УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11
грудня 2006 року                                                                                     м.
Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в
складі:        головуючого - судді - Харчука В.М.

суддів -                                              Карпусь
С А. та Самчука
П.П.

при
секретарі -                                 Хмельницькій
Ю. А.

з
участю:       сторін

розглянув
у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-1997 за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду від 6 червня 2006 року
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,
заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали
справи, судова колегія,

встановила:

ОСОБА_2
звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 травня 2005
року біля 12-ї години їхала в якості пасажира належним ОСОБА_1 автобусом,
державний номерний знак
НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_3 по маршруту №3 в місті
Стярокостянтинові. Так як сидячих місць не було, то вона стояла в салоні. Біля
бару «Гермес» водій
автобуса різко загальмував, вона не втрималась, впала і переламала ногу.
Тривалий час лікувалась в лікарні, перенесла біль та моральні страждання, їй
заподіяно тілесні ушкодження. Тому просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в
сумі 10000 гривень.

Судом до
участі в справі в якості відповідача притягнуто власника джерела підвищеної
небезпеки, підприємцяОСОБА_1

Відповідачі
позовних вимог ОСОБА_2 не визнали. Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що позивачка
сама винна в отриманні травми.

В
автобусі були вільні місця і він просив позивачку сісти, однак вона проявила
необережність, впала і отримала травму.

Рішенням
Старокостянтинівського районного суду від 6 червня 2006 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто на її користь із ОСОБА_1 3500 гривень
моральної шкоди. В задоволенні позову до ОСОБА_4 та в решті
позовних вимог позивачці відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 35
гривень мита та 7,50 гривень судових витрат на інформаційно - технічне
забезпечення процесу.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, так як копії позовної заяви позивачки він не отримував,
рішення ухвалене у його відсутність. Тому просить рішення суду першої інстанції
скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Головуючий
у 1-й інстанції - Блонський В.К.                   Справа
№22-1997

Доповідач
- Харчук В.М.                                                     Категорія
№ 19

Судова
колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга в межах її доводів
задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що 19 травня 2005 року власник засобу підвищеної небезпеки
-пасажирського автобуса державний номерний знак НОМЕР_1 із залученням найманого працівника
- водія автобуса ОСОБА_3
в місті Старокостянтинові по маршруту №3 здійснював перевезення пасажирів.

Під час
руху автобуса біля 12-ї години біля бару «Гермес»
водій автобуса різко загальмував, пасажир і позивачка ОСОБА_2 впала і
зламала ногу. Внаслідок зазначеного випадку ОСОБА_2 тривалий час лікувалась, їй
заподіяно майнову та моральну шкоду, вона переносила фізичний біль, страждання.

Ці
обставини фактично визнаються обидвома сторонами і підтверджуються дослідженими
доказами: постанвоою про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.3),
висновком МСЕК про признчення позивачці другої групи інвалідності, показами
свідка ОСОБА_5, іншими доказами.

Відповідно
до ст.ст. 1167 п.1 ч.2, 1187 ЦК
України моральна шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується власником цього джерела (транспортного засобу).

Відповідно
до ст.ст. 74, 76 ЦПК України учасники судового процесу, позивачі і відповідачі
викликаються до суду судовими повістками - викликами, які направляються
сторонами рекомендованими поштовими відправленнями зі зворотнім повідомленням.
Якщо особу, якій адресовано повістку, не виявлено за її місцем проживання,
повістку під розписку вручають будь - кому із повнолітніх членів в сім'ї, які
проживають разом з ними.

Відповідно
до ст. 169 ч.1 п.3,4 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадку неявки
відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи.

Якщо суд
немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином
про час та місце розгляду, суд вирішує справу на підставі наявних даних чи
доказів.

Судом
встановлено, що судом належним чином виконано обов'язок по належному
повідомленню та виклику відповідача ОСОБА_1 в судові засідання 24 травня та 6
червня 2006 року, що підтверджується розписками про належне вручення повісток
та копії позовної заяви дружиніОСОБА_1,
яка являється членом його сім'ї і проживає з відповідачем (а.с. 24а., 28а).
Тому повторна, неявка відповідача в судове засідання давала підстави суду розглянути
справу у відсутність відповідача.

Відповідно
до ст.ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу
апелянта, якщо визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням
норм матеріального і процесуального права.

Тому,
керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова
колегія,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Старокостянтинівського районного суду від 6
червня 2006 року залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.