Справа № 2-3540/2004 р.
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2005 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого Рудніченко О.М.,

при секретарі Сідакова Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Ірпінська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування 3/5 частин будинку недійсним, про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, про визнання права власності на частку майна спадкодавця, про поділ спадкового майна; зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа Ірпінська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Стрельцова Ірина Михайлівна, про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2003 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , третя особа Ірпінська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування 3/5 частини будинку недійсним, про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, про визнання права власності на частку майна, про поділ майна.

У позові посилалась на те, що 04.06.77 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 . У 1997 році вона з чоловіком продали трикімнатну квартиру і купили двокімнатну квартиру на її їм`я, яку вона у 2002 році подарувала відповідачці ОСОБА_2 та її сину. За решту грошей трикімнатної квартири вона і її чоловік купили 3/5 частини будинку в АДРЕСА_1 . Ця частина будинку складається з приміщень по плану: 1-4 площею 22,4 кв.м., 1-3площею 8,7 кв.м., 1-2 площею 5,5 кв.м., 1-1 площею 11,3 кв.м. На момент придбання дана частина будинку була у занедбаному стані і потребувала ремонту. Вона з чоловіком зробили капітальний ремонт придбаної квартири, зробили перетірку стін, капітально відремонтували та прибудували частину веранди де встановили газовий котел, плиту, провели водяне та газове опалення, провели воду. На ці роботи було витрачено більше 4000 гривень. Вказану частину будинку вона з чоловіком купили у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 за 4700 доларів США, що становить 24 910 гривень. На прохання продавців, угоду купівлі-продажу 3/5 частин будинку було оформлено не договором купівлі-продажу, а договором дарування, про що їй стало відомо після того, як її чоловік приніс і показав договір. Вона не придала особливого значення договору, яким було оформлено угоду, оскільки гроші в сумі 4700 доларів США вона особисто передала продавцям в присутності сусідки ОСОБА_10 .

Таким чином, вона вважає, що разом з чоловіком ОСОБА_8 вони придбали 3/5 частини будинку АДРЕСА_1 .

Крім цього, за час зареєстрованого шлюбу вона і чоловік побудували два гаражі в автокооперативі "Прогрес", на ім?я чоловіка купили будинок АДРЕСА_2 .

Вказане майно є їх спільною власністю подружжя і при його розділі їх частки є рівними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_8 помер.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належне померлому майно. Вона, як дружина померлого, вимушена звертатись до суду з приводу визнання за нею права власності на майно, яке реально не розділене і є спільним майном подружжя.

Для цього вона просила суд визнати недійсним договір дарування 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 , оскільки дана угода є удавана. Договір дарування складений з метою приховати договір купівлі-продажу, який був між сторонами. Так, продавці отримали гроші, а покупець отримав у власність 3/5 частини будинку.

Їй, як дружині померлого, належить 3/10 частини будинку АДРЕСА_1 , один гараж в автогаражному кооперативі "Прогрес", частина будинку в с. Грищенці Канівського району Черкаської області. Просила суд визнати за нею право власності на дане майно.

Решта майна у вигляді 3/10 частини будинку АДРЕСА_1 , один гараж в автогаражному кооперативі "Прогрес", частина будинку в с.Грищенці Канівського району Черкаської області є спадковим і повинно бути розділене між спадкоємцями в рівних частинах.

Спадкоємцями є вона та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , тому кожному з них повинно бути виділено по 3/30 частини будинку АДРЕСА_1 , по 1/3 частині гаражу в автогаражному кооперативі "Прогрес", і по 1/6 частині будинку який знаходиться в с. Грищенці Канівського району Черкаської області.

Оскільки за технічних причин відповідачам неможливо виділити по 3/30 частини будинку АДРЕСА_1 і вони забезпечені житловою площею, то позивачка згодна компенсувати їх частки в будинку своєю часткою в гаражі автокооперативу "Прогрес".

