Справа №2-165/2006
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2006 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді Литвинюк І.М.

при секретарі - Цвіркун І.В.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

та адвоката - Маковійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кіцмань справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договорів дарування недійсними, поділ спільного майна, поділ майна подружжя, визнання права власності на будівлі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі в грудні 2005 року звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання договорів дарування недійсними, поділ спільного майна, поділ майна подружжя, визнання права власності на будівлі. Свої вимоги мотивують тим, що 06 листопада 1983 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_8 , від шлюбу з яким у ним є син - ОСОБА_9 , 1984 року народження. В 1985 році вони отримали квартиру в с.Ошихліби Кіцманського району Чернівецької області, яка є спільною власністю їх та відповідача ОСОБА_8 і в якій вони проживали з 1985 року по 16 грудня 1996 року. Вказують на те, що їх сім`я проживала і була прописана в с.Ошихліби Кіцманського району і вони не могли отримати земельну ділянку під будівництво в м.Кіцмань Чернівецької області, у зв`язку з чим 10 вересня 1991 року для них в АДРЕСА_1 така земельна ділянка була виділена на ім`я ОСОБА_10 .. В цьому ж році ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку. Станом на березень 1993 року готовність незавершеного будівництвом житлового будинку складала 42% і подружжя вирішили узаконити незавершене будівництво на їх сім`ю. Так, 18 березня 1993 року було укладено договір дарування незавершеного будівництва ОСОБА_10 на ім`я відповідача, вважаючи, що їх сім`я є міцною, а головою двору повинен бути чоловік, і лише з таких міркувань договір дарування було укладено на ім`я відповідача. Крім того, в 1996 році вони купили квартиру в м.Кіцмань, в якій проживали до 2000 року, а в 2000 році перейшли проживати в житловий будинок по АДРЕСА_1 , оскільки будівництво було завершено, за винятком бані та туалету. Позивачка ОСОБА_7 також посилається на те, що на придбання квартири та будівництво житлового будинку були витрачені всі заощадження і вона змушена була 19 лютого 2001 року виїхати на роботу за межі України. У них з відповідачем була домовленість, що він повинен продати квартиру по АДРЕСА_2 , а тому перед від`їздом вона зробила генеральне доручення на ім`я ОСОБА_8 , яке залишила їх сину ОСОБА_9 .. Відповідач самовільно забрав доручення, продав квартиру, а 23 березня 2001 року, використавши вказане доручення, подарував житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 своїй сестрі ОСОБА_11 .. В квітні 2005 року вона повернулася на Україну, поновила подружні стосунки з відповідачем і 14 червня 2005 року він зареєстрував її в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Однак через деякий час ОСОБА_8 почав влаштовувати скандали, а потім забрав у неї ключі і вигнав з дому, при цьому сказав їй, що в 2002 році розірвав з нею шлюб. Про те, що житловий будинок подарований відповідачці ОСОБА_11 , вона дізналася з інвентарної справи на будівлі при підготовці документів для подачі позову до суду. Оскільки відповідач позбавив її житла, яке вони нажили спільно, то просить визнати недійсним договір дарування незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , готовність якого складає 42%, вчинений ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 і посвідчений 18 березня 1993 року Кіцманською державною нотаріальною конторою, а також визнати недійсним договір дарування спірного житлового будинку, вчинений 20 березня 2001 року ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 ..

Крім цього, позивачі просять виділити їм квартиру АДРЕСА_3 вартістю 21512 грн., визнавши за ними право власності на вказану квартиру. В житловому будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_7 просить виділити їй в натурі по варіанту ІІ-а квартиру АДРЕСА_4 - а всього майна на загальну суму 67053 грн., що становить 50/100 ідеальних часток в будівлях, визнавши за нею право власності на вказане майно. Виділити в натурі відповідачу ОСОБА_8 по варіанту ІІ-а кватиру 2-а всього майна на загальну суму 88947 грн., що становить 50/100 ідеальних часток в будівлях, визнавши за ним право власності на вказане майно. Також просить стягнути з відповідача на її користь різницю в частках в сумі 3776 грн..

