Справа №
(вступна та резолютивна частини)
11 жовтня 2006 року               Кіцманський
районний суд Чернівецької області у складі :
головуючого          судді
при секретарі                 Цвіркун І.В.
за участю адвоката               ОСОБА_1
у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Кіцманського районного бюро технічної
інвентаризації про визнання факту своєчасного прийняття спадщини, визнання
факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання права власності на спадкове
на те, що для викладення повного рішення буде витрачений значний час, суд
вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини,
роз”яснивши сторонам та особам, які брали участь у справі, що з повним рішенням
суду вони можуть ознайомитися не пізніше 5 днів з дня закінчення розгляду
справи.
Керуючись ч. 3 ст. 209, ст.
218 ЦПК України, суд, -
У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання
факту своєчасного прийняття спадщини, визнання факту спільного проживання з
спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно - відмовити за
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути подана до Кіцманського районного суду протягом десяти днів з дня його
проголошення, а апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через
Кіцманський районний суд.

СУДДЯ :

Оригінал рішення                                                                                                                                          Справа
№ 2-37

2005 рік

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 квітня  2005 року                Кіцманський районний суд Чернівецької
області у складі :

головуючого  -
судді   Литвинюк І.М.

при  секретарі
-       Цвіркун І.В.

за участю адвокатів  -
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_7 звернувся до суду із
позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи
свої вимоги тим, що наприкінці лютого 2004 року з телефонної розмови з дядьком
ОСОБА_9 йому стало відомо про наявність рішення Кіцманського районного суду від
14 травня 2003 року та ухвали цього ж суду від 19 травня 2003 року, якими за його
покійним батьком ОСОБА_10 було визнано право на обов»язкову частку в спадковому
майні після смерті ОСОБА_11, а саме,  на
1/3 будинковолодіння АДРЕСА_1, а також визнано частково недійсним свідоцтво про
право на спадщину за заповітом від 6 квітня 2000 року, видане на ім”я ОСОБА_9.

Посилається на те, що з цієї
телефонної розмови йому також стало відомо про наявність спадкового майна, яке
на час смерті батька за ним зареєстроване не було, тому він не подавав заяву до
нотаріальної контори про прийняття спадщини, а тому просить визнати причину
пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий
строк для прийняття спадщини.

Представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги підтримала і в їх обгрунтування пояснила, що
ОСОБА_7 є сином від першого шлюбу померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 і братом
відповідача ОСОБА_9. Вказує на те, що після смерті ОСОБА_10 вони дозвонилися до
позивача в м.Мурманськ і повідомили про смерть батька. Весною 2002 року позивач
приїжджав в село, був  на могилі батька.
Вони говорили йому і про існування судової справи, яка була порушена за позовом
його брата - відповідача по справі. Однак він тільки в лютому 2004 року був
повідомлений про існування рішення Кіцманського районного суду від 14 травня
2003 року та ухвали від 19 травня цього ж року, згідно яких за його батьком
було визнано право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_11.

Відповідач ОСОБА_9 позов
визнав і пояснив, що позивач є рідним сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10. Він
так само як і відповідач ОСОБА_9 має право на спадщину після смерті батька.
Однак позивач тільки в лютому 2004 року дізнався про існування спадкового
майна.

Відповідач ОСОБА_9,
заперечуючи проти заявлених вимог, посилався на те, що після смерті батька від
свого дядька ОСОБА_9 він дізнався, що в нього є рідний брат ОСОБА_7, який живе
в м.Мурманську. В 2002 році він написав братові листа, в якому повідомив про
смерть батька - ОСОБА_10.  Позивач на
початку літа 2002 року приїздив в м.Чернівці і в с. Мамаївці, зустрічався з
ним, був у спірному будинку, на могилі батька. Брат ОСОБА_7 тоді вже знав про
наявність майна, однак на це майно не претендував, про що свідчить відсутність
відповідної заяви про прийняття спадку.

Заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що
ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької
області, є батьком відповідача ОСОБА_9 та позивача ОСОБА_7. Після його смерті
відкрилась спадщина, яка складається з обов”язкової частки в спадковому майні,
а саме, в житловому будинку з господарськими будівлями, що розташований
АДРЕСА_1.  Рішенням Кіцманського
районного суду від 14 травня 2003 року та ухвалою цього ж суду від 19 травня
2003 року було визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 6 квітня 2000 року на ім”я ОСОБА_9, а за померлим ОСОБА_10
визнано право на 1/3 частину спадкового майна.

Судом також встановлено, що
одразу після смерті ОСОБА_10, як стверджує
представник позивача ОСОБА_12, вони повідомили племіннику в м.Мурманськ,
що його батько помер. Крім того, позивач в 2002 році, навесні, приїздив в
м.Чернівці, зустрічався з ОСОБА_9, його дружиною, а також з братом ОСОБА_13.
Він був на могилі батька, в спірному будинку, говорили вони з ним про судову
справу між ОСОБА_9 та братом позивача ОСОБА_13 за спадкове майно (судовий
процес тривав з травня 2001 року по травень 2003 року), яке залишилося після
смерті його батька. Однак позивач тільки в квітні 2004 року (через три роки
після смерті батька, через два роки після приїзду  в м.Чернівці і через рік після закінчення
судового процесу) звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку
для прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідно до вимог ст. 549
ЦК УРСР (п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття фактично
вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав  нотаріальному органу заяву про прийняття
спадщини.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме, із спадкової справи № 293/2001, дослідженої в судовому
засіданні, відповідач ОСОБА_9 своєчасно, у встановлений законом шестимісячний
строк, звернувся із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору.

Разом з тим, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_7 після смерті батька у встановлений законом
шестимісячний строк спадщину не прийняв, жодних дій, які б свідчили  про прийняття ним спадщини, не вчиняв, хоча
про час смерті батька, тобто час відкриття спадщини, йому було відомо від
родичів ОСОБА_9 та ОСОБА_14.

У відповідності з вимогами
ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд вважає, що посилання
позивача на ту обставину, що тільки наприкінці лютого 2004 року він дізнався
про спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_10 і тим самим позбавлений
можливості прийняти спадщину раніше, спростовуються поясненнями сторін та
іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, які свідчать про те, що
позивач знав про смерть і дату смерті батька, був на його могилі, а отже, знав
про відкриття спадщини і мав реальну можливість прийняти її.

Таким чином, суд не встановив поважності причин пропуску
встановленого законом строку, оскільки обставини, на які посилається позивач,
не можна вважати такими, які унеможливлювали або робили важким звернення із
заявою про прийняття спадщини, а тому суд не знаходить підстав для визначення
позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене,
ст. 549 ЦК УРСР, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ч. 3
ст. 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 15, 15-1, 30, 62  ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В  :

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення
додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, -  відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом
одного місяця з наступного дня після його проголошення до апеляційного суду
Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя:

Справа № 2-37

2005 рік

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 квітня  2005 року                Кіцманський районний суд
Чернівецької області у складі :

головуючого  -
судді   Литвинюк І.М.

при  секретарі
-       Цвіркун І.В.

за участю адвокатів  -
ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення додаткового строку для
прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_7 звернувся до суду із
позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи
свої вимоги тим, що наприкінці лютого 2004 року з телефонної розмови з дядьком
ОСОБА_9 йому стало відомо про наявність рішення Кіцманського районного суду від
14 травня 2003 року та ухвали цього ж суду від 19 травня 2003 року, якими за
його покійним батьком ОСОБА_10 було визнано право на обов»язкову частку в
спадковому майні після смерті ОСОБА_11, а саме,
на 1/3 будинковолодіння АДРЕСА_1, а також визнано частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 6 квітня 2000 року, видане на
ім”я ОСОБА_9.