Просила суд визнати недійсним договір дарування 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 03.04.01 року. Визнати, що між ОСОБА_9 , ОСОБА_4 і ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу. Визнати за нею право власності на половину майна подружжя, а саме на 3/10 частини будинку АДРЕСА_1 , на один гараж в автогаражному кооперативі "Прогрес", на частину будинку в с.Грищенці Канівського району Черкаської області.

Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 на 3/30 частини будинку АДРЕСА_1 , на 1/3 частину гаражу а автогаражному кооперативі "Прогрес", на 1/6 частину будинку АДРЕСА_2 (а.с.3-8).

У ході розгляду справи ОСОБА_1 уточнила і доповнила заявлені вимоги щодо визнання недійсним договору дарування частини будинку, притягнувши до участі у справі у якості відповідача ОСОБА_4 (а.с. 24-25).

Відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було заявлено зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи Ірпінська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Стрельцова I.М. про визнання права власності в порядку спадкування.

У позові ОСОБА_2 і ОСОБА_3 посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_8 . Після його смерті відкрилась спадщина, на яку вони мають право. Крім них спадкоємцем є мати ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , як переживше подружжя.

Спадковим майном ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визначили: 3/5 частини будинку АДРЕСА_1 , частину гаражу № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі "Будівельний", 1/2 частина будинку АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не погоджувались з вимогами ОСОБА_1 про визнанням недійсним договору дарування частини будинку.

Позивачі за зустрічним позовом також вважали, що до кола спадкового майна повинного бути включено мисливську рушницю IЖ-26 та 3000 доларів США, отриманих від продажу автомобіля "Ауді-80". При цьому вони посилались на те, що за три дні до смерті, тобто 30.12.02 року ОСОБА_8 купив у відповідача ОСОБА_5 автомобіль "Ауді-80" державний номер НОМЕР_2 за суму еквівалентну 3000 доларам США. Купівлю-продаж було оформлено договором доручення. 15.02.03 року ОСОБА_1 продала автомобіль "Ауді-80" відповідачу ОСОБА_6 за 3000 доларів США. Дана угода була також оформлена договором доручення. Отримані від продажу автомобіля гроші ОСОБА_1 поклала на валютний рахунок в банку. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вважали, що отримані від продажу автомобіля гроші 3000 доларів США є спадковими.

Просили суд визнати за кожним з них в порядку спадкування по 1/5 частині будинку АДРЕСА_1 , по 1/6 частині гаражу № НОМЕР_1 у автогаражному кооперативі "Будівельний", по 1/6 частині будинку АДРЕСА_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь кожного по 5300 гривень компенсації за належну частку від продажу автомобіля "Ауді-80". Крім того, ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на мисливську IЖ-26, оскільки вона, як працівник міліції має право володіння зброєю (а.с. 44-45).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник підтримали заявлені позовні вимоги, уточнили їх просили визнати договір дарування від 3.04.2001 р. удаваною угодою, просили задовольнити позов. Вимоги зустрічного позову не визнали.

Відповідачка ОСОБА_2 , яка діяла і як представник відповідача ОСОБА_3 , та їх представник підтримали заявлений зустрічний позов і просили задовольнити їх вимоги. Позов ОСОБА_1 не визнали.

Представник відповідача ОСОБА_4 не визнала позов ОСОБА_1 і пояснила, що дійсно у 2001 було укладено договір дарування 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 . Дана частина будинку належала їй та її матері ОСОБА_9 , яка на даний час померла. Грошей за цю частину будинку вона не отримувала.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились. Про час слухання справи повідомлені. Від них надійшли заяви з проханням слухати справу у їх відсутність.

Представник Ірпінської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився. До суду було направлено лист з проханням слухати справу без представника нотаріальної контори.

Третя особа - приватний нотаріус Стрельцова I.М. у судове засідання не з`явилась. Про час слухання справи повідомлена.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду та дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню за таких обставин.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 .

Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями майна померлого є: дружина померлого - ОСОБА_1 , позивачка по справі, та діти померлого - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , відповідачі по справі.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін та їх представників, даними у судовому засіданні; свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 (а. с.9); свідоцтвом про народження ОСОБА_11 (а.с.47); свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_8 (а.с.10); свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_2 (а.с.47).

