АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

28
грудня 2006 року                                                            М.
Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: Рищука
П.К.(головуючий) Заїки В.М. ,  Гуменюк
Н.І.

при секретарі: Ващук О.В.

розглянула
у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Нетішинського міського суду від 16 жовтня 2006 року цивільну справу № 22ц-2156
за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення,  ознайомившись з доводами апеляційної
скарги,  дослідивши матеріали справи,  колегія суддів

встановила:

Звертаючись
в суд з позовом до ОСОБА_2. ОСОБА_1 зазначав,
що в квітні 1999 р. відповідач наніс йому середньої тяжкості тілесні
ушкодження,  внаслідок чого позивач
змушений був лікуватися,  на що були
понесені матеріальні витрати у сумі 159 грн. 21 коп. Крім того,  ОСОБА_1,
за період лікування,  не було
виплачено заробітну плату у розмірі 271 грн. 86 коп. та ним було витрачено 530
грн. за надання юридичної допомоги.

Тому
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2. 1492 грн. 77 коп. матеріальної шкоди.

Рішенням
Нетішинського міського суду від 16 жовтня 2006 року позов задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1. на користьОСОБА_1530 грн.,
сплачених за надання юридичної допомоги,
а також 51 грн. судових витрат на користь держави.

В задоволенні
решти вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 з рішенням суду не згідний,  просить його скасувати та постановити нове
рішення,  яким повністю задовольнити
позовні вимоги. Зазначається,  що рішення
суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Судом не взято до уваги,  що не було
спростовано факт несплати ОСОБА_1

2

коштів
витрачених на лікування. Перебування позивача на лікуванні в Славутський ЦРЛ і
СМЧ-4 підтверджується актом судово-медичного дослідження №453 від 30.04.1999 р.
та матеріалами кримінальної справи. Крім того,
судом не враховано,  що згідно
довідки № 49-701 від 16.04.2003 p.,  виданої
бухгалтерією ХАЕС,  за період перебування
на лікуванні ОСОБА_1 заробітна плата не нараховувалась,  внаслідок чого він втратив 271 грн. 86
коп.3аробітку.

Суд вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
з наступних мотивів.

Судом
встановлено,  що 25 квітня 1999 року
ОСОБА_2. заподіяв ОСОБА_1 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Постановою
Нетішинського міського суду від 18 лютого 2004 року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_2. за  ст. 102 КК
України (1960 року),  на підставі  ст. 6 п.4 КПК України та Закону України „Про
амністію" закрито.

Під час
розслідування та розгляду справи позивачем витрачено на оплату юридичної
допомоги 530 грн.,  що підтверджується
наявними в матеріалах кримінальної справи ордерами та квитанціями по оплаті послуг
адвоката.

Вказані
обставини підтверджуються матеріалами справи.

Доводи
апеляційної скарги спростовуються наступними обставинами.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як
вбачається із матеріалів справи,
25.04.1999 року,  ОСОБА_2.
заподіяв ОСОБА_1 тілесні ушкодження середньої тяжкості. Кримінальна справа
стосовно ОСОБА_2. в 2004 році була закрита внаслідок акту амністії.

Відповідно
до вимог  ст. 22 ЦК України
особа,  якій завдано збитків в результаті
порушення її права,  має право на їх
відшкодування.

В даному
випадку у повному обсязі підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 лише вимоги позивача
стосовно відшкодування йому витрат на юридичну допомогу в сумі 530 грн.,  а решта вимог є необгрунтованними,  оскільки не відповідають вимогам закону і
ОСОБА_1 не довів,  що він має право на їх
відшкодування,  оскільки не надав суду
відповідних доказів.

Розглядаючи
спір по суті суд першої інстанцій прийшов до вірного висновку про те,  що позовні вимоги в частині відшкодування
витрат на юридичну допомогу є правомірними,
тому задоволив їх,  а решта вимог
є необгрунтованними,  тому суд на законних
підставах відмовив у їх задоволенні.

Інші доводи
апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.

Рішення
постановлено на повно,  всебічно
досліджених матеріалах справи,
відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись  ст.
ст.  307,  308,
218,  315,  319 ЦПК України,  колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Нетішинського міського суду від 16 жовтня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  але може бути оскаржена в касаційному порядку
до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий
у І інстанції - Свіреда І.С.                                               Справа
№ 22 - 2156

Доповідач
- Рищук П.К. Категорія : 17