Посилається на те, що з цієї
телефонної розмови йому також стало відомо про наявність спадкового майна, яке
на час смерті батька за ним зареєстроване не було, тому він не подавав заяву до
нотаріальної контори про прийняття спадщини, а тому просить визнати причину
пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити йому додатковий
строк для прийняття спадщини.

Представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги підтримала і в їх обгрунтування пояснила, що
ОСОБА_7 є сином від першого шлюбу померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 і братом
відповідача ОСОБА_9. Вказує на те, що після смерті ОСОБА_10 вони дозвонилися до
позивача в м.Мурманськ і повідомили про смерть батька. Весною 2002 року позивач
приїжджав в село, був  на могилі батька.
Вони говорили йому і про існування судової справи, яка була порушена за позовом
його брата - відповідача по справі. Однак він тільки в лютому 2004 року був
повідомлений про існування рішення Кіцманського районного суду від 14 травня
2003 року та ухвали від 19 травня цього ж року, згідно яких за його батьком
було визнано право на спадщину після смерті його матері ОСОБА_11.

Відповідач ОСОБА_9 позов
визнав і пояснив, що позивач є рідним сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10.
Він так само як і відповідач ОСОБА_9 має право на спадщину після смерті батька.
Однак позивач тільки в лютому 2004 року дізнався про існування спадкового
майна.

Відповідач ОСОБА_9,
заперечуючи проти заявлених вимог, посилався на те, що після смерті батька від
свого дядька ОСОБА_9 він дізнався, що в нього є рідний брат ОСОБА_7, який живе
в м.Мурманську. В 2002 році він написав братові листа, в якому повідомив про
смерть батька - ОСОБА_10.  Позивач на
початку літа 2002 року приїздив в м.Чернівці і в с. Мамаївці, зустрічався з
ним, був у спірному будинку, на могилі батька. Брат ОСОБА_7 тоді вже знав про
наявність майна, однак на це майно не претендував, про що свідчить відсутність
відповідної заяви про прийняття спадку.

Заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що
ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Мамаївці Кіцманського району Чернівецької
області, є батьком відповідача ОСОБА_9 та позивача ОСОБА_7. Після його смерті
відкрилась спадщина, яка складається з обов”язкової частки в спадковому майні,
а саме, в житловому будинку з господарськими будівлями, що розташований
АДРЕСА_1.  Рішенням Кіцманського
районного суду від 14 травня 2003 року та ухвалою цього ж суду від 19 травня
2003 року було визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за
заповітом від 6 квітня 2000 року на ім”я ОСОБА_9, а за померлим ОСОБА_10
визнано право на 1/3 частину спадкового майна.

Судом також встановлено, що
одразу після смерті ОСОБА_10, як стверджує
представник позивача ОСОБА_12, вони повідомили племіннику в м.Мурманськ,
що його батько помер. Крім того, позивач в 2002 році, навесні, приїздив в
м.Чернівці, зустрічався з ОСОБА_9, його дружиною, а також з братом ОСОБА_13.
Він був на могилі батька, в спірному будинку, говорили вони з ним про судову
справу між ОСОБА_9 та братом позивача ОСОБА_13 за спадкове майно (судовий
процес тривав з травня 2001 року по травень 2003 року), яке залишилося після
смерті його батька. Однак позивач тільки в квітні 2004 року (через три роки
після смерті батька, через два роки після приїзду  в м.Чернівці і через рік після закінчення
судового процесу) звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку
для прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідно до вимог ст. 549
ЦК УРСР (п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття
фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав  нотаріальному органу заяву про прийняття
спадщини.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме, із спадкової справи № 293/2001, дослідженої в судовому
засіданні, відповідач ОСОБА_9 своєчасно, у встановлений законом шестимісячний
строк, звернувся із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору.

Разом з тим, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_7 після смерті батька у встановлений законом
шестимісячний строк спадщину не прийняв, жодних дій, які б свідчили  про прийняття ним спадщини, не вчиняв, хоча
про час смерті батька, тобто час відкриття спадщини, йому було відомо від
родичів ОСОБА_9 та ОСОБА_14.

У відповідності з вимогами
ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд вважає, що посилання
позивача на ту обставину, що тільки наприкінці лютого 2004 року він дізнався
про спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_10 і тим самим позбавлений
можливості прийняти спадщину раніше, спростовуються поясненнями сторін та
іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, які свідчать про те, що
позивач знав про смерть і дату смерті батька, був на його могилі, а отже, знав
про відкриття спадщини і мав реальну можливість прийняти її.

Таким чином, суд не встановив поважності причин пропуску
встановленого законом строку, оскільки обставини, на які посилається позивач,
не можна вважати такими, які унеможливлювали або робили важким звернення із
заявою про прийняття спадщини, а тому суд не знаходить підстав для визначення
позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене,
ст. 549 ЦК УРСР, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ч. 3
ст. 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 15, 15-1, 30, 62  ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В  :

В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення
додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, -  відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом
одного місяця з наступного дня після його проголошення до апеляційного суду
Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя:

Справа № 2-86

2008
рік

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

21 лютого 2008 року                Кіцманський районний суд
Чернівецької області у складі :
головуючого  -   судді
Литвинюк І.М.

при  секретарі
-       Цвіркун І.В.

за участю представника
позивача  -  ОСОБА_15,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за
позовом ОСОБА_16, ОСОБА_17 до Заставнівської міської ради Чернівецької області,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про встановлення факту прийняття спадщини та
визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулися до суду
з позовом до відповідачів про встановлення факту прийняття спадщини та визнання
права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер їх батько ОСОБА_21. Після його смерті відкрилася спадщина, яка
складається з житлового будинку АДРЕСА_1, який належав йому та його дружині
ОСОБА_22 на праві власності. Вказують на те, що на момент смерті батька в цьому
будинку постійно проживали ОСОБА_22 та ОСОБА_17, які фактично прийняли спадщину
після смерті батька та чоловіка, а саме частку, яка належала ОСОБА_21 у вигляді
Ѕ частини житлового будинку. Таким чином, ОСОБА_22 фактично стала власницею ѕ
частини житлового будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_17 - ј частини будинку. Також
вказують на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 їх мати ОСОБА_22 померла. Після її смерті
ОСОБА_23 у відповідності до чинного на той час законодавства звернувся до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і отримав свідоцтво про
право на спадщину після смерті матері на частину спадкового майна у вигляді
права на земельну частку (пай) у колективному майні колгоспу ім. Кірова м.
Заставна Чернівецької області та на майновий пай у пайовому фонді агрофірми
„Заставна”. Посилаються на те, що оскільки на момент смерті їх матері ОСОБА_22
не було у встановленому законом порядку належним чином оформлено право власності
на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_21, позивач ОСОБА_16 не міг
отримати належним чином оформлене свідоцтво про право власності на спадкове
майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1, і належало померлому
ОСОБА_21. Оскільки вони фактично вступили в управління та користування
спадковим майном, то просили суд визнати за ОСОБА_17 право власності на &frac14; частину житлового будинку і
господарським будівель АДРЕСА_1, а за ОСОБА_16 визнати право власності на &frac34; частини житлового будинку та господарських
будівель.