Оскільки померлий ОСОБА_8 не складав заповіту, то згідно вимог ст. ст. 1216, 1217 ЦК України 2003 року, на момент відкриття спадщини ст. 524 ЦК України 1963 року, спадкування здійснюється за законом.

Згідно вимог ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги.

Таким чином суд вважає законним та обґрунтованим вимоги сторін щодо спадкового майна померлого ОСОБА_8 .

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Визначаючи коло спадкового майна, суд виходить з того, що на момент смерті ОСОБА_8 він був власником будинку АДРЕСА_2 ; гаражу № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу "Будівельний" м. Ірпінь Київської області; 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 .

Дані обставини підтверджуються технічною документацією на будинок АДРЕСА_2 (a.c.13-15), довідкою кооперативу "Будівельний" (а.с. 84), договором дарування 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 від 03.04.01 року (а.с. 12); технічною документацією на цей будинок (а.с.49-53).

Сторони по справі, які є спадкоємцями, не оспорюють наявність даних об`єктів нерухомості і включення їх до спадкової маси.

Як пояснила у судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник, будинок АДРЕСА_2 було придбано ОСОБА_8 і ОСОБА_1 у 1996 році під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 даний факт не оспорюють.

Згідно даних технічної документації на даний будинок, його було придбано шляхом укладення угоди купівлі-продажу від 02.07.96 року (а.с. 13).

Згідно вимог ст. ст. 60, 61 СК України (ст. 22 КпШС), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Оскільки на момент купівлі-продажу будинку АДРЕСА_2 позивачка ОСОБА_1 і ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі, то даний будинок є їх спільною сумісною власністю.

За вимогами ст.70 СК України (ст. 28 КпШС), розмір часток подружжя у праві спільної сумісної власності є рівним.

Таким чином, суд вважає доведеним вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на частину будинку АДРЕСА_2 як на частку в спільній власності подружжя.

Інша частина будинку є спадковою.

Судом також встановлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_1 за час перебування у зареєстрованому шлюбі побудували гараж № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі "Будівельний" в м. Ірпінь.

Даний факт не є спірним, він визнається сторонами і підтверджується довідкою кооперативу "Будівельний" від 26.08.03 року (a.с. 84) .

На підставі вимог ст.ст. 60, 61 СК України (ст.22 КпШС) даний об`єкт нерухомості є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_12 .

Згідно вимог ст.70 СК України (ст.28 КпШС) ОСОБА_1 належить частина даного гаражу в порядку визнання права власності подружжя.

З цих підстав суд вважає законними і обґрунтованими вимоги щодо визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на частину гаражу № НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі "Будівельний" в м. Ірпінь як на частку в спільній власності подружжя.

Решта частина гаражу є спадковою.

Щодо заявлених ОСОБА_1 вимог про визнання недійсним договору дарування 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 від 03.04.01 року, то суд вважає дані вимоги недоведеними і відмовляє у їх задоволенні.

Так, з нотаріально посвідченого договору дарування від 03.04.01 року (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_9 і ОСОБА_4 подарували, а ОСОБА_8 прийняв у дар 3/5 частин вищевказаного будинку. Даний договір відповідає вимогам чинного законодавства і суд не вбачає підстав для визнання даної угоди вдаваю.

Доказом того, що викладене у договорі дарування відповідає дійсним обставинам та волевиявленню сторін, суд вважає пояснення представника відповідачки ОСОБА_4 даними у судовому засіданні та матеріали судового доручення від 18.04.2025 р. (а.с. 148). З протоколу судового засідання Бородянського районного суду Київської області від 18.04.05 року вбачається, що ОСОБА_4 як сторона у договорі дарування, який оспорює позивачка, діяла свідомо і добровільно. Вона подарувала належну частку в спірному будинку ОСОБА_8 . Ніяких коштів вона за це не отримувала.