Відповідач ОСОБА_8 позов визнав частково і пояснив, що не заперечує проти вимог в частині поділу квартири в с.Ошихліби Кіцманського району, визнання за позивачами права власності на цю квартиру, а свою частку погоджується отримати в грошовому виразі. Щодо договору дарування, то в 1993 році він отримав в дар від ОСОБА_10 незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 , готовність якого була 42%, а далі разом будували з позивачкою ОСОБА_7 , це їх спільне майно. В 2001 році спірний житловий будинок він подарував сестрі ОСОБА_11 , оскільки зі сторони позивачки в його адресу були постійні погрози.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов визнав щодо поділу квартири, яка розташована в с.Ошихліби Кіцманського району, в іншій частині позов не визнав і пояснив, що відповідач ОСОБА_8 в 1993 році отримав в дар від ОСОБА_10 незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 . Вважає, що до вимог про визнання цього договору недійсним слід застосувати строк позовної давності, який пропущено позивачкою при зверненні до суду. Крім того, при даруванні житлового будинку ОСОБА_11 в березні 2001 році відповідач ОСОБА_8 діяв за дорученням від ОСОБА_7 .. Цим дорученням вона його уповноважила користуватися та розпоряджатися усім її майном, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 листопада 1983 року; 10 липня 2002 році шлюб між ними розірвано за рішенням суду. 12 серпня 2005 року позивачка ОСОБА_7 отримала в органах РАЦСу свідоцтво про розірвання шлюбу, а тому відповідно до п. 7 Прикінцевих положень СК України та ст. 44 КпШС шлюб між ними вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах РАЦСу, тобто 05 серпня 2005 року. Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_12 , 1984 року народження.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 червня 1994 року позивачам та відповідачу ОСОБА_8 передано у власність трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 , вартість якої становить 21512 грн., яка відповідно до вимог ст. 368 ЦК України (ст. 112 ЦК 1963 р.) є їх спільною сумісною власністю.

Вищенаведене підтверджується поясненнями сторін у судовому засіданні, рішенням Кіцманського районного суду від 10 липня 2002 року, свідоцтвом про народження від 16 серпня 1984 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу від 12 серпня 2005 року, свідоцтвом про право власності на житло від 21 березня 1994 року, технічним паспортом на квартиру, висновком спеціаліста-будівельника № 05/4012а.

Відповідно до ст. 58 ЦК України ( 1963 р.) недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода).

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 28 квітня 1978 р. "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" роз`яснено, що мнима угода, тобто угода, укладена про людське око, без наміру створити юридичні наслідки, є в силу ч. 1 ст. 58 ЦК недійсною, незалежно від мети її укладення. Оскільки сторони ніяких дій по здійсненню мнимої угоди не вчиняли, суд у таких випадках постановляє рішення тільки про визнання угоди недійсною без застосування будь-яких наслідків.

Судом встановлено, що згідно рішення виконкому Кіцманської міської ради від 10 вересня 1991 року ОСОБА_10 надано в безстрокове користування земельну ділянку в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку загальною площею 108,2 кв.м., що підтверджується довідкою архівного відділу Кіцманської райдержадміністрації від 17 жовтня 2005 року. Згідно договору дарування недобудованого жилого будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 18 березня 1993 року подарував вказаний будинок ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що позивачка ОСОБА_7 є рідною сестрою його дружини ОСОБА_1 .. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були прописані та проживали в с.Ошихліби Кіцманського району і не могли отримати земельну ділянку під будівництво житлового будинку в м.Кіцмань. Рішенням виконкому Кіцманської міської ради в 1991 ділянку надали йому, однак він до тієї землі ніякого відношення не має, ніколи не був на тій ділянці, отримав участок для ОСОБА_14 . У нього навіть грошей на будівництво не було. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 почали разом будувати житловий будинок і коли його готовність складала 42%, вони переоформили в нотаріальній конторі будинок на ОСОБА_8 , при цьому всі розуміли, що це спільне майно подружжя. Потім сторони разом продовжували будівництво цього будинку, вони жили дружно, ніяких непорозумінь між ними не було.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що багато років тому назад працював на будівництві житлового будинку у подружжя ОСОБА_14 . Він не починав з бетону, але робив перші роботи: перекриття між першим та другим поверхами, заливав другий поверх, арматуру вязав. Кликав його до роботи ОСОБА_8 , розраховувався також відповідач, а після роботи вони приїжджали до них додому в с.Ошихліби і дружина відповідача ОСОБА_7 годувала їх.