Представник Заставнівської
міської ради Чернівецької області в судове засідання не з”явився, від нього
надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_21, яка
також діє за дорученням від ОСОБА_18 та ОСОБА_20 в судове засідання не
з”явилася, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності на
підставі наявних в справі доказів та враховуючи наявність рішення Кіцманського
районного суду від 26 січня 2007 року, яким визнано право власності на житловий
будинок за ОСОБА_18.

Заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних  підстав.

Судом
встановлено, що головою спірного господарства АДРЕСА_1 був ОСОБА_21, 1922
року народження. 27 серпня 1968 року на ім”я ОСОБА_21 видано Свідоцтво про
право власності на житловий будинок. Він та його дружина ОСОБА_22 являлись
членами колгоспу ім. Кірова м. Заставна Чернівецької області. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_21 помер і після його смерті головою двору стала ОСОБА_22, яка працювала
в місцевому  колгоспі до 1987 року.
Членами двору також були подружжя ОСОБА_17 та ОСОБА_21.

Наведені вище обставини
підтверджуються протоколом № 7 виконкому Заставнівської міської ради від 05
травня 1958 року,  протоколом № 10
засідання виконкому Заставнівської міської ради від 31 травня 1967 року,
рішенням № 86/10 „Про визнання права власності на новозбудовані будинки в
місті”, довідкою відділу РАЦС Заставнівського районного управління юстиції від
17 квітня 2006 року № 471, Свідоцтвом про право особистої власності на житловий
будинок від 27 серпня 1968 року, свідоцтвом про смерть ОСОБА_21, виданого 05
лютого 1987 року НОМЕР_1, довідкою відділу РАЦС Заставнівського районного
управління юстиції № 553 від 19 травня 2006 року, довідкою Заставнівського
районного відділу земельних ресурсів № 144 від 25 вересня 2006 року, трудовою
книжкою колгоспника НОМЕР_2, будинковою книгою для прописки громадян, що
проживають АДРЕСА_1.

Згідно п. 20 “Вказівок по
веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів”,
затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року, дія яких також поширюється на міські
та селищні Ради по підпорядкованих їм сільських населених пунктах,
суспільна група господарства в основному встановлюється в залежності від роду
занять глави сім”ї. Виключення із загального порядку складають господарства, в
яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду
занять глави сім”ї, відносяться до господарств колгоспників. Отже, спірне
господарство відносилось до суспільної групи колгоспних дворів і його майно
належало членам двору на праві спільної сумісної власності, тобто власності
бездольової, коли всі його учасники володіють, користуються і розпоряджаються
майном спільно, що відповідає вимогам ст.ст. 120-121 ЦК України (в редакції
1963 року).

Посилання позивачів на те, що
після смерті ОСОБА_21 відкрилася спадщина і ОСОБА_17 та ОСОБА_22 фактично
прийняли спадщину після смерті свого батька та чоловіка, є безпідставними, оскільки даний двір фактично був двором колгоспників, а
відповідно до ч. 1 ст. 563 ЦК України (1963 р.) в разі смерті члена колгоспного
двору спадкоємство в майні двору не відкривається.

Судом також встановлено, що
на момент ліквідації колгоспних дворів, 15 квітня 1991 року, членами вказаного
двору являлись ОСОБА_22 - голова двору, ОСОБА_17 та ОСОБА_21, та їх
неповнолітні діти ОСОБА_22, 1974 року народження і ОСОБА_20, 1979 року
народження. Майно колишнього колгоспного двору належало їм на праві спільної
сумісної власності, ніхто з них, колишніх членів колгоспного двору, не виділяв
своєї частки з нього. 26 лютого 1992 року відділом реєстрації актів цивільного
стану Заставнівського районного управління юстиції проведено реєстрацію
розірвання шлюбу між ОСОБА_21 та ОСОБА_17, після чого ОСОБА_17 вибув з
господарства АДРЕСА_1, а в 1997 році виїхав на постійне місце проживання в
Канаду. В цей же час з господарства вибула і ОСОБА_22, 1926 року народження,
яка перейшла на постійне місце проживання до свого сина ОСОБА_16, який проживав
АДРЕСА_2.

Дані обставини знайшли підтвердження
в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_24, яка показала, що в 1993 році
ОСОБА_22 перейшла до них жити АДРЕСА_2, вела з ними спільне господарство,
виписалась з господарства АДРЕСА_1, а в 2000 році вони її поховали.

Наведені вище обставини
також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_25, свідоцтвом про розірвання
шлюбу між ОСОБА_21 та ОСОБА_17 від 20 лютого 1998 року НОМЕР_3, довідкою
Заставнівського районного відділу земельних ресурсів № 144 від 25 вересня 2006
року, будинковою книгою для прописки громадян, що проживають АДРЕСА_1 та
будинковою книгою для прописки громадян, що проживають АДРЕСА_2.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме,
з довідки відділу РАЦС Заставнівського районного управління юстиції від 17
квітня 2006 року № 471, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_22 померла і на час її смерті
відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у
колективній власності колгоспу співвласників ім. Кірова, на майновий пай в
пайовому фонді агрофірми „Заставна” та грошовий вклад у відділенні Ощадного
банку № 6795. Дане майно, яке успадкував позивач ОСОБА_23, що підтверджується
Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 березня 2001 року, належало
ОСОБА_22 на праві власності, іншого майна у неї не було, а тому позивачі не
можуть успадкувати після смерті матері майно, яке не належало їй на праві
власності.

Таким чином, доводи
позивачів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про те, що вони є спадкоємцями на житловий
будинок АДРЕСА_1, не знайшли підтвердження в судовому засіданні належними
доказами, а тому є безпідставними.

Крім того, рішенням
Кіцманського районного суду від 26 січня 2007 року визнано право власності на
житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані АДРЕСА_1, за ОСОБА_17,
а 09 лютого 2007 року на підставі вищевказаного рішення суду право власності за
ОСОБА_18 на житловий будинок зареєстровано в Заставнівському районному бюро
технічної інвентаризації.

На  підставі
викладеного, керуючись  ст.ст.
112, 120, 563 ЦК України (1963 року), п. 20 Вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 212, 214, 215 ЦПК України ,
суд -

В И Р І Ш И В  :

В задоволенні позову
ОСОБА_16, ОСОБА_17 до Заставнівської міської ради Чернівецької області,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання
права власності на спадкове майно
відмовити.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20-ти днів
після подання заяви, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.        Заява про апеляційне оскарження рішення може
бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга -
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя:

Справа № 2-1319

2006 рік

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

07 грудня
2006 року                                      Кіцманський
районний суд Чернівецької області у складі :

головуючого  -
судді   Литвинюк І.М.

при  секретарі
-       Цвіркун І.В.

за участю адвоката     -
ОСОБА_26,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за позовом ОСОБА_27 до ОСОБА_28,
ОСОБА_29 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_27 у вересні 2006 року
звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку
для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
мати ОСОБА_30 і після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок з
господарськими спорудами, що розташований АДРЕСА_1. Вказує на те, що він та
відповідачі по справі є спадкоємцями майна померлої за законом. У встановлений
шестимісячний строк він не подав в нотаріальну контору заяву про прийняття
спадщини, однак своєчасно вступив в управління спадковим майном: поховав
померлу, забрав з господарства деякі речі, що належали матері, весною 2006 року
допомагав іншим спадкоємцям засаджувати присадибну ділянку. Вважає, що
своєчасно вступив в управління спадковим майном, що залишилося після смерті
матері, а тому  просить визначити йому
додатковий строк для прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_28, заперечуючи проти
позову, пояснив, що позивач в 1992 році виписався з господарства в
с.Суховерхів, перейшов жити в с.Вителівка до своєї дружини і почав будівництво
житлового будинку. В господарстві з ними залишилась проживати їх дочка
ОСОБА_29- відповідачка по справі. На день смерті матері позивач не проживав в
спадковому будинку і не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а тому
він не має права на спадщину після смерті матері.