Суд також враховує, що в матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява ОСОБА_4 .

Оскільки не вбачається підстав ставити під сумнів вищевказані докази, то вони приймаються судом і оцінюються як доказ дійсності угоди дарування 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 від 03.04.01 року.

Суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

Вказані свідки не підтвердили факт проведення оплати ОСОБА_8 або ОСОБА_1 придбаної частини будинку. Допитані свідки лише припускали можливість проведення розрахунку, але не могли стверджувати що ОСОБА_8 сплатив кошти ОСОБА_9 і ОСОБА_4 за придбану частину будинку. Крім того, суд вважає, що покази даних свідків не можуть бути доказом укладення угоди купівлі-продажу, оскільки, законодавства, яке діяло на той момент - ст. 44 ЦК України 1963 року, дана угода повинна бути укладена письмово. Як було передбачено ст. 46 ЦК України 1963 року, недотримання письмової форми угоди позбавляє права сторін посилатись на покази свідків.

Суд також не визнає належним доказом наявності угоди купівлі-продажу заяву, складену від імені ОСОБА_4 від 14.10.03 року (а. с. 30), заяву складену від імені ОСОБА_4 без дати (а. с. 64) та розписку від 28.08.03 року (а. с.127), оскільки викладені відомості спростовуються вищевказаними доказами. Крім того, дані документи не мають належних підтверджень що їх складено саме відповідачкою ОСОБА_4 .. У протоколі судового засідання Бородянського районного суду від 18.04.05 року, яке проводилось на виконання судового доручення, ОСОБА_4 посилається на те, що заяву від 14.10.03 року вона писала під тиском (а. с. 148).

З цих обставин, суд вважає недоведеним вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 від 03.04.01 року.

Оскільки суд дійшов до висновку, що договір дарування є дійсним, то згідно вимог п.2 ч.1 ст.57 СК України (ч.1 ст.24 КпШС) дана частина будинку не є спільною власністю подружжя і є спадковою масою, на яку відкрилась спадщина.

Відносно вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 5300 гривень компенсації за проданий позивачкою автомобіль "Ауді-80", то суд вважає, що дані вимоги не доведені, а тому відмовляє у їх задоволенні.

Так, ОСОБА_15 і ОСОБА_3 не надали суду належних доказів того, що автомобіль "Ауді-80" державний номер НОМЕР_2 був придбаний ОСОБА_8 на підставі угоди купівлі-продажу. Відсутні докази того, що позивачка ОСОБА_1 розпорядилась вказаним автомобілем після смерті свого чоловіка і отримала за нього кошти.

Суд також відмовляє в задоволенні позову в частині визнання права власності на мисливську рушницю ІЖ-26 калібру 12 № НОМЕР_3 в порядку спадкування, оскільки суду не було надано доказів, щодо наявності у померлого права власності на дану рушницю.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що спадковою масою є :1/2 частина будинку АДРЕСА_2 ; частина гаражу № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу "Будівельний" м. Ірпінь Київської області; 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 .

Оскільки спадкоємці мають рівні частки в праві на спадщину, то суд визнає за кожним з них право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 на 1/6 частина будинку АДРЕСА_2 ; 1/6 частину гаражу № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Будівельний" м.Ірпінь Київської області; 1/5 частину будинку АДРЕСА_1 .

Від сплати державного мита ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звільнені як потерпілі від аварії на ЧАЕС.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 58,59 ЦК України 1963 р., ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1267 ЦК України, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 202 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину будинку АДРЕСА_2 ; частину гаражу № 737 автогаражного кооперативу "Будівельний" м. Ірпінь Київської області як на частку майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_2 ; 1/6 частину гаражу № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу "Будівельний" м.Ірпінь Київської області; 1/5 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_2 ; 1/6 частину гаражу № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу "Будівельний" м.Ірпінь Київської області; 1/5 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_2 ; 1/6 частину гаражу № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу "Будівельний" м. Ірпінь Київської області; 1/5 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 .

В решті позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом одного місяця.

Суддя О. М. Рудніченко