overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 2-649-2005
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2005 року

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Семенової Л.М.,

при секретарі Цуркан Н.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2005 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні заявленого вона пояснила, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1997 року. От шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З грудня 2003 року позивачка та відповідач припинили сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Родина розпалась в зв`язку з тим, що виникли непорозуміння різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, відповідач протягом тривалого часу не приділяв необхідної уваги сім`ї, вихованням дітей не займався. За час спільного проживання відповідач постійного місця роботи не мав, матеріальної допомоги не оказував. Вважає, що сім`ю зберегти неможливо, від примирення з відповідачем відмовляється, на розірванні шлюбу наполягає.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов та пояснив про вищевикладене просила його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд, з урахуванням ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 СК України, визнає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки доведений факт перебування сторін в шлюбно-сімейних стосунках, припинення ними цих відносин та неможливість їх подальшого спільного життя і зберігання сім`ї.

Витрати в органах РАЦС покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 209, 213-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 вересня 1997 року Українківською сільською Радою Жовтневого району Миколаївської області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (актовий запис № 7), розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , витрати про отримання свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС в розмірі 17 грн. ОСОБА_1 від названих витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 2-909/05
Овруцький районний суд Житомирської області в складі :
головуючого - судді Капустинського М. М.
при секретарі - Павленко Л В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним, встановлення права власності на будинок та земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулась до суду із позовною заявою і просить визнати укладену між нею та відповідачем угоду - договір купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою розміром 0.26 га для ведення підсобного господарства, розташованих в АДРЕСА_1 дійсним та визнати право власності на вищевказаний житловий будинок з земельною ділянкою.
В суді, позивачка заявлені вимоги підтримала, вона ж, як представник відповідача - за дорученням, що до задоволення позову не заперечила пояснив, що відповідач ОСОБА_2 отримав від неї - позивачки, плату за домоволодіння але в свою чергу нотаріально оформити угоду купівлі-продажу домоволодіння не взмозі із-за відсутності державного акту на землю,розміром 0,26 га.,як присадибної ділянки наданої для ведення підсобного господарства та обслуговування проданого будинку. Оформляти державний акт на вказану земельну ділянку за власні кошти, ОСОБА_2 відмовляється, так як вважає,що такий акт Першотравневою селищною Радою повинен був бути виданим безкоштовно, відповідно до наказу Держкомітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року №10 "Про порядок передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України". Позивачка по справі, згодна оформити даний державний акт за свій рахунок при умові визнання за нею право власності на вказану земельну ділянку.
Суд, вислухавши доводи позивачки, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню так як судом встановлено що позивачка, зі своєї сторони, повністю виконала умови договору, який підлягає нотаріальному посвідченню. Що до відмови відповідача, від оформлення державного акту на земельну ділянку, без якої неможливо нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу, суд розцінює як його ухилення від нотаріального посвідчення угоди. Відповідно до ст.220 ч.2 ЦК України, якщо одна сторона повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати таку угоду дійсною.
Керуючись ст., ст. 15, 30, 62, 202, 202-1, 203, 209 ЦПК України, ст.220 ч.2 ЦК України, суд -
РІШИВ:
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 який відбувся між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - дійсним.
Визнати право власності на житловий будинок та земельну ділянку у розмірі 0.26 га., які знаходяться у АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 17 гривень державного мита в прибуток держави.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький райсуд протягом 1 місяця з наступного дня після його проголошення.
суддя :
Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 2-930/05
Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судці Невмержицького С. С.
при секретарі Павлюк О.В.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом Миколаївни до ОСОБА_2 про визнання договору куплі-продажу дійсним і визнання права власності на нерухоме майно,-
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судове засідання не з`явився та просить справу розглянути у його відсутність, позов визнає.
Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав:
- згідно розписки від 20.12.2004 р. дійсно між позивачкою і відповідачем укладалася угода куплі-продажу 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 з належною земельною ділянкою, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується договіром дарування серії ААР №412661 від 30.12.98 р. та державним актом на право власності на земельну ділянку розміром 0,0169 га, серії ЖТ №155871 від 08.12.03 р.
- відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такій договір дійсним. У цьому разі іфсзуонф нотаріальне оформлення договору не вимагається.
- згідно ст. 12 Закону України "Про власність" громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.
Від сплати держмита сторін звільнено.
Керуючись ст. 220 ЦК України, ст.12 Закону України "Про власність" та ст. ст. 15, 30, 62, 202, 202-1, 203, 209
ЦПК України, суд, -
РІШИВ:
Визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 з належною, земельною ділянкою від 20 грудня 2004 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , який є власником 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 з належною земельною ділянкою, що належить йому на праві приватної власності.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини будинку АДРЕСА_1 з належною земельною ділянкою.
Від сплати держмита сторін звільнено.
На рішення суду до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом одного місяця з наступного дня після його проголошення.
суддя : С. С. Невмержицький
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
Справа № 2-1519/05
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2005 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Берегуляка Ф.Г.

