ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/6701/25 Головуючий в 1 інст. Ширіна С.А.
Провадження №33/807/479/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2026 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Солнцева П.Б., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 січня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Судом першої інстанції встановлено, що 10 грудня 2025 року о 22:40 годині, м. Запоріжжі, пр. Інженера Преображенського, 5, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21134, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згодою водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820, результат 1,69 проміле, тест № 3736. Від керування відсторонений, шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР. Про повторність попереджений, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. (п.2.9.а ПДР України).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає її незаконною.

Вважає, що суддя помилково обґрунтував прийняте рішення доказами, які є недопустимими. Зокрема, помилковим є висновок суду про роз`яснення йому прав, оскільки з відеозапису події вбачається роз`яснення поліцейським прав, передбачених ст. 268 КУпАП вже після пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння та безпосереднього його проходження, після отримання наведених доказів права, передбачені ст. 63 Конституції України взагалі не були роз`ясненні.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини наголосив, що право на захист виникає з моменту фактичного висунення підозри, в даному випадку надходження пропозиції. Доступ до захисника має бути наданий на самих ранніх етапах, в іншому випадку весь процес буде несправедливим. Докази є недопустимими, якщо права не були роз`ясненні. Відтак вважає, що права, передбачені ст. 268 КУпАП повинні були роз`ясненні йому до проходження ним огляду на визначення стану сп`яніння.

Стверджує, що в період з 22 години до 23 години не керував транспортним засобом, а перебував в ньому, був тверезий. Було холодно, він увімкнув двигун, щоб погрітися та кільки разів натиснув на педаль газу через те, що його автомобіль глохне, доки двигун не прогріється. При цьому, автомобіль був заблокований з усіх боків іншими транспортними засобами, рух не здійснював, знаходився на ручному гальмі та на нейтральній передачі.

На думку апелянта, він газуванням налякав свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проходили біля його автомобілю, внаслідок чого почали поводити себе агресивно. Свідок ОСОБА_3 вдарив його кулаком, через що він частково втратив пам`ять та не розумів про що говорили працівники поліції, а тому він не визнає як доказ його огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Додав, що наведені обставини підтверджуються відеозаписом від 10 грудня 2025 року, який надав його сусід.

Вважає, що суд при оцінці доказів необґрунтовано не прийняв до уваги стан сп`яніння свідків та обґрунтував своє рішення щодо керування ним транспортним засобом лише на їх показах.

Просить скасувати постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 7 січня 2026 року, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Вказав, що припаркував автомобіль о 15 годині 30 хвилин, а ввечері вийшов його прогріти. Транспортним засобом він не керував, автомобіль стояв на ручному гальмі. Однак, сусіди почали конфліктувати.

Адвокат Солнцев П.Б. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Стверджував про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказав, що ОСОБА_1 на припаркованому автомобілі газував, чим налякав сусідів, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Акцентував увагу, що ОСОБА_1 не повідомили про розгляд справи в суді першої інстанції. Разом із цим, захиснику в місцевому судді було зазначено про відкладення судового засідання, яке призначено на 7 січня 2026 року, після чого він подав клопотання та покинув приміщення суду. Проте, в подальшому дізнався, що справу було розглянуто.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №537261 від 10 грудня 2025 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с. 3);

- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 3736 виготовленою о 23 годині 11 хвилин 10 грудня 2025 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю 1,69;%. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом. (а.с. 3а);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 10 грудня 2025 року близько 22 год. 40 хв. у дворі будинку №5 по пр. Інженера Преображенського в м. Запоріжжя невідомий чоловік керував транспортним засобом ВАЗ 2113, д.н.з. НОМЕР_1 , намагався виїхати з двору, манера водіння була незрозумілою та небезпечною. Після чого його зупинила свідок ОСОБА_2 та викликами поліцію (а.с. 6,7);

- відеозаписом події (а.с. 8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.

Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.

Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі спеціальні технічні засоби);

Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.

Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні в достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення в рамках даної справи.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими з огляду на наступне.

Так, суддею апеляційного суду був досліджений відеозапис, який долучений до матеріалів справи та містить фіксацію приїзду співробітників поліції за викликом свідка ОСОБА_2 у двір житлового багатоквартирного будинку, де свідок події ОСОБА_2 вказує працівникам поліції саме на водія ОСОБА_1 як на особу, яка здійснювала небезпечний рух на автомобілі ВАЗ 21134, д.н.з. НОМЕР_1 у дворі будинку. При цьому, у водія ОСОБА_1 наявні виражені візуальні ознаки сп`яніння.

Також зафіксовано спілкування поліцейського із ОСОБА_1 під час якого, останній зазначає, що не розуміє, що сталося, підтверджує, що здійснював рух на автомобілі, куди саме їхав не розуміє (час запису 00:20:01- 00:20:10). Надає документи водія та документи на транспортний засіб. Слідує повідомлення поліцейським про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, їх оголошення. Зафіксовано пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на установлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Алкотест Драгер». Згода ОСОБА_1 пройти запропонований огляд. Роз`яснення ОСОБА_1 процедури продуття технічного приладу. За результатами огляду останнього встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння 1, 69 проміле, тест № 3736. Крім того, відеозаписом події зафіксовані і свідчення ОСОБА_3 про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21134, д.н.з. НОМЕР_1 у зазначеному в протоколі час та місці.

На переконання судді апеляційного суду, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці, не викликає сумніву, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

На доводи апелянта про не роз`яснення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України до складання протоколу та не надання доступ до захисника, слід зазначити наступне.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 537261 10 грудня 2025 року, ОСОБА_1 був ознайомлений з його змістом, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз`яснені. Будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань ОСОБА_1 не заявляв.

З відеозапису події вбачається, що поліцейські не чинили ОСОБА_1 будь-яких перешкод у реалізації права скористатися послугами захисника у разі такої необхідності. Обов`язкового забезпечення працівниками патрульної поліції водія послугами захисника не передбачено нормами КУпАП.

Вказані обставини не спростовані належними та допустимими доказами, отже доводи апеляційної скарги про не роз`яснення поліцейським ОСОБА_1 його процесуальних прав є необґрунтованими.

Відповідаючи на доводи захисника щодо порушення судом вимог ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, суддя апеляційного суду виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції був повідомлений шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28). Разом із цим, до початку розгляду справи 26 грудня 2025 року адвокат Солнцев П.Б., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з клопотанням про відкладення судового засідання, призначеного на 7 січня 2026 року. Дане клопотання було розглянуто судом та відмовлено в його задоволенні. При цьому, особисто ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Сам по собі факт розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки судом першої інстанції здійсненні всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення ОСОБА_1 про час та дату судового засідання, проте останній в судове засідання не з`явися.

Приймаючи до уваги, що законом передбачені обмежені строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, з урахуванням положень ст. 268 КУпАП, суддя місцевого суду розглянув справу без участі ОСОБА_1 та за відсутності беззаперечних чи вагомих обставин для відкладення розгляду справи.

Разом із цим, апеляційним судом права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 шляхом призначення апеляційної скарги його захисника до апеляційного розгляду, його виклику до суду апеляційної інстанції і останні скористалися таким правом.

Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 7 січня 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 337/6701/25