Справа №2-342 2006 рік
РІШЕННЯ

іменем України

21 серпня
2006 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Молчанов
В.А.,

розглянувши у
попередньому судовому засіданні у залі суду смт. Олександрівка цивільну справу
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2та ОСОБА_3про
визнання договору дарування не дійсним та визнання дійсним договору
купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка вказала, що знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2За час сумісного проживання вони з відповідачем придбали будинок
у ОСОБА_3що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де вони тепер усією родиною проживають. Документи на купівлю жилого будинку оформляли обидва відповідача у
вересні 2003 року без участі позивачки. Зараз ОСОБА_2заявив про
те, щоб вона покинула будинок, стверджуючи, що цим будинком він володіє особисто. Виявилось, що замість укладення угоди
купівлі-продажу вказаного будинку відповідачі уклали іншу угоду, за якою
ОСОБА_3подарував ОСОБА_2 вказаний будинок,
про що свідчить договір дарування від 15 вересня 2003
року, без відома позивачки. Позивачка вказала, що при придбанні будинку
домовлялись саме за купівлю, що вони з чоловіком заплатили ОСОБА_3 за придбаний у нього вказаний будинок одну тисячу доларів,
що зазначено в розписці відповідача.

Просить визнати недійсною вказану угоду дарування, як удаваний правочин, та
визнати дійсним угоду купівлю нею та ОСОБА_2 вказаного будинку у ОСОБА_3

У судовому засіданні позивачка позов підтримала і підтвердила доводи
позовної заяви, уточнила позовні вимоги і просить визнати право спільної
сумісної власності її та ОСОБА_2 на вказаний будинок з
присадибною ділянкою, тому що вони придбали їх за час шлюбу і тому згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України ці будинок та
присадибна ділянка належать їм обом.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю, про що надав суду письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час та місце слухання
справи, до судового засідання не з*явився, причину неявки суду не повідомив.

Судом на підставі пояснення сторін та письмових матеріалів, копії договору дарування жилого будинку та земельної ділянки, копії
свідоцтва про укладення шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, копії
технічного паспорту на жилий будинок., копії плану земельної ділянки, копії договору дарування нерухомості та розписки,
встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 10 березня 1993 року, у
2003 році подружжя ОСОБА_1 придбали відповідача ОСОБА_3 жилий будинок з надвірними будовами та присадибною ділянкою площею 0, 6517 гектари, розташовані у АДРЕСА_1, за цією угодою покупці отримали будинок у володіння, а продавцю сплатили домовлену ціну 1000 доларів США. Але відповідачі таємно від позивачки на

2

придбане у с. Олександрівка Донецької області 19 вересня 2003 року
нотаріально в Олександрівскій державній
нотаріальній конторі, реєстровий номер 1349 посвідчили договір дарування фактично придбаного ОСОБА_3особисто ОСОБА_2Чим грубо порушили майнові права позивачки, бо згідно ч. 1 ст. 60
Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної
власності.

Згідно ч. 2 ст. 235 ЦК України, якщо встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для приховання іншого
правочину ( як даному випадку правочин дарування був вчинений відповідачами для приховання іншого правочину -
купівлі-продажу) який вони насправді вчинили, відносини
сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Тому позов необхідно задовольнити і визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на придбані ними у ОСОБА_3
вказані жилий будинок з надвірними будовами та присадибною ділянкою.

Керуючись ч. 2 ст. 235 ЦК України, ч. 1 ст. 60 Сімейного
Кодексу України та ст.ст. ст.Ю, 60,212 та 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2право спільної сумісної власності на придбані
ними 15 вересня 2003 року у ОСОБА_3жилий будинок
з надвірними будовами та присадибною ділянкою
площею 0, 6517 гектари, розташовані у АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження , якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження у Апеляційний
суд Донецької області через Олександрівський районний
суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна
скарга може бути подана у тому ж порядку протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.