при секретарі Вароді Н.Б., Левицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, посилаючись на те, що він 01.04.2003 року пішов з дому і не повернувся, з того часу їй нічого не відомо про нього, його пошуки не дали позитивних результатів, а визнання чоловіка безвісно відсутнім необхідно для призначення допомоги на дитину.

Заявниця в судовому засіданні заяву повністю підтримала, зіславшись на мотиви викладені в заяві.

Представник органу опіки і піклування Тернопільської райдержадміністрації вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , пояснили, що 01.04.2003 року ОСОБА_2 пішов з дому і неповернувся, його пошуки не дали позитивних результатів і місце його перебування не відоме.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 11.04.2002 року ОСОБА_2 одружився з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.11.2002 року, в подружжя ОСОБА_7 народилася донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з довідки ТРВ УМВСУ в Тернопільській області № 47 від 14.03.2005 року, ТРВ УМВСУ в Тернопільській області заведена розшукова справа № 477 від 03.04.2003 року на ОСОБА_2 , який розшукується як безвісно зниклим.

Судом встановлено, що дійсно ОСОБА_2 01.04.2003 року вийшов з дому, який знаходиться в с.Ангелівка Тернопільського району і не повернувся, його пошуки не дати позитивних результатів, в ТРВ УМВСУ в

Тернопільській області заведена розшукова справа і дня того, щоб дитині призначили допомогу, заявниці необхідно визнати її чоловіка безвісно відсутнім.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична, особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Таким чином суд вважає, що слід визнати ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки більше року відсутні відомості про місце його перебування.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 15, 30, 261-264 ЩІК України, ст. 43 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Буданів Теребовлянського району Тернопільської області - безвісно відсутнім.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом місяця.

Головуючий Берегуляк Ф.Г.
Ковельський міськрайонний суд Волинської області
Справа № 2-1990/05
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2005 року Ковельський міськрайонний суд

Волинської області

в складі : головуючого - судді Миронюка М. Г.

при секретарі Міцкевич О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ковельської міської Ради про визнання права власності на самочинне будівництво,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до виконкому Ковельської міської Ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж загальною площею 18,4 кв. м., який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що ним без дозволу виконкому Ковельської міської Ради та належно оформленої документації було самовільно побудовано гараж загальною площею 18,4 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В результаті самовільного будівництва права інших осіб не порушено і дане будівництво відповідає санітарним, будівельним, протипожежним нормам і вимогам.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його власником, якщо це право не визнається іншою особою.

Просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж загальною площею 18,4 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, але подав заяву про те, щоб справа слухалась у його відсутності і що позовні вимоги він підтримує.

Представник відповідача подав заяву про те, щоб справа слухалась у його відсутності, і що проти позовних вимог не заперечує.

Суд дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов суд виходить з того, що згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 376 ч. 3 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи на даний час позивач виготовив паспорт забудови земельної ділянки за адресою будівництва АДРЕСА_1 .

З акту обстеження земельної ділянки, який погоджений головним архітектором м. Ковель 4.02.2005 року вбачається, що існуючий гараж АДРЕСА_2 побудований ОСОБА_2 відповідає будівельним, санітарним та протипожежним вимогам і нормам.

Таким чином, суд вважає, що з наведених вище підстав позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 376.ч.3, 392 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудований гараж загальною площею 18,4 кв.м., який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуючий: М. Г. МИРОНЮК
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-1117/2005
Провадження № -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2005 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Куліченко М.В.

при секретарі Башинській Н.М.

розглянувши в приміщенні суду в місті Коростені справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Коростенської об`єднаної державної податкової інспекції про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з позовом до суду про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Давидки Коростенського району Житомирської області померла ОСОБА_3 , яка була рідною матір`ю позивачок. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців крім ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не має. Спадщину після смерті матері вони фактично прийняли, але у встановлений законом шестимісячний строк не звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Прийняття ними спадщини підтверджується тим, що вони постійно доглядають за будинком та займаються домашнім господарством.

В судовому засіданні позивачки свої позовні вимоги підтримали, які просили задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач Коростенська ОДПІ заперечень проти позову не надала, до суду не з`явилась.

Вислухавши пояснення позивачок та проаналізувавши їх в сукупності з матеріалами справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачок: ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді жилого будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями. Спадщину фактично вони прийняли та вступили в управління спадковим майном, але в установлений законом шестимісячний строк не звернулись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Факт фактичного володіння спадковим майном підтверджуються документами доданими до матеріалів справи.

Згідно ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 15, 15-1, 30, 62, 202, 202-1, 203, 273 ЦПК України; ст. ст. 530, 548, 549 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Давидки Коростенського району Житомирської області, її доньками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за кожною з них право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Звільнити позивачок від сплати державного мита, згідно ст. 4 п. 18 ДКМУ «Про державне мито».

Рішення на протязі одного місяця може бути оскаржене через Коростенський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду, починаючи з наступного дня після його проголошення.