Відповідачка ОСОБА_29  в судове засідання не з”явилася, оскільки на
даний час, згідно довідки Суховерхівської сільської ради від 03 листопада 2006
року, перебуває за межами України. А
тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних  підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
в с.Суховерхів Кіцманського району Чернівецької області померла ОСОБА_30. Після
її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з
господарськими спорудами, що розташований АДРЕСА_1. Спадкоємцями після смерті
ОСОБА_30 за законом є її чоловік ОСОБА_28, та діти -  ОСОБА_29 та ОСОБА_27. Інших спадкоємців,
передбачених законом та утриманців немає.

Наведені обставини
підтверджуються свідоцтвом про смерть від 23 вересня 2005 року НОМЕР_1,
свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 лютого 2004 року та довідкою
виконкому Суховерхівської сільської ради від 05 жовтня 2006 року № 348.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,3 ст. 1268
ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем
на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до положень ст.ст.
1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, із спадкової справи № 104/2005, дослідженої в судовому засіданні,
відповідач ОСОБА_30 своєчасно, 23 лютого 2006 року, у встановлений законом
шестимісячний строк, звернувся із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну
контору. Крім того, він на час смерті ОСОБА_30 постійно проживав з ОСОБА_30 у
спадковому будинку.

Разом з тим, судом встановлено, що
позивач ОСОБА_27 після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк
спадщину не прийняв: він не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини
та не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, хоча він знав
про спадкове майно і не був позбавлений можливості прийняти спадщину у
встановлений законом строк.

Посилання позивача на те, що він
допомагав матеріально і своєю працею при
організації похорону, що він забрав деякі речі з будинку, що належали
померлій, допомагав збирати урожай, а весною 2006 року перейшов проживати у
спадковий будинок, згідно чинного спадкового законодавства не є тими діями, що
свідчать про фактичне прийняття спадщини.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної
причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним
заяви про прийняття спадщини.

Позивач не надав суду доказів, які б
свідчили про те, що він пропустив строк для прийняття спадщини після
смерті  ОСОБА_30 з поважних причин, не
здобуто таких доказів і в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вважає, що
підстав для визначення ОСОБА_27 додаткового строку для подання заяви про
прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_30, немає.

Враховуючи вищенаведене, ст.ст. 1217,
1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30,  60, 169, 212-215  ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В  :

У позові ОСОБА_27 до ОСОБА_28,
ОСОБА_29 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити
за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20-ти днів після
подання заяви, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне
оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а
апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний
суд.

Суддя:

Справа №
2-824

2006
рік.

Р
І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М    У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2006 року                                Кіцманський
районний суд Чернівецької області

у складі :

головуючого          судді
Литвинюк І.М.

при секретарі                 Цвіркун І.В.

за участю адвоката               ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Кіцманського районного бюро технічної
інвентаризації про визнання факту своєчасного прийняття спадщини, визнання
факту спільного проживання з спадкодавцем, визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_31 в квітні 2006 року звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_32, ОСОБА_33, Кіцманського районного бюро технічної
інвентаризації про визнання факту своєчасного прийняття спадщини, визнання
факту спільного проживання з спадкодавцем та визнання права власності на
спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати
ОСОБА_34., після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_4, земельні
ділянки розміром 2,1 га та 0,5 га в с.Нижні Станівці Кіцманського району
вартістю 4433,44 грн. та 10302 грн.. Вказує на те, що після смерті матері
спадкоємцями за законом були її батько ОСОБА_35, вона та її брат ОСОБА_33,
спадкоємцем за заповітом була відповідачка ОСОБА_32. Однак спадщину після
смерті ОСОБА_34. прийняв тільки її батько - ОСОБА_35. Також зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько ОСОБА_35, після його смерті відкрилася спадщина на
спадкове майно і вона як спадкоємиця за законом прийняла спадщину, оскільки на
момент смерті батька постійно проживала з ним однією сім”єю та про свою відмову
від спадщини не заявляла. З цих підстав просила позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_32, заперечуючи
проти позову, пояснила, що її баба ОСОБА_34. та дід ОСОБА_35 при житті склали
заповіт, яким все своє майно заповідали їй. Про це знали всі в родині і ніхто
проти цього не заперечував. Вони з батьком сплачували всі витрати за будинок.
Посилається на те, що позивачка приїжджала до діда, допомагала йому в
господарстві, однак однією сім”єю з ним не проживала. Незадовго до смерті
ОСОБА_35 перебував на лікуванні у м.Кельменці Чернівецької області, а за два
тижні до смерті ОСОБА_31 забрала його до себе в м.Чернівці.

Відповідач ОСОБА_33 позов не визнав і
пояснив, що його донька ОСОБА_32 є спадкоємицею за заповітом після смерті його
батька ОСОБА_35. Даний заповіт був належно завірений у законному порядку.
Батько при житті все майно розділив порівну між внуками. Вказує на те, що
батько постійно проживав у с.Нижні Станівці Кіцманського району, а  останніх півроку, оскільки стан його здоров”я
погіршився, він періодично проживав у ОСОБА_31, потім трохи в селі, потім знову
у позивачки. Він не міг постійно бути у позивачки на протязі декількох місяців.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню
не підлягає з наступних  підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_32 є
спадкоємицею за заповітом, а позивачка ОСОБА_31 та відповідач ОСОБА_33
спадкоємцями за законом майна ОСОБА_34., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та майна
ОСОБА_35, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Спадщина складається з житлового будинку
АДРЕСА_4, земельних ділянок в с.Нижні Станівці Кіцманського району та грошових
вкладів в Ощадбанку „Україна”. ОСОБА_32, як спадкоємиця за заповітом, не
оформила свої спадкові права в передбаченому законом порядку.

Вищенаведене підтверджується
поясненнями сторін в судовому засіданні, матеріалами цивільної справи №
2-426/06, а саме: свідоцтвами про смерть ОСОБА_34. та ОСОБА_35(а.с. 6, 7),
заповітами, посвідченими секретарем Н.Становецької сільської ради 29 червня
1993 року (а.с. 8, 9), довідкою виконкому Нижньостановецької сільської ради за
№ 184 від 13 грудня 2004 року, довідкою-характеристикою, технічним паспортом на
житловий будинок (а.с. 10-13), державними актами на право приватної власності
на землю (а.с. 14-19), та ощадними книжками (а.с. 23).

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому
фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено судом, позивачка
ОСОБА_31 із сім”єю постійно проживає АДРЕСА_5. Батько позивачки - ОСОБА_35
постійно проживав в с.Нижні Станівці Кіцманського району Чернівецької області.
У грудні 2003 року, у зв”язку з погіршенням стану здоров”я, він тимчасово
переїхав до позивачки в м.Чернівці, потім приблизно два тижні  перебував на лікуванні в м.Кельменці
Чернівецької області, що не заперечується позивачкою. Потім ОСОБА_35 знову
переїхав до позивачки, де помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд вважає, що посилання позивачки на
ту обставину, що вона на час відкриття спадщини постійно проживала зі своїм
батьком ОСОБА_35, у зв”язку з чим набула право власності на спадщину,
спростовуються поясненнями сторін, показаннями свідків та іншими дослідженими в
судовому засіданні доказами, які свідчать про те, що позивачка на час відкриття
спадщини постійно проживала зі своєю сім”єю АДРЕСА_5, мала постійне місце
роботи, а місцем відкриття спадщини є с. Нижні Станівці Кіцманського району
Чернівецької області, де постійно проживав і був похований  ОСОБА_35.

