Справа № 539/108/24
Провадження № 3-в/539/3/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м.Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Просіна Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання начальника Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Романенко М.В. про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, від відбування адміністративного арешту строком на 1 добу, накладеного постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/108/24 від 16.02.2024 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови суду, -

встановила:

11.03.2026 року начальник Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Романенко М.В. звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, від відбування адміністративного арешту строком на 1 добу, накладеного постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/108/24 від 16.02.2024 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови суду.

Подання обґрунтоване тим, що на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), згідно постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/108/24 від 16.02.2024 було накладено стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 1 добу.

Постанова набрала законної сили 27.02.2024 року та звернута до виконання.

Виконати зазначену постанову співробітниками Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області не є можливим в зв`язку з тим, що вказаний громадянин за даною адресою не проживає, з пояснень матері ОСОБА_2 стало відомо, що він проживає в Харківській області, однак точної адреси вона не знає.

У зв`язку з вищевикладеним, заявник вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є арешт згідно п. 8 і 9 ст. 51, 60 КК; п. 7 ч.1 ст. 24, 32 КУпАП); 3 роки у разі засудження до покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі за злочин невеликої тяжкості.

Особа, стосовно якої розглядається подання ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу місця проживання.

Представник заявника старший інспектор САП Лубенського РВП Брюховецька С. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд подання провести без її участі, подання підтримує в повній мірі та просить його задовільнити.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №539/108/24 від 16.02.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 1 добу.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Разом з тим, перелік питань, пов`язаних із виконанням постанов викладений у розділі V КУпАП.

Зокрема, під час виконання постанови можуть вирішуватися питання про відстрочку, припинення, давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, заміну одного виду стягнення на інший тощо.

Статтею 303 КУпАП встановлена давність виконання постанов про накладення адміністративних стягнень. Так, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Давність виконання - це визначений термін, протягом якого потрібно здійснити усі дії, необхідні для реалізації останньої стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення, і після закінчення якого постанова про накладення адміністративного стягнення вже не підлягає виконанню. Обов`язок звернення до виконання постанови лежить на органі, що виніс постанову. Таким строком, згідно із цією статтею є три місяця. Цей термін починає відраховуватися з моменту винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення виконується до її фактичного виконання.

Зазначена постанова суду, у визначений законом термін звернена до виконання, а тому давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення згідно зі ст. 303 КУпАП не порушено.

У той же час, згідно зі ст. 302 КУпАП, за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 статті 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.

Такими обставинами відповідно до пунктів 5, 6 та 9 ст. 247 КУпАП, є: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Таким чином, підстави, що унеможливлюють виконання постанови суду є обставини, що роблять виконання судового рішення взагалі неможливим, до таких обставин неможливо віднести відсутність за місцем проживання чи не встановлення місця перебування правопорушника, оскільки така відсутність може бути тимчасовою та/або з метою ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.

Судом не встановлено та в матеріалах подання не містяться докази наявності обставин, які зумовлюють припинення виконання постанови чи визнання її такою, що не підлягає виконанню.

Більше того, до подання не додано жодного доказу, що міг би свідчити про намагання працівників поліції виконати постанову суду, хоча, згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Аналогічні приписи містить і ст.298 КУпАП, якою встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Виконання постанови про накладення адміністративного стягнення є завершальною стадією провадження у справах про адміністративні правопорушення, зміст якої полягає в практичній реалізації обмежень особистого, морального і матеріального характеру, передбачених призначеним правопорушнику стягненням.

Стадія виконання постанови про накладення адміністративного стягнення включає в себе такі етапи: звернення постанови до виконання; безпосереднє виконання постанови; закінчення провадження по виконанню постанови.

Під зверненням постанови до виконання у ст. 303 КУпАП розуміється своєчасне (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її безпосередньо виконувати, і визнається єдиним юридичним фактом, який має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови, що дотримано судом.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає і можливості звільнення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, від відбування адміністративного стягнення у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення за жодним з видів адміністративних стягнень, у тому числі стягнення у виді адміністративного арешту.

В той же час, застосування за аналогією положень ст. 80 КК України щодо звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту у зв`язку з закінченням строку давності виконання судового рішення є неможливим, оскільки суперечить положенням ч. 4 ст. 3 КК України, якою передбачено, що застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Конституційний суд України у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5 рп/2005 вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі».

За таких обставин подання про вирішення питання про давність виконання судового рішення, шляхом звільнення особи від відбування адміністративного стягнення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 284, 304 КУпАП, -

постановив:

У задоволенні подання начальника Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Романенко М.В. про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного арешту строком на 1 (одну) добу, накладеного постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області № 539/108/24 від 16.02.2024 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання постанови суду - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В.Просіна