ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/239/26Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 33/817/214/26 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2026 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И ЛА :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

Згідно із постановою суду, 15 лютого 2026 року об 21 год. 12 хв. на автомобільній дорозі М30, 191 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 607, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не отримувала посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, чим вчинив порушення повторно протягом року. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.1а ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження посилаючись на те, що на момент винесення постанови та отримання її копії перебував на виконанні бойових завдань в умовах воєнного стану, оскільки є військовослужбовцем ЗСУ, мав обмежений доступ до пошти, інтернету, правової допомоги та фізичну неможливість виїзду з місця служби, а тому апеляційну скаргу подав 01.04.2026, тобто протягом десяти днів з моменту отримання копії оскаржуваної постанови.

Також, просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Мотивує апеляційну скаргу тим, що у протоколі та постанові суду неправильно зазначено транспортний засіб (вказано Peugeot 607, державний номер НОМЕР_1 ), хоча фактично керував іншим автомобілем.

Вказує на грубу хронолічну невідповідність у доказах, зокрема, протоколі серії ЕНА № 4305248 від 19.03.2025 року, хоча порушення нібито сталося 15.02.2026 року.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази скоєння ним адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

За змістом ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження слід задовольнити, визнати поважною причину його пропуску, оскільки про постанову ОСОБА_1 дізнався лише 01.04.2026 року і одразу подав апеляційну скаргу до суду 01.04.2026 року.

Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №592332 від 15 лютого 2026 року, 15 лютого 2026 року об 21 год. 12 хв. на автомобільній дорозі М30, 191 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 607, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка не отримувала посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, чим вчинив порушення повторно протягом року. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.

Пунктом 2.1 (а) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1(п. 2.4а ПДР).

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, окрім вищенаведеного протоколу про адміністративне правопорушення, також підтверджується даними, що містяться у:

- інформації заступника начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Тернопільській області від 18.03.2024 №11-07/476, з якої вбачається, що автомобільна дорога загального користування державного значення М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине на даний час пролягає в межах Тернопільського району з км 77+650 по км 192+628. До моменту внесення змін територіального устрою дана автомобільна дорога пролягала в межах Тернопільської області наступним чином: км 176+470 - 192+628 - Підволочиський район;

- копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4305248 від 19 березня 2025 року, згідно із якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- розписці ОСОБА_1 від 15 лютого 2026 року, у якій він зобов`язався не керувати транспортним засобом, оскільки він не отримував посвідчення водія;

- довідкою інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП від 24 лютого 2026 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП;

- довідкою інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП від 24 лютого 2026 року в якій зазначено, що за ОСОБА_1 не зареєстровані транспортні засоби;

- довідкою інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП від 24 лютого 2026 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія;

- компактдиском із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що поліцейськими було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , при перевірці документів якого з`ясувалося, що він не має права керування транспортними засобами.

Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними, допустимими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП .

Згідно із ч.1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно ч. 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми закону фактичні дані, які містяться у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення є доказами у справі про адміністративне правопорушення, а тому вказаний протокол є допустимим доказом та місцевий суд правомірно посилався на фактичні дані, які у них зафіксовані у ньому на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративних правопорушень.

Перевіряючи доводи апелянта про відсутність в матеріалах справи доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, вважаю їх необгрунтованими виходячи з наступного.

У матеріалах справи міститься належним чином засвідчений витяг з інформаційно-пошукової системи Національної поліції України, в якому відображено копію постанови серії ЕНА №4305248 від 19.03.2025 року. Згідно з указаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за те, що 19.03.2025 року о 13 год 14 хв 10 с він керував транспортним засобом в с. Покровське траса Н-23 11 км, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії.

Крім того, матеріали справи містять довідку УПП в Тернопільській області ДПП від 24.02.2026 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що підтверджується постановою серії ЕНА №4305248 від 19.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн.

Перевіряючи доводи апелянта щодо невірного зазначення в постанові суду та протоколі про адміністративне правопорушення номерного знаку та марки і моделі транспортного засобу виходжу з того що вони не заслуговують на увагу оскільки хоч і з відеозапису долученого до матеріалів справи не вбачається повністю реквізити номерного знаку та моделі автомобіля , однак, апелянт не надав жодних доказів на підтвердження своїх доводів, тому підстав сумніватись у тому що поліцейські вірно зазначили реквізити транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , немає.

Посилання апелянта на те що 19.03.2025 року він не вчиняв адмінправопорушення також не заслуговують на увагу оскільки вказана датою вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та винесення постанови інспектором поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності за попереднє правопорушення, внаслідок якого виникла повторність за ч.5 ст.126 КУпАП за даним адмінправопорушенням.

Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази у своїй сукупності підтверджують факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у межах строку, передбаченого законом, а відтак спростовують твердження апелянта про відсутність правових підстав для застосування ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, приходжу до висновку про те що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки належних і допустимих доказів та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності повторності адміністративного правопорушення.

Отже, апелянт не навів жодного доводу, який би ставив під сумнів об`єктивність чи допустимість доказів, покладених в основу рішення суду першої інстанції. Сукупність вищенаведених доказів дає достатні підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Підстав для скасування постанови не вбачається.

А тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП - залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КупАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а постанову Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя