготовки до справи та призначає справу до слухання 28
грудня 2006 року, потім ухвалює постанову про розгляд адміністративної справи
по справі ОСОБА_6. та призначає дату розгляду 28 грудня 2006 року та з цього не
зрозуміло яке відношення має ця ухвала до розгляду справи.Вона була присутня на
попередньому слуханні справи, але суддя 12 грудня 2006 року дає об"яву в
газету „Донбас" про розгляд справи 20 грудня 2006 року та про її явку.Вона
була присутня на попередньому розгляді справи та не ухилялася від явки до суду.

Позивачка
ОСОБА_5. двічи давала на її ім"я доручення про одержання пенсії, але друге
доручення було скасовано після того, як її онучка ОСОБА_3. перестала пускати її
до квартири, но ці обставини суд не прийняв до уваги.

Після
дарування квартири вона чотирі роки доглядала за мітір"ю, але не в силу
юридичних наслідків, а в силу зобов'язань дочки.

З
пояснень свідків свідчить, що позивачка не впізнає людей з першого разу,
плутається у словах, але на її клопотання про проведення психіатричної
експертизи, суд відхилив це клопотання.Вона не позбавляла позивачку житла,
оскільки вона в спірній квартирі не проживала та незрозуміло яким чином ця
помилка могла вплинути на її волевиявлення.Вважає, що через чотирі роки цей
договір не може бути визнаний недійсним.

ОСОБА_3.
за позивачкою не піклується, у неї є няня.Вважає, що в судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження якіб небудь обставини для визнання договору
недійсним під впливом помилки.

У
судовому засіданні ОСОБА_4. апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі і
просила її задовольнити, скасувати рішення суду та постановити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Представник
позивачки заперечувала проти доводів апеляційної скарги. Просила її відхилити ,
рішення суду залишити без змін

3-я
Особа Державний нотаріус Третьої Краматорської державної нотаріальної контори в
судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином. .Просить розглянути справу в її відсутність.

Заслухавши
суддю -доповідача , сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_4.не підлягає задоволенню , а рішення суду першої
інстанції зміні чи скасуванню з наступних підстав.

При
вирішенні справи судом першої інстанції обгрунтовано встановленого 16 листопада
2002 року, реєстр №2536 Державним нотаріусом Третьої Краматорської нотаріальної
контори посвідчений договір дарування відповідно до якого ОСОБА_5 подарувала
ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 М. Краматорська.

Оскільки
правовідносини між сторонами виникли в 2002 році, суд керується вимогами ЦК в редакції 1963
року

Згідно  ст. 56 ЦК
угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути
визнана недійсною за позовом сторонника
діяла під впливом помилки.

Відповідно
до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в
справах про визнання угод недійсними" №3 від 28 квітня 1978 року із
змінами, внесеними згідно з

постановами
Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 грудня 1992 року, №15 від 25 травня
1998 року під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне
сприйняття стороною суб"єкта, предмета чи інших істотних

3

умов
угоди, що вплинуло до її волевиявлення
відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була
б укладена.

Апеляційний
суд вважає, що совокупність своїх доказів, які представлені сторонами дають
підстави суду для висновку , що судом першої інстанції обгрунтовано
встановленого з урахуванням віку позивачки, якій на час укладання договору
дарування виповнилося 86 років  стану
здоров"я, яка страждає атеросклерозом, ОСОБА_5. могла помилятися відносно
вказаного правочину і реально вважала, що вказаний договір буде виконано після
її смерті. Позивач під договором дарування вбачав договір довічного утримання ,
тобто позивач вважала, що відповідач буде турбуватися про неї до самої смерті,
а потім розпорядиться спірною квартирою. ОСОБА_5. помилялась щодо обставин ,
які мають істотне значення для укладення такого правочину.

Оскільки
внутрішня воля учасника правочину не відповідає її зовнішньому
прояву-волевиявлення учасника, яке сформовано під впливом помилки,  апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції прийшов до правильного висновку за задовольнив позов, визнавши
недійсним договір дарування квартири..

Доводи
відповідачки про пропущення позивачкою строку позовної давності звернення до
суду не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ст 76 ЦПК України в
редакції 1963 року перебіг строку позовної давності починається з дня
виникнення права на позов.Право на позов виникає з дня , коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Як
встановлено в судовому засіданні, про договір дарування позивачці стало відомо
тільки в 2005 роцідобто строк позовної давності нею не пропущений.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують висновки рішення суду.

Рішення
суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування немає.Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства, що
призвело або могло призвести для неправильного вирішення справи.

Відповідно
до ч.1  ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу якщо встановлює, що суд першої
інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального
права.

Хоч
судом першої інстанції застосовані норми ЦК
України в редакції 2003 року,
висновок суду правильний і обгрунтований та на підставі ч.2  ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись  ст.
ст.  307 ч. 1 п. 1, 313, 314 ч. 1
п. 1, 315 ЦПК України апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4. відхилити.

Рішення
Краматорського міського суду Донецької області від 8 лютого 2007 року залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.