ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Кифлюк В.Ф., розглянувши матеріали за апеляційною скаргою адвоката Мар`яш Л.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05.03.2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 березня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.

Згідно постанови суду, 14.12.2025 року о 01.22 год. ОСОБА_1 в м. Чернівці по вул. Вокзальна, 19, керував автомобілем марки «Ауді Етрон» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

На вказану постанову суду адвокат Мар`яш Л.В. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати її та провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказувала, що в переліку ознак наркотичного сп`яніння відсутня така ознака, як зіниці очей не реагують на світло та яка була вказана поліцейським у ОСОБА_1 . Однак з відеозаписів вбачається, що у ОСОБА_1 не було жодних ознак наркотичного сп`яніння, його поведінка відповідала дійсності. На думку апелянта, працівники поліції формально вказали на ознаки сп`яніння, штучно створивши підстави для проходження огляду на стан сп`яніння, що не породжує обов`язку водія проходити огляд на стан сп`яніння.

Стверджувала, що ОСОБА_1 жодного разу не висловив відмову проїхати в ЄУНСС 727/16121/25 НП 33/822/128/26 головуючий у 1 інстанції Танасійчук Н.М.

медичний заклад, а пояснював, що йому необхідна консультація адвоката. Також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дій

ОСОБА_1 щодо ухилення від огляду. Вважає, що ОСОБА_1 не було належним чином направлено до закладу охорони здоров`я, оскільки долучене до протоколу направлення не відповідає формі, що передбачено додатком до Інструкції. Крім того, в матеріалах справи наявний Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, хоча у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння.

Зазначала, що поліцейськими було відмовлено ОСОБА_1 у здійсненні його права скористатися правовою допомогою. Поведінка поліцейської ОСОБА_2 була некоректною, у висловлюваннях вона кричала, поводилася грубо.

На думку апелянта, суд першої інстанції належним чином не проаналізував матеріали справи, не надав їм належної правової оцінки, залишив поза увагою грубі порушення норм КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Адвокат Мар`яш Л.В. та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду, від них не надходило клопотань про відкладення судового розгляду, адвокат на відеозв`язок не виходила.

Перевіривши матеріали провадження, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини справи, які були встановлені судом, підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №540277 від 14.12.2025 року (а.с.1-3), який складений уповноваженою на те особою поліцейським УПП в Чернівецькій області Лавко Г.І. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписаний нею; актом огляду на стан сп`яніння, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло (а.с.5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.12.2025 р., згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі ЧОНД (а.с.6); відеозаписом, що міститься в матеріалах справи (а.с. 8).

Суд дослідив наявні в матеріалах справи докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильних висновків.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до Наказу МВС України та МОЗ України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Тобто, відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно, на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.

Те, що апелянт не вбачає у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на відео, не свідчить про відсутність цих ознак.

Крім того, переглядаючи матеріали справи в апеляційному порядку, суд позбавлений можливості спростовувати виявлені працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння у водія під час особистого спілкування.

Згідно п.9 розділу ІІ зазначеної Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Тобто, згідно вказаної Інструкції, працівник поліції, як уповноважена на те особа, виявивши ознаки сп`яніння у водія, має право вимагати пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння тільки в закладі охорони здоров`я та забезпечує доставку цих осіб до найближчого такого закладу.

Згідно змісту відеофайлів, які були досліджені судом апеляційної інстанції, ОСОБА_3 на неодноразові пропозиції поліцейських проїхати в заклад охорони здоров`я для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є порушенням вимог п.2.5 ПДР України і утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищенаведені докази, які є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, сумнівів у їх достовірності немає, порушень під час їх підготовки та збирання у ході розгляду справи апеляційним судом не встановлено, що свідчить про правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП.

Що стосується твердження адвоката про те, що з матеріалів справи та відеозапису неможливо встановити, які ознаки сп`яніння поліцейським були виявлені у ОСОБА_1 , то вони є голослівними. З протоколу про адміністративне правопорушення та акту огляду на стан сп`яніння вбачається, що у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці (а.с.1, 5).

Також необґрунтованими є доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 було відмовлено в його праві на правову допомогу, оскільки вказані обставини не підтверджуються наявними доказами.

Щодо доводів можливої агресивної та некоректної поведінки працівника поліції ОСОБА_2 , як про те апелянт вказує в апеляційній скарзі, то вказані обставини не є підставою для звільнення особи від адміністративної відповідальності.

Порушень вимог закону, які б свідчили про незаконність прийнятого рішення та ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не встановлено.

А тому в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 266, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги адвоката Мар`яш Л.В. відмовити, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 05 березня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф.Кифлюк

Копія. Згідно з оригіналом: суддя