Як видно з показань свідка ОСОБА_16 , він допомагав будувати житловий будинок подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Працював періодами, спочатку клав фундамент, потім працював на підсобних роботах: подавав цеглу, коли будували перший поверх. Після цього був на підсобних роботах на другому поверсі. За роботу розраховувався ОСОБА_8 , його дружина та він привозили сніданок, вечерю. В той час сторони жили на заводі в с.Ошихліби. Хороша була сім'я, вони будувались і не було сумніву, що це їх будинок.

Таким чином, суд вважає, що договір дарування незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 від 18 березня 1993 року згідно ст. 58 ЦК України є мнимою угодою, яка існує лише на папері, сторони ніяких дій по здійсненню цієї угоди не вчиняли.

Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), відповідно до ст.ст. 71, 76 ЦК України, встановлюється в три роки, який починається з дня виникнення права на позов, а право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Посилання представника відповідача на те, що за заявленою вимогою минув термін позовної давності для захисту порушеного права, є безпідставними, оскільки в судовому засіданні встановлено, що на момент укладення угоди позивачка не мала підстав вважати, що порушено її право у спільній власності подружжя, оскільки вони з ОСОБА_8 разом за спільні кошти починали будувати житло, з укладенням цього договору фактично нічого не змінилося, оскільки ні строку виконання, ні зобов`язань за цим договором у сторін не було, цей договір не виконувався і ніхто ніяких дій не вчиняв. Крім того, подружжя проживали разом, продовжували будівництво, потім вселилися в будинок всією сім`єю, а тому позивачка не могла на той час вважати, що порушено її право. А тому суд вважає, що перебіг строку позовної давності почався з того часу, коли ОСОБА_7 дізналася про те, що відповідач позбавив її житла, а саме, подарував їх спільне майно своїй сестрі ОСОБА_11 ..

Відповідно до ст. 243 Цивільного кодексу України, який діяв на момент укладення угоди, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність і він вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Судом встановлено, що 23 березня 2001 року відповідач ОСОБА_8 подарував житловий будинок по АДРЕСА_1 своїй рідній сестрі - відповідачці ОСОБА_11 що підтверджується договором дарування житлового будинку від 20 березня 2001 року, який посвідчено державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори. На момент укладення угоди позивачка ОСОБА_7 перебувала за межами України, письмової згоди на укладення даної угоди не давала, що суперечить п. 35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07 липня 1994 за № 152/361 (яка була чинною до 14.03.2004 року), відповідно до якого угоди про відчуження або заставу майна подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності, які потребують обов`язкового нотаріального посвідчення, можуть бути посвідчені нотаріусом при наявності письмової згоди другого із подружжя (стаття 23 Кодексу про шлюб та сім`ю). Справжність підпису на заяві другого з подружжя про згоду на відчуження або заставу спільного майна повинна бути засвідчена в нотаріальному порядку.

Також встановлено, що з часу укладення угоди відповідачка ОСОБА_11 , яка проживає в п.Березино Тарутинського району Одеської області, в спірному будинку не проживала і не була прописана, що не заперечується і відповідачем ОСОБА_8 ..

