ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/14/26 Справа № 692/682/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у І інстанції ЛЕВЧЕНКО Л. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Хегая О.Б., правопорушника ОСОБА_1 , розглянувшиу відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Хегая О.Б. на постанову Драбівського райсуду Черкаської обл. від 25.06.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.

Погреби Черкаської обл., громадяни-

на України, має вищу освіту, одру-

жений, має на утриманні двох непов-

нолітніх дітей, працює ЗК «Хорс» на

посаді начальника охорони, проживає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 23.04.2025 р. о 16:38 год. в с. Погреби по вул. Вишневій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-110307, р/номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, проведено в КНП «Драбівська БЛ», чим порушив вимоги п. 2.9. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, захисник Хегай О.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження по справі закрити за відсутності події і складу адмінправопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, матеріали справи не містять достатніх даних, належних та допустимих доказів того, що в діях ОСОБА_1 є склад адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Судом при прийнятті рішення не враховано доводів сторони захисту про те, що огляд водія проводився за допомогою експрес-тесту, який не є лабораторним дослідженням. Застосований вид швидких тестів класифікується як медичні вироби для діагностики in vitro та не є лабораторним дослідженням. Результати швидких тестів фіксуються в акті медогляду, які не відображаються на паперових носіях. Крім того, Інструкція не містить вимог щодо кількості наркотичної речовини на відміну від встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу суду на те, що Постановою КМУ № 690 від 13.06.2024 р. «Про внесення зміни до п. 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого виду сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», у разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.

Приймаючи рішення суд першої інстанції не прийняв до уваги процедурні порушення допущені працівниками поліції.

23.04.2025 р. ОСОБА_1 було доставлено до КНП «Драбівська БЛ» для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відібрано біологічну речовину, дослідження проведено лише 7.05.2025 р., через 14 днів після відібрання зразку, в результаті імуноферментного тесту було виявлено позитивну реакцію на марихуану. Імуноферментний тест не є остаточним тестом для встановлення факту наркотичного сп`яніння, медичним закладом не проведено підтверджувального аналізу, висновок ґрунтується на діагнозі встановленому експрес тесту, а не відповідно даних лабораторного дослідження. Висновок не відповідає вимогам законодавства та не може бути використаний як доказ перебування в стані наркотичного сп`яніння.

Крім того, просить зобов`язати КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер ЧОР» провести повторне медичне дослідження другої ємності біологічного середовища на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Витребувати з КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер ЧОР» сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, якими було здійснено лабораторні дослідження біологічних зразків ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення захисника Хегая О.Б. та правопорушника ОСОБА_1 , які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. 254 - 256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 23.04.2025 р. о 16:38 год. в с. Погреби по вул. Вишневій водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-110307, р/номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, проведено в КНП «Драбівська БЛ», чим порушив вимоги п. 2.9. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина водія ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР1 № 335164 від 19.05.2025 р., відповідно до якого 23.04.2025 р. о 16:38 год. в с. Погреби водій ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ- 110307, р/номер НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння (а. пр. 1), який складено уповноваженою посадовою особою, містить всі необхідні відомості та обставини вчинення правопорушення, сумніви чи зауваження до його змісту відсутні, відеозаписами долученими до матеріалів справи про адмінправопорушення (а. пр. 6), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.04.2025 р.(а. пр. 2), актом хіміко-токсикологічного дослідження № 297 від 8.05.2025 р. (а. пр. 25).

На переконання апеляційного суду вказані документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють правові відносини та які є предметом судового розгляду.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений в судовому засіданні, зафіксована зупинка автомобіля ЗАЗ-110307, р/номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейським було вказано на причину зупинки - технічну несправність, на що заперечень від водія не надходило. Поліцейський, встановивши у водія наявність ознак наркотичного сп`яніння, запропонував водієві ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі КНП «Драбівська БЛ», водій погодився та о 17:23 год. водій був доставлений до медзакладу.

