Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/223/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2026 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Федишин І.В. з участю секретаря Панасюк Д.М., у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 04.02.2026 о 09 год. 15 хв. по вул. Ціолковського, 10 у м. Красилові керував транспортним засобом «RENAULT LAGUNA», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адмінправопорушення визнав, у вчиненому щиро розкаявся.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про зазначене адміністративне правопорушення розглядається в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У ході дослідження матеріалів справи встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 582582 від 04.02.2026, де в п. 14. «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення:» своїм підписом ОСОБА_1 зазначив «Керував транспортним засобом «Рено Лагуна» не маючи посвідчення водія», відеозаписом, долученим до матеріалів справи та дослідженим в судовому засіданні.

Зазначений відеозапис визнається судом належним та допустимим доказом, оскільки згідно з приписами пункту першого частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою виявлення та фіксування правопорушення.

У рішенні в справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини в складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки в правовому полі.

Суд, дослідивши надані докази, здобув достатньо підстав щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення, тобто 04.02.2026 та на даний час є неповнолітнім, оскільки 15.08.2025 року йому виповнилося сімнадцять років.

Відповідно до статті 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу, окрім іншого, є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративне стягнення, відповідно до статті 23 КУпАП, є мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, що вчинила правопорушення, в дусі дотримання законів України та поваги до норм громадського співжиття. Крім того, адміністративне стягнення спрямоване на попередження вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, але враховуючи, що ОСОБА_1 є неповнолітнім і не має самостійного заробітку, перебуває на утриманні батьків, повністю усвідомив неправильність своєї поведінки, суд, зважаючи на характер вчиненого правопорушення та особу неповнолітнього, який щиро кається в скоєному правопорушенні, зробив висновки на майбутнє щодо недопущення подібних правопорушень, вважає, що відповідно до стст. 13, 24-1 КУпАП до неповнолітнього ОСОБА_1 може бути застосований захід впливу у вигляді попередження.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення суддею постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП не є адміністративними стягненнями в розумінні ст. 23 КУпАП, а є альтернативними заходами впливу, що застосовуються до неповнолітніх. Тому, при застосуванні до неповнолітнього правопорушника заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, стягнення судового збору не допускається.

Враховуючи, що до неповнолітнього ОСОБА_1 застосовано захід впливу - попередження, яке не є адміністративним стягненням, суд дійшов висновку, що з неповнолітнього не підлягає стягненню судовий збір.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, слід визнати вчинення правопорушення неповнолітнім та його щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, не виявлено.

Враховуючи викладене, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, керуючись стст. 9, 13, 23, 24-1, 33-36, 40-1, 126 ч. 2, 245, 246, 251, 252, 280, 283, 284, 287-289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, застосувавши до нього захід впливу, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 24-1 КУпАП, у виді попередження.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Суддя І. В. Федишин