Таким чином, позивачка в установлений
законом строк ніяких дій, які свідчили б про прийняття нею спадщини від свого
батька - ОСОБА_35, не вчинила, а тому суд не знаходить підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, ст. ст. 29,
1217, 1220, 1221, 1268-1270 ЦК України,
керуючись ст.ст.  10, 11, 15, 60,
212, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання факту
своєчасного прийняття спадщини, визнання факту спільного проживання з
спадкодавцем, визнання права власності на спадкове майно - відмовити за
безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути подана до Кіцманського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення,
а апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний
суд.

СУДДЯ :

Справа №
2-209

2006
рік.

Р
І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М    У К Р А Ї Н И

12 грудня 2006 року                             Кіцманський
районний суд Чернівецької області

у складі :

головуючого    -
судді  Литвинюк І.М.

при секретарі    -             Цвіркун І.В.

за
участю представника позивача - ОСОБА_36

та адвоката           -          ОСОБА_26

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_37 до ОСОБА_38,
ОСОБА_39 про визнання факту прийняття спадщини, визнання сертифікату на
земельну частку частково недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_37 в січні 2006 року звернувся до
суду з позовом до відповідачів про визнання факту прийняття спадщини, визнання
сертифікату на земельну частку частково недійсним, мотивуючи свої вимоги тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати - ОСОБА_40; після її смерті відкрилася
спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с.Мамаївці
Кіцманського району, на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і
ведення особистого підсобного господарства розміром 0,57 га  та земельну частку (пай) в колгоспі
„Мамаївський”. Вказує на те, що спадкоємцями після смерті матері є він та
відповідачі по справі. Згідно заповіту від 03 червня 1987 року житловий будинок
в с.Мамаївці мати заповіла ОСОБА_38, а спадкове майно, неохоплене заповітом,
вони успадкували за законом, розділивши його за взаємною згодою. Посилається на
те, що він як спадкоємець за законом своєчасно прийняв спадщину, зокрема забрав
частину речей з будинку матері і розпорядився ними на власний розсуд. Однак
відповідач по справі ОСОБА_38 приховав від нього факт перебування у власності
матері земельного паю в колгоспі ПСП „Мамаївське” розміром 2,07 га, про
наявність якого він дізнався з рішення суду від 04 жовтня 2004 року, а тому
просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_38, заперечуючи проти
позову, пояснив, що його мати при житті склала заповіт, яким заповіла йому
житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с.Новосілка
Кіцманського району. На той час не було виділено земельної частки, а коли було
видано на ім”я матері сертифікат про право на земельну частку, який зберігався
у нього, то він у 2004 року звернувся до суду із заявою про визнання права
власності на земельний пай і його позовні вимоги було задоволено. Вказує на те,
що позивач після смерті матері ніяких речей з будинку не забирав, проживав тоді
і зараз проживає в Чернівцях, про наявність земельного паю брат знав,
однак  не претендував на це майно.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню
не підлягає з наступних  підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в
с.Мамаївці Кіцманського району померла ОСОБА_40. Після її смерті відкрилася
спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що
розташований в с.Мамаївці Кіцманського району, земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства
розміром 0,57 га та земельної частки (паю) в колгоспі „Мамаївський”.
Спадкоємцями майна ОСОБА_40 за законом є позивач ОСОБА_37 та відповідачі
ОСОБА_38, ОСОБА_37.

Вищенаведене підтверджується
поясненнями сторін в судовому засіданні, свідоцтвом про смерть від 14 липня
2005 року та довідкою виконкому Мамаївської сільської ради від 14 березня 2005
року № 1092.

Також встановлено, що рішенням
Кіцманського районного суду від 04 жовтня 2004 року відповідачу ОСОБА_38
продовжено строк для прийняття спадщини і визнано за ним право власності на
спадкове майно після смерті ОСОБА_40, а саме, на земельну частку на підставі
сертифікату серії ЧВ № 001079, яка перебуває у колективній власності ПСП „Мамаївське”
розміром 2,07 га в умовних кадастрових гектарах; на земельну ділянку площею
0,57 га, що розташована в с.Мамаївці Кіцманського району, на підставі
державного акту на право приватної власності на землю.

Таким чином, доводи позивача, викладені
в позовній заяві, по суті є скаргою на вищевказане рішення суду, з якого йому стало відомо про наявність земельного паю і
про те, що право власності на цю частку (пай) визнано за його братом ОСОБА_38.
З огляду на наведене, на те, що дане рішення ОСОБА_37 не оскаржувалось, воно не
було змінено або скасовано у встановленому порядку і набрало законної сили, суд
вважає, що позовні вимоги є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, ст. ст. 524,
525, 529 (1963 р.) ЦК України,  керуючись
ст.ст.  10, 11, 15, 60, 61, 212, 214, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_37 до ОСОБА_38,
ОСОБА_39 про визнання факту прийняття спадщини, визнання сертифікату на
земельну частку частково недійсним - відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне
оскарження рішення може бути подана до Кіцманського районного суду протягом десяти днів з дня
його проголошення, а апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через
Кіцманський районний суд.

Суддя :

Справа № 2-567

2006 рік

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27
листопада 2006 року
Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі :

головуючого   -
судді   Литвинюк І.М.

при  секретарі
-       Цвіркун І.В.

з
участю: представника позивача - ОСОБА_41,

представника відповідача -
ОСОБА_42

та адвокатів  -
ОСОБА_26,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за позовом
ОСОБА_43 до ОСОБА_44 про визнання права власності на спадкове майно та за
зустрічним позовом ОСОБА_44 до районного бюро технічної інвентаризації, третя
особа ОСОБА_45 про визнання незаконною державної реєстрації в РБТІ права
власності на будинковолодіння та скасування її, визнання права власності на Ѕ
частину будинковолодіння, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із
заявою про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_46 і після її смерті залишилося спадкове
майно - житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в смт.
Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області.  Вказує на те, що він як спадкоємець за
заповітом своєчасно вступив в управління спадковим майном: поховав померлу,
розпорядився її речами, підтримує в належному стані будівлі. Спадкоємицею за
заповітом також є відповідачка по справі, яка не претендує на спадкове майно.
Інших спадкоємців, передбачених законом, немає, а тому просить визнати за ним
право власності на спадкове майно.

Представник відповідачки в
судовому засіданні, заперечуючи проти позову, подала зустрічну позовну заяву
про визнання незаконною державної реєстрації в районному бюро технічної
інвентаризації права власності на будинковолодіння та скасування її, визнання
права власності на Ѕ частину будинковолодіння, що розташоване АДРЕСА_5. Свої
вимоги мотивує тим, що в грудні 1991 року померла її мати - ОСОБА_46, яка при
житті склала заповіт, яким заповідала їй та позивачу ОСОБА_43  все своє майно, що належало їй на праві власності.
Оскільки вона як спадкоємиця за заповітом має право на спадкове майно, а
державна реєстрація будинковолодіння не дає їй змоги отримати належну їй Ѕ
частину вказаного нерухомого майна, просить позов задовольнити.

