Справа №22ц-1995/07                                         Суддя
першої інстанції Селіщева Л.І.
32                                       Суддя-доповідач
апеляційного суду Козаченко В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18
жовтня 2006 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Миколаївської області в складі:

головуючої                                                         Буренкової
К.О.,

суддів:                                                        Довжук
Т.С., Козаченка В.І.

при секретарі
судового засідання Гапєєвій Т.В., за участю представника позивача ОСОБА_4.,

розглянувши в
відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною
скаргою представника відповідачки - ОСОБА_3,

на рішення
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2007 року за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2

про визнання
права власності на 1/2 частку квартири

та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1про
визнання квартири особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИЛА:

23
листопада 2006 р.
ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна
подружжя та визнання за ним права власності на 1/2 частку квартириАДРЕСА_1

Позивач
зазначав, що з 17 вересня 1999 р. по 09 вересня 2006 р. він перебував в заре­єстрованому
шлюбі з відповідачкою, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, яка проживає з відповідачкою.

Під час
шлюбу, 27 квітня 2001 p.,
вони за спільні кошти придбали вказану квартиру, зареєструвавши право
власності на квартиру за відповідачкою.

Посилалась
на вказані обстаЁини та вважаючи
себе співвласником зазначеної квар­тири, позивач просив суд провести поділ
спільного майна подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частку
зазначеної квартири.

В свою
чергу відповідачка 20 лютого 2007 р. подала до суду зустрічний позов про
визнання за нею права власності на всю спірну квартиру, посилаючись на те, що
вона була придбана не за спільні кошти, а за гроші подаровані їй дідом.

Рішенням
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2007 р. первіс­ний позов
задоволено повністю, а в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі представник відповідачки, посилаючись на неправильне засто­сування
судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуа­льного
права, просила рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Вислухавши
суддю - доповідача, пояснення представника позивача та дослідивши надані
сторонами докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частково­му
задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що сторони з 17 вересня 1999 р. по 09 вересня 2006 р. перебува­ли
в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1року на­родження,
яка проживає з відповідачкою.

Під час
шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано
заОСОБА_2

Суд
першої інстанції повно з'ясував обставини справи, дав належну правову оцінку
доказами, які надали сторони, і дійшов вірного висновку, що відповідно до ст.
22, 28 КпШС України 1969 р. (який діяв на час придбання спірної квартири)
майно, нажите по­дружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.
Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим
майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх
частки визнаються рівними.

Придбання
майна в період шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної
власності, а тому доводити наявність такого права ні чоловік, ні дружина не по­винні.

Оскільки
відповідачка належних та допустимих доказів на підтвердження факту придбання
вказаної квартири за кошти свого діда не надала, то місцевий суд обґрунтовано
відмовив їй у задоволенні зустрічного позову та визнав за позивачем право
власності на 1/2 •частку спірної квартири.

Разом з
тим, в резолютивній частині рішення районний суд не вказав на те, що й від­повідачка
при поділі цього майна має право на його половину.

Тому,
судова колегія вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, резо­лютивну
частину рішення місцевого суду в частині вирішення первісного позову необхід­но
змінити, зазначивши про рівність часток сторін при поділі названої квартири.

Вимога
ОСОБА_2щодо дійсності зазначеної угоди купівлі-продажу спірної квартири не
впливає на правильність вирішення даного спору і може бути вирішена в ін­шому
провадженні.

Інші
доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду першої
інстанції, а тому не можуть бути підставою для повного скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст.
303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України року, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 -представника відповідачки задово­льнити частково.

Рішення
Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2007 р., в частині
вирішення первісного позову змінити.

Провести
поділ спільного майна ОСОБА_1та
ОСОБА_2 наступним чином:

Визнати
за кожним з них право приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1

В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.