АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
грудня 2006 року                                                                                     м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області

в складі
головуючої - судді Карпусь С.А., суддів : Харчука В.М., Кізюн О.Ю. при
секретарі Хмельницькій Ю.А. з участю: позивача ОСОБА_1 відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_2, представників ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула
у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-2002 за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 12
вересня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про зміну черговості
одержання права на спадкування та визнання права на частину квартири.

Заслухавши
доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія

встановила:

В лютому
2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на
частку спадщини, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1, яка складається з
чотирьох кімнат, кухні та підсобних приміщень, належала на праві спільної
часткової власності йому, ОСОБА_2, відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 2 березня
2005 року остання померла і відкрилась спадщина на її частку в квартирі. Він з
сином ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги і прийняли спадщину, подавши заяви до
нотаріальної контори. Оскільки відповідач перешкоджає оформленню спадщини,
просив винести рішення, яким визнати за ним право на частку в спадщині після
смерті дружини.

В
березні 2006 року ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги і на підставі ст. 1268 ЦК України просив
визнати за ним право на спадщину, яка складає 1/6 частку квартири після смерті
дружини.

В
березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про
визнання права власності на частину даної квартири. Він вказував на те, що з
моменту народження постійно проживав в даній квартирі однією сім'єю з бабою
ОСОБА_5 і відповідно зі ст. 1264 ЦК
України є спадкоємцем майна померлої, однак дід та батько не хочуть
визнавати за ним право на спадщину. Тому просив визнати за ним право власності
на 1/9 частини квартири.

Під час
розгляду справи ОСОБА_1 уточнив вимоги і, посилаючись на те, що він проживав з
бабою, доглядав за нею під час хвороби, допомагав по господарству, іншим
способом піклувався про неї, на підставі ст. 1259 ЦК України просив
змінити черговість

Головуючий
у першій інстанції - Черепахін В.О.                                Справа
№ 22ц- 2002

Доповідач
- Карпусь С.А.                                                                      Категорія
№ 26

одержання права
на спадкування та включити його до першої черги спадкоємців, якими є дід та батько,
та визнати за ним право власності на 1/9 частини цієї квартири.

Ухвалою
судді Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 18 квітня 2006 року
зазначені позови об'єднані в одне провадження і призначені до сумісного
розгляду.

Ухвалою
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 29 серпня 2006 року провадження
у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_2 про визнання права на частку спадщини закрито на підставі п.3
ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 12 вересня 2006 року в позові
ОСОБА_1 відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, просить його
скасувати і направити справу на новий розгляд. Посилається на порушення судом
вимог процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи. Відмовляючи йому в позові, суд виходив з того, що баба була матеріально
забезпечена і не потребувала його допомоги. Однак суд не врахував, що баба
постійно хворіла і її пенсії не вистачало на придбання медикаментів, ще
необхідно було харчуватися, придбавати необхідні речі домашнього вжитку,
оплачувати комунальні послуги, на що кошти надавав він. Суд не взяв до уваги
показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 щодо обставин
постійного піклування за бабою з його боку. В рішенні суд послався на показання
свідка ОСОБА_11, яка в судовому засідання не допитувалась, а пояснення свідка
ОСОБА_12 не оцінив критично, хоча вона є заінтересованою особою.

В засіданні
апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач
ОСОБА_2 погодився з доводами апеляційної скарги.

В своєму
запереченні відповідач ОСОБА_2 просив відхилити апеляційну скаргу, посилаючись
на законність та обґрунтованість судового рішення.

Судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
вірно встановлено фактичні обставини, дано їм належну оцінку, а його висновки
щодо недоведеності вимог ОСОБА_1 узгоджуються з матеріалами справи,
відповідають нормам чинного законодавства.

Згідно
ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно
до ст. ст. 1261, 1264 ЦК
України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його
смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У четверту чергу право на
спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю
не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як
з'ясовано судом, 2 березня 2005 року померла ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась
спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка складається з чотирьох
кімнат, кухні, допоміжних приміщень. Спадкоємцями майна померлої за законом
першої черги є чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_2 Позивач ОСОБА_1 постійно проживав
у даній квартирі однією сім'єю з бабою з моменту народження. ОСОБА_2 та ОСОБА_2
прийняли спадщину, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття
спадщини.

Наведене
підтверджується матеріалами справи, технічним паспортом на квартиру, витягом з
реєстру прав власності на нерухоме майно, свідоцтвом про смерть ОСОБА_5,
особовим рахунком на дану квартиру, свідоцтвом про народження ОСОБА_1,
поясненнями сторін, показаннями свідків.

Звертаючись
до суду, ОСОБА_1 не надав доказів, що він протягом тривалого часу опікувався
бабою ОСОБА_5, яка через хворобу була у безпорадному стані, його матеріальний
стан був високим і він матеріально її забезпечував, надавав іншу допомогу, що є
обов'язковою умовою для зміни черговості одержання права на спадщину. Не добуто
таких і судом.

Між тим,
судом встановлено, що ОСОБА_5 тривалий час хворіла, з грудня 2004 року по
березень 2005 року по хворобі перебувала у безпорадному стані у зв'язку з чим
потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавали син з дружиною, сусідка
ОСОБА_13 та ОСОБА_12 В цей час ОСОБА_5 отримувала пенсію в розмірі 350 грн., її
чоловік ОСОБА_2 в розмірі від 500 грн. до 600 грн., крім цього він працював і
отримував заробітну плату в розмірі 200-400 грн. Він є учасником війни і комунальні
послуги та квартирна плата оплачувались ними в 50%

розмірі. ОСОБА_1
бабою на протязі тривалого часу не опікувався, матеріально її не забезпечував.
Навпаки вона надавала онуку матеріальну допомогу, дала кошти на придбання
автомобіля, продавши належну їй дачу, про що пояснили відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_2, не заперечував цієї обставини і позивач.3 2000 року по травень 2004
року останній навчався в індустріальному технікумі на платній формі навчання,
яке оплачувала його мати, у зв'язку з чим в цей час доходів не мав.

Дані
обставини підтверджуються матеріалами справи, поясненнями сторін, показаннями
свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17

Посилання
позивача на довідку про вартість ліків та чек від 21 грудня 2004 року про
придбання ліків, його твердження про надання допомоги бабі по господарству,
періодичний догляд за нею є недостатніми для надання йому права на спадкування
разом із спадкоємцями першої черги, які мають права на спадкування, батька та
діда.

Враховуючи
наведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до
правильного висновку про недоведеність вимог ОСОБА_1, тому обгрунтовано
відмовив в задоволенні його позову.

Доводи
апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки
суду першої інстанції.

Судом
помилково було зазначено в рішенні прізвище дружини відповідача ОСОБА_2, що не
є підставою для скасування судового рішення.

Рішення
ґрунтується на повно, всебічно досліджених обставинах справи, постановлене з
дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його
скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308,
313, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 12 вересня 2006 року залишити
без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної
сили до суду касаційної інстанції.