Заслухавши
пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи,
суд знаходить, що позов  ОСОБА_43 до
ОСОБА_44 про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити, а
зустрічний позов ОСОБА_44 до районного бюро технічної інвентаризації, третя
особа ОСОБА_43 про визнання незаконною державної реєстрації в РБТІ права
власності на будинковолодіння та скасування її, визнання права власності на Ѕ
частину будинковолодіння задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт.Неполоківці Кіцманського району померла ОСОБА_46. Після її
смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з
господарськими будівлями АДРЕСА_5. Позивач як спадкоємець за заповітом
своєчасно вступив в управління спадковим майном. Спадкоємцем за заповітом також
є відповідачка по справі, яка не претендує на спадкове майно. Інших
спадкоємців, передбачених законом, немає, а тому за позивачем слід визнати
право власності на спадкове майно.

Вищенаведене підтверджується поясненнями
позивача, свідоцтвом про смерть від 16 грудня 1991 року, заповітом від 01
червня 1991 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 24
березня 2005 року,  довідкою
Неполоковецької селищної ради від 14 березня 2005 року № 60, заявою ОСОБА_44.

Свідки

Фактично прийняв

Відповідно до вимог ст. 549
ЦК УРСР, який діяв на час (п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України)
визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня
її відкриття фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або
подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме, із спадкової справи № 293/2001, дослідженої в судовому
засіданні, відповідач ОСОБА_9 своєчасно, у встановлений законом шестимісячний
строк, звернувся із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору.

Разом з тим, судом
встановлено, що позивач ОСОБА_7 після смерті батька у встановлений законом
шестимісячний строк спадщину не прийняв, жодних дій, які б свідчили  про прийняття ним спадщини, не вчиняв, хоча
про час смерті батька, тобто час відкриття спадщини, йому було відомо від
родичів ОСОБА_9 та ОСОБА_14.

У відповідності з вимогами
ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд вважає, що посилання
позивача на ту обставину, що тільки наприкінці лютого 2004 року він дізнався
про спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_10 і тим самим позбавлений
можливості прийняти спадщину раніше, спростовуються поясненнями сторін та
іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, які свідчать про те, що
позивач знав про смерть і дату смерті батька, був на його могилі, а отже, знав
про відкриття спадщини і мав реальну можливість прийняти її.

Таким чином, суд не встановив поважності причин пропуску
встановленого законом строку, оскільки обставини, на які посилається позивач,
не можна вважати такими, які унеможливлювали або робили важким звернення із
заявою про прийняття спадщини, а тому суд не знаходить підстав для визначення
позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким
чином, позивачка в установлений законом строк ніяких дій, які свідчили б про
прийняття нею спадщини від свого батька - ОСОБА_35, не вчинила, а тому суд не
знаходить підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене,
ст.ст. 317, 328, 1235, 1236, 1268 ЦК України,  керуючись ст.ст. 15, 15-1, 30, 62  ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В  :

Позов ОСОБА_43 до ОСОБА_44 про визнання права власності
на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_43, 1967 року народження, жителем
смт.Неполоківці Кіцманського району, право власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, що розташований АДРЕСА_5 Чернівецької області і
складається з житлового будинку - літ. А-1 вартістю 4668 грн., житлового
будинку літ. Б - 12282 грн., сараїв літ. В, Г, Е - 3615 грн.,  погріб Пг - 1267 грн., вбиральні літ. Д - 118
грн., - а всього на загальну суму 21950 грн., що  належали на праві власності ОСОБА_46, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_44 до районного бюро технічної інвентаризації, третя особа ОСОБА_45 про
визнання незаконною державної реєстрації в РБТІ права власності на
будинковолодіння та скасування її, визнання права власності на Ѕ частину
будинковолодіння, - відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294
ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про
апеляційне оскарження рішення може бути подана до
Кіцманського районного суду протягом
десяти днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга - протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду
Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

Суддя:

Справа № 2-23

2007 рік

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08 червня 2007 року           Кіцманський районний суд
Чернівецької області у складі :
головуючого    - судді Литвинюк
І.М.

при
секретарі      -       Цвіркун І.В.

з участю:  представників позивача -
ОСОБА_41, ОСОБА_26,

представників
відповідача -  Мельника В.І., ОСОБА_52

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за
позовом ОСОБА_44 до ОСОБА_43, Кіцманського районного бюро технічної
інвентаризації про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права
власності на Ѕ частину спадкового майна, визнання незаконною державної
реєстрації в РБТІ права власності на будинковолодіння та її скасування, та за
зустрічним позовом ОСОБА_43 до ОСОБА_44 про визнання права власності на
спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка
ОСОБА_44 в травні 2006 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_43,
Кіцманського РБТІ про визнання права власності на Ѕ частину будинковолодіння,
що розташоване АДРЕСА_5, та визнання незаконною державної реєстрації в
районному бюро технічної інвентаризації права власності на будинковолодіння та
скасування її. Свої вимоги мотивує тим, що в грудні 1991 року померла її мати -
ОСОБА_46, яка при житті склала заповіт, яким заповідала їй та позивачу
ОСОБА_43  все своє майно, що належало їй
на праві власності. Оскільки вона як спадкоємиця за заповітом має право на
спадкове майно, а державна реєстрація будинковолодіння не дає їй змоги отримати
належну їй Ѕ частину вказаного нерухомого майна.

В
судовому засіданні позивачка доповнила позовні вимоги і просить встановити факт
прийняття нею спадщини, оскільки після смерті матері вона виконувала дії, які
свідчать про прийняття нею спадщини, а саме, на протязі шестимісячного строку з
дня відкриття спадщини вступила у володіння спадковим майном, взявши з
спадкового будинку холодильник, дві шафи, постільну білизну, рушники махрові і
вишиті рушники, коврики гуцульські, хустки великі та маленькі, посуд, а також
постійно користувалася маминим будинковолодінням, а тому просить позов
задовольнити.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав зустрічну позовну заяву, в
якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно, мотивуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_46 і після її смерті залишилося
спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в
смт. Неполоківці Кіцманського району Чернівецької області.  Вказує на те, що він як спадкоємець за
заповітом своєчасно вступив в управління спадковим майном: поховав померлу,
розпорядився її речами, підтримує в належному стані будівлі. Спадкоємицею за
заповітом також є позивачка ОСОБА_44, яка не бажала приймати спадкове майно і
заявила нотаріально посвідчену відмову від прийняття спадщини. Крім того,
ОСОБА_44 у встановлений законом шестимісячний строк не прийняла спадкове майно,
і з цих підстав просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків,
дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов ОСОБА_44 до ОСОБА_43,
Кіцманського РБТІ про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права
власності на спадкове майно та скасування державної реєстрації в РБТІ права
власності слід задовольнити, а зустрічний позов ОСОБА_43 до ОСОБА_44 про
визнання права власності на спадкове майно підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт.Неполоківці Кіцманського району померла
ОСОБА_46. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлових
будинків з господарськими спорудами, що розташовані АДРЕСА_5. Спадкоємцями за
заповітом є позивачка ОСОБА_44 та відповідач ОСОБА_43, який на час смерті
ОСОБА_46 постійно проживав у спадковому будинку. Інших спадкоємців,
передбачених законом, немає.

Вищенаведене підтверджується свідоцтвом про
смерть від 16 грудня 1991 року, заповітом від 01 червня 1991 року, витягом з
реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 березня 2005 року, довідками
Неполоковецької селищної ради від 14 березня 2005 року № 60 та від 29 листопада
2006 року № 2315.

Відповідно до вимог ст. 549
ЦК УРСР, який діяв на час виникнення правовідносин (п. 4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину,
якщо протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління чи
володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття
спадщини.