Як вбачається з довідки виконкому Кіцманської міської ради від 22 серпня 2005 року № 731, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ..

Отже, договір дарування житлового будинку, укладений 20 березня 2001 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , є фіктивним договором, оскільки вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок АДРЕСА_1 , відповідно до вимог ст. 22 КпШС України, є спільною сумісною власністю подружжя, і кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно висновку-заключення спеціаліста-будівельника від 31 серпня 2005 року дійсна вартість житлового будинку і господарських споруд спірного будинку складає 156 000 грн..

За ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Враховуючи наведене, доля кожного з подружжя, виходячи з рівності їх часток, становить 78 000 грн..

Вирішуючи питання про поділ спільного майна в натурі, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_8 погоджується на виділення позивачам ОСОБА_7 та ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_3 вартістю 21512 грн., яка є їх спільною сумісною власністю, та на одержання грошової компенсації за різницю в частках, яка складає 7171 грн..

За таких обставин, суд вважає, що в житловому будинку з господарськими спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 слід виділити в натурі по варіанту ІІ-а квартиру І, а саме, приміщення І поверху: сходи - І вартістю 697 грн., приміщення площею 1,50 кв.м. - 1916 грн., 18,70 кв.м. - 10431 грн., 20,90 кв.м. - 11659 грн., 13,40 кв.м. - 7475 грн., 16,20 кв.м. - 9037 грн., 7,80 кв.м. - 4351 грн., 8,10 кв.м. - 4518 грн., 4,10 кв.м. - 2287 грн., 10,60 кв.м. - 5913 грн., сходи - 2 - 1144 грн., 1/2 погребу літ. В - 3800,50 грн., 1/2 вигрібу - 283 гри., 1/2 огорожі № 1-3 - 2439,50 грн., 1/2 вбиральні літ. Д - 559 грн., 1/2 криниці літ. К - 543 грн., - а всього на загальну суму 67053 грн., що становить 43/100 ідеальних часток в будівлях, визнавши за нею право власності на вказане майно.

ОСОБА_8 підлягає виділенню по варіанту ІІ-а кватира 2, що складається з приміщень в житловому будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , а саме, на II поверсі: приміщення площею 1,85 кв.м. - 741 грн., 1,50 кв.м. - 1916 грн., 13,60 кв.м. - 5445 грн., 21,80 кв.м. - 8728 грн., 14,90 кв.м. - 5966 грн., 19,20 кв.м. - 7687 грн.. 2.80 кв.м. та 4,40 кв.м. - 6246 грн., 7,60 кв.м., 4,20 кв.м., 4,70 кв.м. - 8728 грн., 12,20 кв.м., мансарда 10.10 кв.м. - 1812 грн., 1,50 кв.м. - 1916 грн., гараж літ. Г - 9362 грн., літню кухню літ. В - 14273 грн., сарай літ. Б - 8502 грн., 1/2 погребу літ. В - 3800,50 грн., 1/2 вигрібу - 283 грн.. 1/2 огорожі № 1-3 - 2439,50 грн., 1/2 вбиральні літ. Д - 559 грн., 1/2 криниці літ. К - 543 грн., - а всього майна на загальну суму 88947 грн., що становить 57/100 ідеальних часток в будівлях, визнавши за ним право власності на вказане майно.

Оскільки частка ОСОБА_8 в спільному майні перевищує частку ОСОБА_7 на 10947 грн., вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

При стягненні з позивачів на користь відповідача ОСОБА_8 грошової компенсації за його частку у спільній сумісній власності, суд виходить з того, що представник позивачки в судовому засіданні ставила питання про стягнення 7171 грн. з позивачки ОСОБА_7 , звільнивши від обов`язку по сплаті компенсації позивача ОСОБА_9 ..

Враховуючи викладене, суд вважає, що з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 слід стягнути 3776 грн. різниці у частках.