В медзакладі поліцейським розпочато заповнення документів, водій ОСОБА_1 запрошений до кімнати для здачі зразків біологічного середовища (сечі), в подальшому біологічне середовище було запаковане та направлене для проведення хіміко-токсикологічних досліджень до КНП «ЧОПДН» Черкаської облради, де 7.05.2025 р. проведено хіміко-токсикологічне дослідження, складено відповідний акт за результатами дослідження № 257 (а. пр. 25) та направлено до УПП. Поліцейським роз`яснено водієві ОСОБА_1 його процесуальні права та обов`язки, крім того медпрацівником роз`яснено куди та навіщо відправляються зразки біологічного середовища, та 19.05.2025 р. поліцейським було складено відповідні адміністративні матеріали, які було надано водієві ОСОБА_1 для ознайомлення та підпису.

Безпідставними апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги про те, що дії працівника поліції були з порушенням порядку та інструкцій направлення водіїв транспортних засобів на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, суд правильно кваліфікував дії водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме як керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

На переконання апеляційного суду документи у справі про адмінправопорушення складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють такі правові відносини та які є предметом судового розгляду.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані наркотичного сп`яніння, чим він порушив вимоги 2.9. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що 23.04.2025 р. у ОСОБА_1 в КНП «Драбівська БЛ» відібрано біологічну речовину, дослідження проведено 7.05.2025 р., через 14 днів після відібрання зразку, в результаті імуноферментного тесту було виявлено позитивну реакцію на марихуану, але імуноферментний тест не є остаточним тестом для встановлення факту наркотичного сп`яніння, медичним закладом не проведено підтверджувального аналізу, тому висновок відповідає вимогам законодавства та не може бути використаний як доказ перебування особи в стані наркотичного сп`яніння є необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вбачається, що огляд у закладах охорони здоров`я для виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів), метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду, у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторних досліджень встановлюється діагноз, який також вноситься до акту медичного огляду. Тобто огляд особи щодо виявлення стану сп`яніння проводиться саме лікарем закладу охорони здоров`я, а не приладом. Прилад лише фіксує показники щодо ступеню стану сп`яніння, а лікар під час огляду особи виявляє та фіксує ознаки сп`яніння, а показники приладу не слід ототожнювати з поняттям «медичний огляд», тому доводи апеляційної скарги про не проведення медичним закладом підтверджувального аналізу, що висновок ґрунтується на діагнозі встановленому експрес-тесту, а не на даних лабораторного дослідження, недоведеність стану наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 належними доказами є безпідставними та необґрунтованими.

Проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я потребує значного часу, тому що відповідно до вимог нормативно-правових актів заклад охорони здоров`я повинен провести хіміко-токсикологічне дослідження зразків біоматеріалів. Тільки після отримання цих досліджень лікар-нарколог складає остаточний висновок та направляє його до ДПП в Черкаській обл., посадові особи якого складають протокол про адмінправопорушення та направляють його до суду. Вказані процесуальні дії потребують значного часу, вони виконувалися в межах розумних строків, апеляційний суд не вбачає порушення вимог ст. 254 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є непереконливими.

Клопотання захисника про зобов`язання КНП «ЧОПД» про проведення повторного дослідження другої ємності біологічного середовища на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, про витребування з КНП «ЧОПД» сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, якими було здійснено лабораторні дослідження біологічних зразків ОСОБА_1 задоволенню не підлягають. Під час розгляду справи захисник не був позбавлений можливості самостійно звернутись до закладу охорони здоров`я з запитом про витребування документів. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження такого звернення та відмови закладу охорони здоров`я у наданні витребуваних доказів, за таких обставин підстави для задоволення клопотання відсутні.

Доводи апеляційної скарги про відсутність направлення в матеріалах справи є необґрунтованими, оскільки відеозаписом підтверджено виконання вимоги поліцейського водієм ОСОБА_1 та їх прибуття до медзакладу для встановлення наявності або відсутності стану наркотичного сп`яніння у водія.

П. 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 9.11.2015 р. №1452/735, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.

При цьому, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Як вбачається із дослідженого судом відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, останнім було встановлено у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння зіниці ока, що не реагують на світло та після встановлення ознак наркотичного сп`яніння у водія, останній в супроводі поліцейських прибув до медзакладу для огляду.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 20.05.2010 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо нього у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Фактичні обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені цілком вірно.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тож, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Будь-яких доказів, які б могли переконати суд про відсутність події та складу адмінправопорушення в матеріалах справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні та суду апеляційної інстанції не надані.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба особи, яка притягнення до адмінвідповідальності, уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати винність водія ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Драбівського райсуду Черкаської обл. від 25 червня 2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Хегая О.Б. залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.