Як
встановлено в судовому засіданні і вбачається з показань свідка ОСОБА_47,
позивачка ОСОБА_44 після смерті матері як спадок забрала з будинку АДРЕСА_5
холодильник, дві шафи, які  перевезла до
себе додому і зробила з них прихожу.

Показання ОСОБА_47 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_48., яка
вказала на те, що шафи і холодильник знаходились в будинку ОСОБА_46 до її
смерті, а також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_49, з яких видно, що
вона прийшла додому до ОСОБА_44, це вже було після похорон ОСОБА_46, і якраз
тоді привезли речі від мами, зокрема, там були два плюшеві покривала, рушники
махрові, вишиті рушники, холодильник і дві шафи. Потім вони з однієї шафи
зробили вішалку, а з другої - полочки. Позивачка при цьому говорила, що хоче це
зробити до 14 березня 1992 року.

Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні пояснив, що після смерті ОСОБА_46,
приблизно у січні-лютому 1992 року, возив з будинку покійної речі в квартиру
ОСОБА_44 - стільці, холодильник, гуцульський килим, а також забирав шафи з
будинку в смт.Неполоківці і перевозив в квартиру позивачки. Потім ці шафи він
переробляв, вони і сьогодні є в будинку ОСОБА_44.

Таким чином,
посилання відповідача на те, що ОСОБА_44 у встановлений законом шестимісячний
строк не прийняла спадщину, а також твердження його представника, що частину
речей, що належали померлій, позивачка забрала з спадкового будинку ще до
смерті ОСОБА_46, спростовуються вищезазначеними доказами, які свідчать про те,
що позивачка ОСОБА_44 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном
після смерті  ОСОБА_46.

Крім того, відповідач в зустрічній
позовній заяві вказує на те, що ОСОБА_44 не бажала приймати спадкове майно і
заявила нотаріально посвідчену відмову від прийняття спадщини. Однак ці доводи
відповідача суперечать вимогам ч. 1 ст. 553 ЦК України (1963 р.) та п. 9
постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року „Про практику
розгляду судами України справ про спадкування”, згідно яких спадкоємець за
законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини лише протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини, а тому відмова від спадщини до або після
цього строку не породжує правових наслідків. Оскільки позивачка протягом
встановленого законом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не
відмовилась від прийняття спадщини, а протягом цього строку вчинила дії, що
свідчать про прийняття нею спадщини від своєї матері ОСОБА_46, тому набула
право власності на спадкове майно.

Враховуючи
викладене, суд вважає, що за позивачкою та відповідачем в рівних долях за кожним
слід визнати право власності на спадкове майно - домоволодіння, що розташоване
АДРЕСА_5, яке належало на праві власності ОСОБА_46, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

З огляду на викладене,
підлягає скасуванню державна реєстрація у Кіцманському районному бюро технічної
інвентаризації права власності за ОСОБА_43 на домоволодіння,  що розташоване АДРЕСА_5, вчинена на підставі
рішення Кіцманського районного суду від 11 квітня 2005 року.

Враховуючи
вищенаведене,  ст.ст. 524, 525, 534, 548,
549, 553  ЦК України (в редакції 1963
року), п.п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983
року „Про практику розгляду судами України справ про спадкування”, ст..ст. 392,
393 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В  :

Позов ОСОБА_44 до ОСОБА_43, Кіцманського районного бюро
технічної інвентаризації про встановлення факту прийняття спадщини, визнання
права власності на &frac12; частину спадкового майна, скасування державної реєстрації в РБТІ права
власності на будинковолодіння - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_44, 1956 року народження,
спадщини після смерті ОСОБА_46, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт.Неполоківці
Кіцманського району Чернівецької області.

Визнати за ОСОБА_44, 1956 року народження, право
власності на &frac12; частину
спадкового майна - будинковолодіння, що розташоване АДРЕСА_5, і належало на
праві власності ОСОБА_46, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Скасувати державну реєстрацію у Кіцманському районному
бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_43 права власності на
домоволодіння,  що розташоване АДРЕСА_5,
вчинену на підставі рішення Кіцманського районного суду від 11 квітня 2005
року.

Позов ОСОБА_43 до ОСОБА_44 про визнання права власності
на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_43, 1967 року народження, право
власності на &frac12; частину
спадкового майна - домоволодіння, що розташоване АДРЕСА_5, що належало на праві
власності ОСОБА_46, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Скасувати забезпечення
позову - арешт на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований
АДРЕСА_5.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана до Кіцманського районного суду протягом десяти днів з дня його
проголошення, а апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через
Кіцманський районний суд.

Суддя:

Справа №
2-23

2007 рік

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

08 червня 2007 року           Кіцманський районний суд
Чернівецької області у складі :
головуючого    - судді Литвинюк
І.М.

при  секретарі
-       Цвіркун І.В.

з участю:  представників позивача -
ОСОБА_41, ОСОБА_26,

представників
відповідача -  Мельника В.І., ОСОБА_52

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за
позовом ОСОБА_44 до ОСОБА_43, Кіцманського районного бюро технічної
інвентаризації про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права
власності на Ѕ частину спадкового майна, визнання незаконною державної
реєстрації в РБТІ права власності на будинковолодіння та її скасування, та за
зустрічним позовом ОСОБА_43 до ОСОБА_44 про визнання права власності на
спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ :

Зважаючи на те,
що для викладення повного рішення буде витрачений значний час, суд вважає за
необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, роз”яснивши сторонам
та особам, які брали участь у справі, що з повним рішенням суду вони можуть
ознайомитися 13 червня 2007 року в канцелярії Кіцманського районного суду.

Керуючись
ч.3 ст. 209, ст. 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В  :

Позов ОСОБА_44 до ОСОБА_43, Кіцманського районного бюро
технічної інвентаризації про встановлення факту прийняття спадщини, визнання
права власності на &frac12; частину спадкового майна, скасування державної реєстрації в РБТІ права
власності на будинковолодіння - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_44, 1956 року народження,
спадщини після смерті ОСОБА_46 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт.Неполоківці
Кіцманського району Чернівецької області.

Визнати за ОСОБА_44, 1956 року народження, право
власності на &frac12; частину
спадкового майна - будинковолодіння, що розташоване АДРЕСА_5, і належало на
праві власності ОСОБА_46, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Скасувати державну реєстрацію у Кіцманському районному
бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_43 права власності на
домоволодіння,  що розташоване АДРЕСА_5,
вчинену на підставі рішення Кіцманського районного суду від 11 квітня 2005
року.

Позов ОСОБА_43 до ОСОБА_44 про визнання права власності
на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_43, 1967 року народження, право
власності на &frac12; частину
спадкового майна - домоволодіння, що розташоване АДРЕСА_5, що належало на праві
власності ОСОБА_46, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Скасувати забезпечення
позову - арешт на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований
АДРЕСА_5.

Рішення набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана до Кіцманського районного суду протягом десяти днів з дня його
проголошення, а апеляційна скарга - протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до апеляційного суду Чернівецької області через
Кіцманський районний суд.

Суддя:

Справа №  2-404

2004 рік

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

21
квітня 2004 року           Кіцманський
районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого           -                судді       Литвинюк І.М.