Суддя:
Справа № 2-1636/2005
Номер рядка звіту 38
номер провадження -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2005 р.

Коростенський міськрайсуд

Житомирської області

в складі:

головуючої- судді Куліченко М.В.

суддів ________

при секретарі Башинська Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Коростені

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хотинівської сільської

РАди Коростенського р-ну про встановлення факту належності документа та

визнання права власності на спадкове майно,-суд

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася в суд із даною заявою , про встановлення факту належності документа та визнання права власності на спадкове майно, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка, по смерті якого відкрилась спадщина на земельну частку в ВАТ Іскорость Коростенського р-ну та сертифікат на 19046 штук акцій ВАТ Іскорость, цю спадщину фактично вона прийняла згідно заповіту,складеного її тіткою на імя заявниці. Однак померла мала призвіще ОСОБА_2 , а в сертифікаті на право на земельну частку, та сертифікаті акцій вона вказана помилково як ОСОБА_3 , тому зараз потрібно встановити факт належності їй заповіту .який склала тітка на її імя та визнати право на спадкове майно за позивачкою.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала.

Відповідач проти позову не заперечив.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини,які врегульовано Законом і передбачено ст.1296 ЦК України. Вимоги позивачки підтверджено: свідоцтвами про смерть, сертифікатами про право на майно. Оскільки помилково призвіще позивачки вказано в докуметах як ОСОБА_3 ,а вона фактично є ОСОБА_2 ,ці обставини стверджені тим,що співпадають інші показники в наданих документах,суд вважає за можливе погодитись з доводами позивачки про те,що заповіт належить померлій ОСОБА_2 . . Вимоги позивачки обгрунтовані.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 273 ,218 п. 2 ЦПК ст. 1296 ЦК України , суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 ,померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Іскорость. Коростенського р-ну сертифікату на право на земельну частку в ВАТ Іскорость, серії ЖТ № 0298023 та сертифікату акцій № 066 кількістю 19046 в ВАТ Іскорость,де вона помилково вказана як ОСОБА_4 .Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно,що належало померлій ОСОБА_4 у вигляді земельної частки пл. 0,69 га на території Хотинівської сільради, згідно

державного акту про право власності на земельну ділянку ЖТ № 003374, та сертифікату акцій 066 ВАТ Іскорость кількістю 19046 шт. на суму 4761,50 грн. . Позивачку від сплати держмита звільнити ,згідно п.18 ст.4 ДКМУ Про державне мито. Рішення, протягом одного місяця воно може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду.
Іллінецький районний суд Вінницької області
Справа №2-169
Р І Ш Е Н Н Я

04 березня 2005 року

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ

Іллінецький районний суд Вінницької області

В складі: головуючого Димбіцького Ю.В.

При секретарі Телевань С.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу дійсним та права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом. В судове засідання з`явилася позивачка ОСОБА_1 , з`явився представник позивачки ОСОБА_3 , які позов підтримали і пояснили що 10 березня ОСОБА_1 уклала з відповідачем по справі - ОСОБА_2 договір купівлі-продажу будинковолодіння, який посвідчений приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Гончар Т.М., реєстр. №760.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_4 перейшли у власність один жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказане будинковолодіння розміщене на земельній ділянці площею 0.10 га, якою продавець володіє на праві власності, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку /серія ВН №033441/ виданого 9 квітня 2004 року на його ім"я.

Так як на час нотаріального посвідчення договору Державний акт ще не був отриманий відповідачем, не була проведена експертна оцінка земельної ділянки та між сторонами була досягнута угода про подальшу купівлю-продаж зазначеної земельної ділянки і погоджено всі істотні умови. На підтвердження укладеної угоди цього самого дня позивачем було сплачено відповідачу під розписку 1500 грн. ОСОБА_2 в свою чергу зобов`язався до 1 вересня 2004 року провести експертну оцінку земельної ділянки та виготовити технічну документацію, проте цього не зробив. Відповідач різними способами намагається уникнути від виконання взятих на себе зобов`язань.

Тому ОСОБА_1 просить суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,10 га, по АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_2 дійсним та визнати за нею право приватної власності на вказану земельну ділянку.

У судове засідання надійшла письмова заява від позивача, у якій він позов визнає, проти його задоволення не заперечує, просить суд слухати справу у його відсутності.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності подані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки підставність вимог позивача підтверджується, зокрема, копією паспорта (ст. 5), копією ідентифікаційного номера (ст. 6), копією розписки (ст. 7), копією Державного акту на земельну ділянку (ст. 8), копією технічного паспорта (ст.ст. 9-14).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 62, 202, 203 ЦПК України, ст. 220 ЦК України, ст. 81 Земельного кодексу України, Постановою ПВС України №7 від 16 квітня 2004 року, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_1 , укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дійсним.

Право власності, на вказану земельну ділянку визнати за ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом 1 місяця після його проголошення через Іллінецький районний суд.

Головуючий