Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/246/26
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.03.2026смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного сдуд Миколаївської області Кривенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В:

До Доманівського районного суду Миколаївської області від ВП №2 Вознесенського РУП в Миколаївській області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №603721 від 01.03.2026 поліцейським, який його склав, зазначено, що: « ОСОБА_1 , 01.03.2026 о 17 год. 45 хв. в с-щі Доманівка по вул. Академіка Павлова керував т.з. Honda Dio , д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився як на місці так і мед. закладі. Правопорушення вчинено повторно протягом року, був притягнутий до відповідальності за ст.130 ч.1 КупАП 25.10.2025 р. Доманівським районниму судом Миколаївської області ».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.5 ПДР та за ч.2 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 неодноразово в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність.

Відповідно до положень частини 2 статті 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу з огляду на положення ч. 1 ст. 268 КУп

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за які передбачена за ч. 2 ст. 130 КупАП

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Суд, дослідивши матеріали провадження, встановив, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №603721 від 01.03.2026 року було оглянуто відеозапис, зроблений співробітниками поліції. Відповідно до ст.251КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про

адміністративне правопорушення. На диску, що надано поліцейськими до протоколу, міститься відеофайл, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі та незаперечння проти того, що він вживав алкогольні напої та сів за кермо транспортного засобу.

На підтвердження повторності вчинення правопорушення до матеріалів справи долучено копію постанови Доманівського районного сду Миколаївської області від 14.10.2025 як набрала законної сили 24.10.2025., з якої встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративно відповідальності за ч.1 ст.130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративно стягнення в сумі 40 800,00 грн. та позбавлено прав керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять ) років.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, суд враховує, що згідно з ч.2 ст.130 КУпАПпередбачено адміністративну відповідальність повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

У ході здійснення судом провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак такого сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду. Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відповідно до п.2.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху» №1306 від 10.10.2001 року водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином норми ПДР встановлюють обов`язок водія, а не право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) ПДР не містять.

Згідно із ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобивідеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за №1452/735, а саме пунктом 2 Розділу І зазначеного Наказу визначено, що: «Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану». Ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння наведені в п.4 Розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за №1452/735, а саме: «4. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість».

Наданий до суду протокол про адміністративне правопорушення, на думку суду відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому зазначено наявні у ОСОБА_1 на момент зупинки його транспортного засобу поліцейським ознаки стану алкогольного сп`яніння, а також зазначено, що огляд він пройти відмовився. Зазначена у протоколі інформація співпадає з обставинами, зафіксованими на долучених до протоколу відеофайлах, що утворює склад правопорушення, передбачений ч.2 ст.130 КУпАП.

З огляду на досліджені докази суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є всі ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, яка вчинена повторно протягом року.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. ст. 8, 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено.

Враховуючи особу ОСОБА_1 та характер вчиненого правопорушення, ступінь суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням Правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, враховуючи пом`якшуючі та обтяжуючі обставини по даній справі, суд вважає призначити адміністративне стягнення у виді штрафу.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст. 34, 35 наведеного Кодексу, обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції ст. 130 указаного Кодексу, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Обираючи адміністративне стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, а тому приходжу до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки відсутні докази про належність йому транспортного засобу.

Згідно ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується не відбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті, тобто до 10 років.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2026 року складає 665,60 грн.

Доказів того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору суду не надано, а відтак, з нього належить стягнути судовий збір у сумі 665,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Керуючись ст.ст.276-280, 284, 289, 291, 294 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки та без оплатного вилучення транспортного засобу з перерахуванням коштів на рахунок UA0014001, , отримувач коштів: Миколаївське ГУК(Микол.обл.) 21081300, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), призначення «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення дорожнього руху», протокол серії ЕПР1 №603721.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять) грн.. 60 коп. судового збору, перерахувавши їх на розрахунковий рахунок UA0014390, отримувач коштів: Миколаїв.ГУК/тг смт Доманівка/22030101,

код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація, 050).

Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Після сплати штрафу, повідомити суд, шляхом надання оригіналу квитанції до канцелярії Доманівського районного суду Миколаївської області за адресою: с. Доманівка, вул. Центральна, буд. 35, Вознесенського районну Миколаївської області.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення.

Суддя :О. В. Кривенко