при  секретарі         -                                Цвіркун І.В.,

з участю адвокатів -                               ОСОБА_51,
ОСОБА_52.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за позовом
ОСОБА_53 до ОСОБА_54, ОСОБА_55, Брусницької сільської ради, Кіцманської
райдержадміністрації про визнання недійсним визначення суспільної групи
домогосподарства - колгоспний двір, частково недійсним рішення Кіцманського РВК
№ 87/6 від 08.06.1988 року, частково недійсним свідоцтва про право власності на
житловий будинок в частині приналежності його колгоспному двору, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_53 в лютому 2004 року звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_54, ОСОБА_55, Брусницької сільської ради,
Кіцманської райдержадміністрації про визнання недійсним визначення суспільної
групи домогосподарства - колгоспний двір, частково недійсним рішення
виконавчого комітету Кіцманської районної ради народних депутатів  № 87/6 від 08.06.1988 року щодо визначення
суспільної групи домогосподарства, частково недійсним свідоцтва про право
власності на житловий будинок в частині приналежності його колгоспному. Свої  вимоги
позивач  обгрунтовує  тим, що при розгляді в грудні 2004 році в
Кіцманському районному суді цивільної справи він дізнався про те, що
домогосподарство, в якому він являється головою двору, в погосподарській книзі
Брусницької сільської ради обліковано як колгоспний двір. Вважає, що його домогосподарство
відносилося до суспільної групи робітничий двір, оскільки він був головою
сім”ї, утримував дружину і дітей, доки вони не стали повнолітніми, основний
дохід їхня сім”я отримувала від його праці на виробництві та в організаціях
м.Чернівці.

Також вказує, що на підставі рішення
РВК від 08.06.1988 року виконкомом Брусницької сільради 21.06.1988 року було
видано свідоцтво про право власності на житловий будинокАДРЕСА_6, в якому
вказано, що всі будівлі належать колгоспному двору, главою якого є ОСОБА_53
Оскільки його господарство помилково вважалося колгоспним, а не робітничим
двором, тому з цих підстав просить задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_54  позов не визнала і пояснила, що вона
народилася в даному домогосподарстві, двір був колгоспний, її мати - ОСОБА_56,
була членом колгоспу і працювала в ньому з 1958 року, вона сама була членом
колгоспу і працювала в колгоспі з 1986 року по червень 2000 року. Все
виписували з колгоспу -  цеглу,  кафель, блоки. До смерті матері ніяких
спірних питань щодо належності двору до певної суспільної групи не виникало,
всі довідки видавались на колгоспний двір.

Відповідач ОСОБА_55 позов не визнав
і пояснив, що він прописався в дане домогосподарство в 1987 році. В той час
теща працювала дояркою, а жінка - обліковцем в місцевому колгоспі “Дружба”.
Вони з батьками вели спільне господарство, у них був спільний бюджет. Основні
доходи вони отримували від колгоспу і ніколи до смерті тещі не виникало спірних
питань щодо належності домогосподарства до певної суспільної групи двору.

Представник Кіцманської районної
державної адміністрації Бойда Г.В. позов не визнала і пояснила, що рішення
виконавчого комітету Кіцманської районної ради народних депутатів від 08.06.1988
року № 87/6 було прийняте на підставі списку громадян с.Брусниця на право
приватної власності на житлові будинки, який був складений і підписаний головою
Брусницької с/ради народних депутатів на підставі книг погосподарського обліку.
У цьому списку було встановлено суспільну групу кожного домогосподарства.
Згідно вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних
депутатів, домогосподарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу,
незалежно від роду занять глави сім”ї, відносилися до господарств колгоспників,
а дружина ОСОБА_53 - ОСОБА_56 пропрацювала все життя в місцевому колгоспі
“Дружба”. А тому вважає, що вірно визначена суспільна група даного
домогосподарства як колгоспний двір і з цих підстав просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази по справі, суд
вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що головою
господарства АДРЕСА_6 з 1968 року являється позивач ОСОБА_53, який залишив
працювати в колгоспі і пішов на виробництво.
На той час членами двору були дружина позивача  - ОСОБА_56, яка з 1958 року  являлась членом колгоспу “Дружба” і працювала
в господарстві до 1993 року, звільнилась у зв”язку з виходом на пенсію; членом
даного двору була  дочка позивача
ОСОБА_54, яка працювала обліковцем ферми ФРХ і також була членом колгоспу
“Дружба” з 1986 року по 2000 рік. Станом на 1 січня 1991 року тип двору, де
головою двору являється ОСОБА_53, був колгоспним. Будучи колгоспниками, члени
двору основні доходи одержували у колгоспі. Рішенням  виконавчого комітету Кіцманської районної
ради народних депутатів  № 87/6 від
08.06.1988 року було визнано право власності на житлові будинки жителям с.
Брусниця і встановлено право особистої власності на весь житловий будинок з
погосподарськими спорудами АДРЕСА_6 за колгоспним двором, головою якого був
визнаний ОСОБА_53. На підставі цього рішення після смерті ОСОБА_56,  21 червня 1988 року виконкомом Брусницької
сільради було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, в якому
вказано, що всі будівлі належать колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_53 На
момент приходу в дане господарство в 1987 році ОСОБА_55 тип двору був
колгоспний.

Наведені вище обставини
підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, довідками виконкому
Брусницької сільської ради про визначення суспільної групи двору, довідками
архівного відділу Кіцманської райдержадміністрації від 21 січня 2004 року № 18
та від 26 січня 2004 року № 29, довідками ТзОВ “Брусницьке” про членство в
колгоспі ОСОБА_56, ОСОБА_54, ОСОБА_53, а також свідоцтвом про право власності
на житловий будинок, виданим колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_53.

Згідно з п. 20 “Вказівок по веденню
погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів”, затверджених ЦСУ
СРСР 12 травня 1985 року, суспільна група господарства в основному
встановлюється в залежності від роду занять глави сім”ї. Виключення із
загального порядку складають господарства, в яких проживають працюючі члени
колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім”ї, відносяться
до господарств колгоспників, а дружина ОСОБА_53, як відомо, пропрацювала все
життя у місцевому колгоспі.

Отже, на час прийняття
оскаржуваного рішення від 08.06.1988 року № 87/6, в даному господарстві
проживали дружина позивача - ОСОБА_56,
дочка позивача - ОСОБА_54, які були членами колгоспу “Дружба”, та зять
позивача - ОСОБА_55, який працював на підприємстві.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_54 і ОСОБА_55
є співвласниками будинковолодіння по вул.І.Франко в с.Брусниця, яке до 1991
року відносилося до суспільної групи двору колгоспників і  у 1988 році видане свідоцтво на право
власності на житловий будинок, який належить колгоспному двору, головою якого
являвся позивач. Тобто відповідачі були членами колгоспного двору.

Посилання позивача на те, що
рішення від 08.06.1988 року за № 87/6
прийняте без врахування  тієї
обставини, що позивач на той момент працював на виробництві, є безпідставними,
оскільки даний двір фактично був двором колгоспників, а даним рішенням
лише  юридично було закріплено його
статус.

Враховуючи вищевикладене,  не підлягають задоволенню і вимоги позивача
про визнання частково недійсним свідоцтва про право особистої власності на
житловий будинок, видане колгоспному двору на підставі рішення від 08.06.1988
року.

На
підставі  викладеного,
керуючись  ст. 120  ЦК України ( в редакції 1963 року), п.20
Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних
депутатів, ст.ст. 15,15-1 30,32, 62,202,203 ЦПК України , суд -

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_53 до ОСОБА_54, ОСОБА_55, Брусницької
сільської ради, Кіцманської райдержадміністрації про визнання недійсним
визначення суспільної групи домогосподарства - колгоспний двір, частково
недійсним рішення Кіцманського РВК № 87/6 від 08.06.1988 року, частково
недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок в частині приналежності
його колгоспному залишити  без  задоволення.

На рішення може
бути подана апеляція протягом одного місяця з наступного дня після його
проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський
районний суд.

Суддя