Провадження № 3/643/217/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Майстренко О.М. , розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 533827 від 07.12.2025 , 07.12.2025 року о 02:08:00 водій ОСОБА_1 в м. Харкові по провулку Тосканському , 18, керував транспортним засобом «Mercedes Benz », державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці . Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі КНП ХОР «ОНКЛ» відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Від захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -адвоката Мартовицького К.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є водії транспортного засобу. Знаходження поруч із автомобілем чи в самому автомобілі, який не є в стані руху та який припаркований, не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування поруч із автомобілем, чи знаходження в середині автомобіля, який не рухається, не доводить факт керування транспортним засобом. На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейськими надано 2 оптичні диски із відеозаписами. При огляді вказаних оптичних дисків з відеозаписами, які долучені до матеріалів справи, було встановлено, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 у той момент , коли він перебував на вулиці ,після чого розпочали з ним спілкування .При цьому відсутні будь-які докази того, шо вказана особа здійснювала керування автомобілем безпосередньо перед зупинкою чи під час контакту з працівниками поліції. Крім того, з відеозаписів вбачається , що 02:17:20 працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти добровільно огляд на стан алкогольного сп`яніння або відмовитись від такого проходження .Ані нормами КУпАП , ані нормами спільного наказу та Порядку № 1193 від 17.12.2008 року не передбачають можливості відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як такого Навпаки ,водій зобов`язаний пройти огляд на вимогу поліцейського у встановленому законом порядку . Жодна «відмова » від проходження огляду не є правом водія , а навпаки тягне за собою юридичну відповідальність за ст.130 КУпАП .Тобто , повідомлення працівниками поліції про можливість відмови від проходження огляду є неправдивим , таким ,що створює зміст вимог закону та може розцінюватись як введення особи в оману щодо її процесуальних прав і обов`язків .

Суд, дослідивши матеріали справи, відеозапис з місця події, дійшов до наступного висновку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.7КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

За положеннями ч. 1ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, необхідною умовою даної категорії справ є саме встановлення факту керування особою транспортним засобом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, що міститься на диску вбачається, що працівники поліції підійшли до ОСОБА_1 у той момент, коли він перебував на вулиці, після чого розпочали з ним спілкування. При цьому відсутні будь-які докази того, що вказана наявних у справі особа здійснювала керування автомобілем безпосередньо перед зупинкою чи під час контакту з працівниками поліції. ОСОБА_1 одразу повідомив працівників поліції, що є пішоходом, а відтак не зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Зі змісту зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в якості додатків до протоколу по адміністративне правопорушення було долучено відеозаписи, котрі в свою чергу, повинні повністю фіксувати та в подальшому відтворювати події, що відбувалися в день складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, починаючи з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням останнього та закінчуючи складенням відповідного протоколу, оскільки згідно диспозиції вказаної статті, відповідальність настає саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, проаналізувавши долучені до матеріалів справи диски, судом встановлено, що наявні відеозаписи не містять відео фіксування інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки безпосередньо моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , в тому числі фіксування керування ним даним транспортним засобом зазначені відеозаписи не містять, а тому, враховуючи письмове клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Мартовицького К.В. та його пояснення в судовому засіданні, даний відеозапис не може бути беззаперечним доказом на підтвердження наявності факту керування.

Відповідно, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст.130КУпАП ґрунтується лише на протоколі про адміністративне правопорушення, який в свою чергу, не може бути єдиним доказом доведеності вини особи, яка притягається до відповідальності. Будь-яких інших доказів щодо вчинення останнім адміністративного правопорушення відповідальності за яке передбачена ч. 1ст.130КУпАП матеріали справи не містять.

Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП(абз. 2ст. 251 КУпАП).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від21липня 2011року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав,що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява N? 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява N? 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява N? 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

Крім цього, ЄСПЛ робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати/збирати докази на підтвердження винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається достатніх та переконливих доказів, які беззаперечно доводили б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

За вказаних обставин, не можна констатувати, що зібрані у справі докази винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушенням за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають критерію «поза розумним сумнівом».

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП).

Керуючись ст. ст.7, ч. 1 ст. 130, 247, 251, 256, 266 КУпАП, суд ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова.

Суддя Майстренко О.М.