УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
грудня 2006 року                                                                             м.  Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області

в складі:       головуючого - судді -        Харчука В.М.

суддів -                                                 Карпусь С. А. та Кізюн О.Ю.

при
секретарі -                                       Хмельницькій
Ю.А.

з участю:      сторін та представника апелянта ОСОБА_1

розглянув
у відкритому судовому засіданні цивільну справу №22-2131 за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайсуду від 15 вересня 2006 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди,  заслухавши доповідача,  пояснення учасників процесу,  дослідивши матеріали справи,  судова колегія,

встановила:

ОСОБА_3
звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те,  що 21 жовтня
2004 року біля 13 години в місті Хмельницькому по вулиці Свободи їхав належним
бабусі ОСОБА_4 легковим автомобілем «Фольксваген
- Венто»,  державний
номерний знак НОМЕР_1 в напрямі центру міста Хмельницького до центрального
універмагу.

Під'їжджаючи
до перехрестя вулиць Свободи - Подільська зайняв ліву полосу руху і в'їжджав на
зелене світло світлофору на зазначене перехрестя.

На
зустріч йому від вулиці Шевченка по лівій зустрічній полосі руху їхав легковий
автомобіль «Фольксваген - Пассат»,  державний номерний знак НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_2.

В'їхавши
на перехрестя,  ОСОБА_2 виїхала на
зустрічну полосу руху,  здійснюючи
поворот наліво на вулицю Подільську,  не
пропустивши його автомобіль,  що рухався
прямо в зустрічному напрямі,  створила
аварійну ситуацію,  внаслідок якої для
запобігання зіткнення він вимушено в'їхав автомобілем в опору лінії
електропередач,  його автомобілю
заподіяно ушкоджень на суму 14165,  43
гривень. Він також витратив 260 гривень на транспортування автомобіля з місця ДТП і 100 гривень за
експертизу.

Крім того,  йому заподіяно моральну шкоду на суму 5000
гривень.

Просить
стягнути з відповідачки на його користь 14525,
43 гривень майнової та 5000 гривень моральної шкоди,  а також 5% витрат на правову допомогу,  судові витрати.

Відповідачка
та її представник заперечили проти позову,
посилаючись на те,  що дорожньо -
транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_3.

Позивачка
визнала,  що дійсно повертала з лівої
полоси руху наліво з вулиці Свободи на вулицю Подільську. Але ОСОБА_3 на
великій швидкості наближався до перехрестя і не тормозив. Вона виїхала на зустрічну смугу руху,  але ОСОБА_3 міг об'їхати її автомобіль зліва
або затормозити і зупинитись,  але він не
тормозив,  повернув вправо і в'їхав в електроопору,  сам пошкодив свій автомобіль.

Головуючий
в 1-й інстанції - Логінова C.M.                                     Справ
№22-2131

Доповідач
Харчу к В.М.                                                                      Категорія
№ 19

Рішенням
Хмельницького міськрайсуду від 15 вересня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені частково,  стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у сумі 14165,  43 гривень,
вартість проведеної авто -товарознавчої оцінки автомобіля в сумі 260
гривень,  вартість транспортування
автомобіля до стоянки в сумі 100 гривень,
500 гривень моральної шкоди,  а
всього 15025,  43 гривень. Стягнуто із
відповідачки на користь позивача 142, 19 гривень судових витрат.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду
обставинам справи,  порушення судом
першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Апелянт посилається
на ті ж обставини що і в запереченні на позов,
на те,  що автомобіль ОСОБА_3
побачила за 50-60 метрів,  що було
достатнім для закінчення нею маневру та об'їзду ОСОБА_3 її автомобіля з лівої
сторони. Апелянт критично оцінює висновки експертів Сидорюка А.В. та Кіченка в
тій частині,  що вона створила небезпеку
для руху. Експерт Сидорюк також пояснив,
що якби ОСОБА_3 не змінив напрям руху,
то автомобілі роз'їхались би і що ОСОБА_3 повинен був застосувати
гальмування.

Суд
невірно однозначно тлумачить поняття «небезпека» і «перешкода»,  що призвело до неправильних судових
висновків.