На підставі викладеного, ст.ст. 10,22,23,25,28,29, 44 КпШС України, ст.ст. 58, 59, 71, 76, 112, 243 ЦК України (в редакції 1963 р.), п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 28 квітня 1978 р. "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", п. 35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07 липня 1994 за № 152/361, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 60, 61. 88, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИ РІШ ИВ :

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договорів дарування недійсними, поділ спільного майна, поділ майна подружжя, визнання права власності на будівлі задовольнити.

Визнати договір дарування незавершеного будівництвом житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , готовність якого складає 42%, вчинений ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 і посвідчений 18 березня 1993 року Кіцманською державною нотаріальною конторою, - недійсним.

Визнати договір дарування житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , вчинений 20 березня 2001 року ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 , - недійсним.

Виділити ОСОБА_7 та ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_3 вартістю 21512 грн., визнавши за ними право власності на вказану квартиру.

Виділити ОСОБА_7 в натурі по варіанту ІІ-а квартиру АДРЕСА_5 , а саме, приміщення І поверху: сходи - І вартістю 697 грн., приміщення площею 1,50 кв.м. - 1916 грн., 18,70 кв.м. - 10431 грн., 20,90 кв.м. - 11659 грн., 13,40 кв.м. - 7475 грн., 16,20 кв.м. - 9037 грн., 7,80 кв.м. - 4351 грн., 8,10 кв.м. - 4518 грн., 4,10 кв.м. - 2287 грн., 10.60 кв.м. - 5913 грн., сходи - 2 - 1144 грн., 1/2 погребу літ. В - 3800,50 грн., 1/2 вигрібу - 283 грн., 1/2 огорожі № 1-3 - 2439,50 грн., 1/2 вбиральні літ. Д - 559 грн., 1/2 криниці літ. К - 543 грн., - а всього на загальну суму 67053 грн., що становить 50/100 ідеальних часток в будівлях, визнавши за нею право власності на вказане майно.

Виділити в натурі ОСОБА_8 по варіанту ІІ-а кватиру 2, що складається з приміщень в житловому будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , а саме, на II поверсі: приміщення площею 1,85 кв.м. - 741 грн., 1,50 кв.м. - 1916 грн., 13,60 кв.м. - 5445 грн., 21,80 кв.м. - 8728 грн., 14,90 кв.м. - 5966 грн., 19,20 кв.м. - 7687 грн., 2,80 кв.м. та 4,40 кв.м. - 6246 грн., 7,60 кв.м., 4,20 кв.м., 4,70 кв.м. - 8728 грн., 12,20 кв.м., мансарда 10.10 кв.м. - 1812 грн., 1.50 кв.м. - 1916 грн., гараж літ. Г - 9362 грн., літню кухню літ. В - 14273 грн., сарай літ. Б - 8502 грн., 1/2 погребу літ. В - 3800,50 грн., 1/2 вигрібу - 283 грн., 1/2 огорожі № 1 -3 - 2439,50 грн., 1/2 вбиральні літ. Д - 559 грн., 1/2 криниці літ. К - 543 грн. - а всього майна на загальну суму 88947 грн., що становить 50/100 ідеальних часток в будівлях, визнавши за ним право власності на вказане майно.

Зобов`язати ОСОБА_7 провести пробивку і закладку прорізів згідно ескізу, влаштувати перегородки, сходи, виконати оздоблювальні роботи, - загальною вартістю робіт 710 грн..

Зобов`язати ОСОБА_8 провести пробивку і закладку прорізів згідно ескізу, влаштувати перегородки, сходи, влаштувати сантехнічне обладнання, виконати оздоблювальні роботи. - загальною вартістю робіт 14930 грн..

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 3776 грн. різниці у частках.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 923 грн. 41 коп. сплаченого судового збору, 732 грн. за виготовлення кошторису, а всього 1655 грн. 41 коп..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20-ти днів після подання заяви, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана до Кіцманського районного суду протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга - протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: