Справа № 598/318/26
провадження № 3/598/216/2026
ПОСТАНОВА

іменем України

"15" квітня 2026 р. Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Левків А.І., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 4 (м.Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч.4 ст.121 КУпАП,

в с т а н о в и в :

До провадження Збаразького районного суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 10 лютого 2026 року приблизно о 11 годині 30 хвилин в м.Збараж по вул.Січових Стрільців ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ГАЗ-2705» д.н.з. НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, проте підлягає такому, чим порушив вимоги ст.35 Закону України «Про дорожній рух». Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, оскільки 10 лютого 2026 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що протягом року його не притягували до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, а лише в це самий час на нього склали і постанову за ч.1 ст. 121 КУпАП та даний протокол за повторне порушення за ч.4 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, слід зазначити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з основоположних засад диспозитивності, суд не може встановлювати інші фактичні обставини, окрім тих, які зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення.

Відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до матеріалів справи долучено постанову серії ЕНА № 6641842 від 10 лютого 2026 року, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП в цей же час, коли було винесено і протокол по даній справі, тобто працівники поліції зупинивши ОСОБА_1 один раз склали відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення стягнення за ч.1 ст. 121 КУпАП та одразу ж склали протокол за ч.4 ст. 121 КУпАП, хоча він після винесення постанови за ч.1 ст. 121 КУпАП автомобілем не керував і працівниками поліції не зупинявся, а тому в його діях не має ознак повторності, що в судовому засіданні підтвердив і сам ОСОБА_1 ..

Таким чином, матеріали справи на містять належних доказів, що ОСОБА_1 після притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1-ч.3 ст. 121 КУпАП, протягом року керував автомобілем і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.4 ст. 121 КУпАП, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд сам не вправі збирати докази на підтвердження вини особи.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи наведене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, вважаю, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП України, слід відмовити, а справу провадженням закрити за відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ч.4 ст.121, п.1 ч.1 ст.247, ст.284, ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

В притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП відмовити, а дану справу провадженням закрити за відсутністю події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: Андрій ЛЕВКІВ