ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 671/2019/25

Провадження № 33/820/192/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 коп. судового збору у дохід держави.

За постановою суду 23.10.2025 о 23 год. 40 хв. на а/д між с. Клинини та с. Рябїївка, 1 км, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме: трициклем «Кросер 2310» з електродвигуном потужністю до 3 кВт, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та її скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що вказана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи і має бути скасована.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що строк на апеляційне оскарження пропустив, так як в день складання протоколу був мобілізований, постанову суду не одержував, про неї дізнався, коли був накладений арешт на його рахунки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , на підтримання доводів клопотання та апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи клопотання та апеляційної скарги, вважаю, що клопотання ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні 04.11.2025. Апелянт повідомив, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції, та на наданий час, він є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 24.10.2025 та копією довідки № 648 від 05.02.2026, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , тому він обмежений в можливості оперативно реагувати на судові рішення та подавати процесуальні документи до суду, оскільки перебуває в районі бойових дій та на лінії бойового зіткнення. Про оскаржувану постанову суду ОСОБА_1 дізнався, коли вона була вже на виконанні у виконавчій службі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на пеляційне оскарження з поважних причин, і його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів у відповідності до ст.252КУпАП здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.10. Правил дорожнього руху транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

У пункті 2.13 Правил дорожнього руху визнано, що трицикли належать до транспортних засобів категорії В1.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 492141 від 24.10.2025, результатами тестування на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 приладом «Drager» від 23.10.2025, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння 1.17 проміле, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції.

Аналіз досліджених, під час судового розгляду судом першої інстанції, та перевірених апеляційним судом доказів, у їх сукупності, дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

На думку апеляційного суду процедура проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції з дотриманням вимог закону.

Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст.266КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09листопада 2015року №1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

Згідно з положеннями ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, з досліджуваного судом відеозапису вбачається, що працівники поліції 23. 10. 2025 року між с. Клилини та с. Рябіївка, зупинили трицикл «Кросер 2310», за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Водій вказав, що їде на роботу та при собі не має документів, працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запитали останнього чи він вживав алкогольні напої, на що ОСОБА_1 , каже «лише пиво». В подальшому йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, за допомогою приладу газоаналізатора Драгер або у медичному закладі. ОСОБА_1 погодився на огляд на місці зупинки транспортного засобу, після роз`яснення щодо порядку користування газоаналізатором Драгер та пройшов такий з позитивним результатом 1,17 проміле, з яким він погодився, підписавши при цьому квитанцію з приладу Драгер, вказавши працівникам поліції, що дійсно вживав пиво.

Водію роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, в подальшому, поліцейським складено стосовно ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та інші адміністративні матеріали.

Зазначені вище докази суд першої інстанції правильно визнав належними та допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, а відеозапис із портативних камер поліцейських не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 .

Зафіксованими на відеозаписі обставинами не виявлено порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та положень Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до нього. Зміст протоколу водій погодив своїм підписом.

Розділом ІІ п. 7 Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» 09.11.2015 № 1452/735передбачено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Отже, законодавством України встановлений мінімальний показник вмісту алкоголю в крові 0,2‰, при наявності якого, можна стверджувати про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, у водія ОСОБА_1 встановлений показник 1,17‰, що значно перевищує допустиму норму та свідчить про беззаперечне перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, перебування водія у стані алкогольного сп`яніння є доведеним фактом та сумнівів у апеляційного суду у цій частині не викликає.

Доводи апелянта на те, що постанова ухвалена з порушенням норм процесуального права, є безпідставним, оскільки він не зазначає, які саме норми були порушені, у чому саме полягає таке порушення, та як воно вплинуло на правильність вирішення справи. Відповідно до усталеної судової практики, формальні посилання без конкретизації не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Твердження ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи також є необґрунтованим. Суд першої інстанції дослідив усі наявні у справі докази, надав їм належну правову оцінку в сукупності та дійшов обґрунтованих висновків, які викладені у мотивувальній частині постанови. Апелянт фактично не спростовує ці висновки, а лише висловлює незгоду з ними, сама по собі незгода сторони з прийнятим рішенням не свідчить про його незаконність. Апеляційна скарга не містить нових доказів або доводів, які б ставили під сумнів встановлені судом обставини чи правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апелянта зводяться до припущень та суб`єктивної оцінки обставин справи, не підтверджені належними та допустимими доказами і не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість постанови суду першої інстанції.

Отже доводи апелянта про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію суд розцінює як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинене.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду стосовно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025.

Постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.