Суд не
врахував,  що в її діях відсутні
порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху,
та п.п. 1.5 та 16.6 ПДР. Ці обставини підтверджуються постановою суду в
адмінсправі.

Судом
порушено  ст.  ст.  61
ЦПК України,  так як цю обставину вона не
повинна доводити доказами.

Судом
також порушено  ст.  150 ЦПК України,  так як суд без будь - яких підстав призначив
повторну експертизу,  вказав експерту
нові дані. Взамін повторної проведена фактично нова експертиза.

Тому
просить рішення Хмельницького міськрайсуду скасувати,  ухвалити нове рішення,  яким у позові позивачу відмовити.

Судова
колегія приходить до висновку,  що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню,  а рішення суду першої інстанції скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд з мотивів порушення судом першої
інстанції норм процесуального права -
ст.  ст.  61,
26,  34-35 ЦПК України.

Судом
встановлено,  що 21 жовтня 2004 року біля
13 години на перехресті вулиць Свободи та Подільської в місті Хмельницькому
ОСОБА_2,  управляючи належним їй
автомобілем «Фольксваген - Пассат» здійснювала маневр - поворот наліво на
вулицю Подільську і виїхала на суму зустрічного руху.

По цій
смузі руху в напрямі центру міста рухався ОСОБА_3 належним його бабусі ОСОБА_4 автомобілем
«Фольксваген - Венто».

Побачивши
перешкоду для руху та об'їжджаючи її,
ОСОБА_3 в'їхав в електроопору,
пошкодив належний бабусі автомобіль.

Наведені
обставини повністю підтверджуються матеріалами справи та відмовними
матеріалами.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того,  що водій автомобіля ОСОБА_2 маневром створила
для руху автомобіля ОСОБА_3 і відповідно до висновку спеціаліста останній не
мав технічної можливості запобігти зіткненню з автомобілем ОСОБА_2 застосуванням
екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху,  і що водій ОСОБА_2 порушила п.п. 1.5 та 16.6
правил дорожнього руху України.

Відшкодовуючи
ОСОБА_3 заподіяну майну та моральну шкоду суд першої інстанції також виходив з
того,  що ОСОБА_3 на законних підставах
володів автомобілем бабусі,  не
перевіривши повноважень позивача.

Однак,  прийшовши до такого висновку,  суд першої інстанції не врахував,  що в матеріалах справи наявна копія постанови
Хмельницького міського суду від 10 грудня 2004 року,  якою визнано факт,  що ОСОБА_2 не порушувала п. 10.1 Правил
дорожнього руху України під час здійснення маневру та не порушувала вимог  ст.
122 ч.4

КпАП України.
Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 закрито. Судом не враховано,  що ця

постанова
в адміністративній справі носить преюдиційний характер,  не роз'яснив позивачу права та порядку її
оскарження.

Судом
зроблено висновок про порушення ОСОБА_2 п.п. 1.5 та 16.6 ПДР України без
врахування того,  що ці пункти правил
безпосередньо пов'язані з п.10.1 ПДР.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3,  суд також
виходив з того,  що в технічному паспорті
транспортного засобу ОСОБА_4 зроблено службову відмітку про те,  що ОСОБА_3 має право керувати зазначеним
автомобілем.  Однак ця відмітка службовою
особою ДАІ не засвідчена в установленому порядку і такий висновок зроблено
передчасно.

Одночасно
з цим,  суд не залучив до участі в справі
власника автомобіля «Фольксваген
- Венто» ОСОБА_4 в якості третьої особи із самостійними вимогами чи без
таких (а.с.  26),  хоча висновки суду щодо винуватості чи
невинуватості ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 у вчиненні ДТП та заподіянні ушкоджень
автомобілю ОСОБА_4 безпосередньо впливає на права власника автомобіля щодо
вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно
до  ст.
311 п.4 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з
направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції,  якщо суд вирішив питання про права та
обов'язки осіб,  які не брали участь у
справі.

На
підставі наведеного,  керуючись  ст.
ст.  303,  307,
311,  313-315,  317,
319 ЦПК України,  судова колегія.

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволити частково,
рішення Хмельницького міськрайсуду від 15 вересня 2006 року
скасувати,  справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала
набирає чинності негайно,  але може бути
оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня її проголошення.