справа № 2ц-2823/07
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2006 року
Антрацитівський міськрайонний суд Луганської області в складі: судді      Філіпенко Л.П.

при секретарі                                                                                  Щербак A.M.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до
Фащівської селищної ради про визнання права власності на самочинно збудовані
будинок та господарські споруди

ВСТАНОВИВ:

Позивач самочинно збудував будинок та господарські
споруди, які розташовани земельної делянки,
яка йому належить на праві приватної власності, за адресою АДРЕСА_1. Згідно
комісійного акта про закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлового
будинку з господарськими будівлями від 14 січня 1991 року всі самовільно
зведені будівлі прийняті в експлуатацію, оскільки не порушують діючі державні
санітарні, протипожежні і будівельні норми. Акт комісії затверджений рішенням
виконкому Фащівської селищної ради № 25 від 19 квітня 2007 року. Усе це і
спонукало позивача звернутися в суд з даним позовом, у якому він просить визнати
за ним право власності на самочинно збудовані господарські споруди.

У судовому засіданні позивач підтримує заявлені вимоги,
відповідач - виконком Фащівської селищної ради - не заперечує проти їхнього
задоволення, просить розглянути справу без їхнього представника.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зокрема
комісійний акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлового
будинку з господарськими будівлями від 14 січня 1991 року (а.с. 3), рішення
виконкому Фащівської селищної ради № 25 від 19 квітня 2007 року (а.с. 4) суд
вважає, що позов підлягає задоволенню, тому що сукупність добутих у суді
доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість.

Відповідно до ч. 5
ст. 376 ЦК України
«На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним
право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших особ».

Відповідно до ч. 2
ст. 331 ЦК України:
"Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Згідно приписів  ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності,, тобто позов позивача по справі
є позадоговірною вимогою власника майна про констатацію перед третіми особами
факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не з'єднане з
конкретними про повернення майна чи усунення інших перешкод, не зв'язаних з
позбавленням володіння. Даний позов спрямовано на усунення перешкод у
здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику
майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому
спірного майна на праві власності. Підставою такого позову є обставини, що
підтверджують право власності на майно та
ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає визнання права, як
способу захисту цивільних прав та інтересів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше
не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.  Правила щодо набуття права
власності на новостворене майно та перероблену річ встановлені статтями 331,
332 Цивільного кодексу України.

2

Відносини пов'язані з державною реєстрацією речових прав
на нерухоме майно всіх форм власності та їх обмежень та правочинів щодо
нерухомості регулюються нормами Закону України „Про держану реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень", що визначено  ст.1 цього Закону.

Відповідно до п.1
ст.4 Закону, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права
на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних і юридичних
осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства,
іноземних юридичних осіб, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Згідно  ст. 328
Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом.  Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність права власності не встановлена судом.

Так, ч.1  ст. 383
Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку має право
використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї
сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового
виробництва.

Відповідно ч. 1
ст. 182 Цивільного кодексу України:" Право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації".

На підставі викладеного, керуючись  ст.
ст. 6, 10, 60 ЦПК України,  ст.
15, ч.3  ст.  376 ЦК
України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1право власності на самочинне збудовані
господарські споруди, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 : житловий будинок-А
з та тамбуром - а, житловою площею 28.4.кв.м. , загальною площею - 41,4 кв.м. ,
також на господарські споруди: сараї - Б,Д,Е, гараж - Г, льох - В, №1-3
споруди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Луганської області через Антрацитівський міськрайонний суд
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4  ст.295 ЦПК України