Справа № 462/2166/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2026 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О. Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, згідно протоколу зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, 06.03.2026 року близько 01 год. 40 хв. на перехресті вулиць Кульпарківська-Героїв УПА у м. Львові, повторно протягом року керував транспортним засобом «Skoda Kamiq», д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 2.1.а. ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Суддя враховує, що ОСОБА_1 знав про те, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що свідчить розписка про ознайомлення із датою судового засідання, однак у судове засідання вкотре не з`явився, до цього часу до участі у справі захисника не залучив, пояснень по суті вчиненого правопорушення до суду не скерував, а тому, суд розцінює таку форму поведінки як небажання скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також свідомим затягуванням розгляду справи з метою закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності та уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи сталу практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, суд, у відповідності до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, вважає за можливе провести судове засідання за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху (далі ПДР), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пунктом 2.1.а ПДР встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.

Розглянувши представлені матеріали, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від 06.03.2026 року, довідки з інформаційного порталу Національної поліції України від 06.03.2026 року, рапорт від 06.03.2026 року, вважаю, що в діяхОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

З довідки старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Христини Попович від 06.03.2026 року встановлено, що ОСОБА_1 був притягнутий постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.09.2025 року до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років.

При цьому, з довідки старшого інспектора ВАП УПП у Львівській області ДПП капітана поліції Христини Попович від 06.03.2026 року вбачається, що згідно інформаційного порталу Національної поліції України, підсистеми «Пошук посвідчення водія» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав 01.12.2024 року посвідчення водія НОМЕР_2 , статус «вилучений».

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що посвідчення водія у ОСОБА_1 не вилучалося.

Проаналізувавши зазначені документи, суддя дійшла висновку про їх відповідність критеріям належності і допустимості.

В свою чергу доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, судді не надано.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя враховує: характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 126 КУпАП, та доходить висновку про обрання ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Разом з цим, санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до вимог ст. 29 КУпАП конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки «ВАЗ 21093» 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_4 від 20.07.2024 року, VIN код НОМЕР_5 ).

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, особу правопорушника, який не вперше притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, які становлять значну суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами та з конфіскацією транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 126, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ухвалив:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн (сорок тисяч вісімсот гривень) з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (сім) років та з конфіскацією транспортного засобу, марки «ВАЗ 21093» 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_4 від 20.07.2024 року, VIN код НОМЕР_5 ).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Постигач О. Б.