Справа № 578/397/25 Провадження № 3/591/2355/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня березня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Косар А. І., за участю адвоката Шевченка Д. С. , який діє в інтересах особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , інспектора Рябухи С. О. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з відділення поліції № 2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції поліції в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

У травні 2025 року в провадження Краснопільського районного суду Сумської області надійшов адміністративний матеріал з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 006540 від 03.05.2025 стосовно гр. ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у Краснопільському районному суді Сумської області судову справу передано для розгляду головуючому судді Косар Алевтині Іванівні.

Вища рада правосуддя рішенням від 22 травня 2025 року №1105/0/15-23 передала Зарічному районному суду міста Суми територіальну підсудність судових справ Краснопільського районного суду Сумської області.

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду судову справу передано для розгляду головуючому судді Косар Алевтині Іванівні.

Згідно з ОРДЕРОМ на надання правничої допомоги СЕРІЯ ВМ № 1068350 від 28.07.2025, адвокат Шевченко Дмитро Сергійович представляє інтереси ОСОБА_1 особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Адвокат Шевченко Д. С. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду клопотання про:

- визнання матеріалів відеозапису недопустимим доказом;

- визнання процедури огляду ОСОБА_1 на встановлення стану сп`яніння такою, що не відповідає вимогам та нормам чинного законодавства, а сам огляд та його результати недійсними;

-виклик працівників поліції для надання роз`яснення;

- дослідження матеріалів справи у судовому засіданні;

- призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації та застосування ст. 69 КК України за аналогією закону і не призначати ОСОБА_1 покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом;

- витребування оригіналу відеозапису;

- проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозапису;

- закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;

- доповнення до клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення;

- доповнення до клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення з долученням у якості доказу настанови до приладу Драгер 6820;

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шевченко Д. С. підтримав своє письмове клопотання про закриття провадження по справі, пояснивши, що працівники поліції незаконно зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 ; пробний забір повітря поліцейський здійснив без встановленого у фіксаторі мундштука. Окрім того, матеріали справи містять багато інших порушень процедури їх оформлення, а тому неможливо стверджувати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП. На момент зупинки ОСОБА_1 поліцейським було відомо, що останній є військовослужбовцем, але до складання протоколу чомусь не були залучені співробітники ВСП. Просить адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Докази, подані особою, уповноваженою на складання протоколів про адміністративне правопорушення

На підтвердження винності ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду подано:

- протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД № 006540 від 03.05.2025, з якого слідує, що 03.05.2025 о 18:07 год. с. Чернеччина, вул. Садова, 1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6820, результат позитивний 2,44%, Тест № 971 від 03.05.2025. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі м. Суми водій відмовився, що зафіксовано на безперервне відео із застосуванням порт. відео 11139948/7. Дії ОСОБА_1 поліцейський уповноваженого підрозділу поліції кваліфікував як порушення п. 2.9(а) Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.

- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №932333 від 03.05.2025, з якої слідує, що працівники поліції притягнули ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя проведено за допомогою алкотестера «Драгер 6820», проба позитивна 1,39 % (проміле); з результатом ОСОБА_1 згоден;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.05.2025, з якого слідує, що ОСОБА_1 направлявся до медичного закладу КНП Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» для огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте останній від огляду такого відмовився;

- Результат тесту на алкоголь ОСОБА_1 до протоколу ААД № 006540, з якого слідує, що результат проба позитивна 1,39 %;

- диск з відеозаписом, з якого слідує, що працівники поліції зупинили автомобіль ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_1 на задній панелі, під керуванням ОСОБА_1 , ОСОБА_1 не оспорював факт керування, був у цивільному, пояснив що їде з рибалки. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки він нього йшов запах алкоголю з порожнини рота, та була різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. ОСОБА_1 відповів давайте вирішимо питання без цього, на запитання працівника поліції чи буде він проходити медичний огляд ОСОБА_1 відповів, що буде проходити огляд. ОСОБА_1 знову пропонує вирішити все по іншому, працівник поліції попереджає, що ведеться відео зйомка. З результатом тесту погодився;

- довідку з бази інформаційного порталу про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія українське НОМЕР_2 , термін дії до 02.07.2054;

- письмову розписку про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачу транспортного засобі третій особі.

Правова кваліфікація статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінка суду доказів та норми права, які суд застосував

Завданням КУпАП як відомо (серед іншого) є охорона прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Тобто законодавець хоче встановити не тільки порядок у державі але й зробити це таким чином, щоб кожний у випадку порушення встановлених правил поніс свою міру відповідальності, оскільки без такої концепції втрачається сенс будь якого закону, що охороняє права і свободи громадян.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 КпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п.2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

В свою чергу, на виконання вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Натомість, згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП такий обов`язок покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), «Бантиш та інші проти України» (заява №13063/18); «Михайлова проти України» (№ 10644/08, 06 березня 2018 року) беручи до уваги серйозність передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції,що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

В судовому засіданні встановлено та ні ким не спростовано, що водій ОСОБА_1 погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, пройшов його.

З відеозапису та матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував автомобілем ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_3 , погодився на проходження медичного огляду на стан сп`яніння, пройшов його, їхати до медичного закладу відмовився.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №006540 від 003.05.2025 вбачається, що свідки чи потерпілі не залучались. Відеозапис в повному обсязі відображає картину вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Крім того ОСОБА_1 та його представником суду не надано доказів стосовно оскарження дій працівників поліції при проведенні процедури огляду на стан сп`яніння та оспорювання акту огляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис, беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості викладені в протоколі та доводить вину правопорушника.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом події, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 03.05.2025, результатом тесту та іншими матеріалами справи.

Інспектор Рябуха С. О. у судовому засіданні підтвердив обставини документування правопорушення за участю ОСОБА_1 .

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи про незаконну зупинку транспортного засобу спростовуються матеріалами відеозапису, Постановою поліцейського про накладення стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. При цьому закон не вимагає того, що в кожному випадку зупинки транспортного засобу має складатися адміністративний матеріал. Крім того, зупинка здійснювалася під час дії воєнного стану, що дає право працівникам поліції здійснювати перевірку транспортних засобів.

Суд вважає, що адміністративне стягнення, передбачене в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, згідно якого адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд при накладенні стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля. Беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, що перебувають у стані сп`яніння, законодавець у нормах багатьох правових актів встановив заборону на допуск зазначених осіб до керування транспортними засобами.

Відповідно до довідки інформаційного порталу національної поліції громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 отримував 02.07.2024.

Відповідно до ст. 6 КпАП України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративних правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи викладене, а також той факт, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».

Судом під час судового розгляду перевірялися доводи та твердження захисника Шевченка Д. С., висловлені в обґрунтування клопотання про закриття провадження у цій справі. Водночас, під час перевірки вони не підтвердилися.

Доводи сторони захисту про можливість застосування аналогії закону, а саме ст.69 КК України, суд вважає безпідставними, з огляду на те, що законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від законодавства України про кримінальну відповідальність не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом. Дана категорія адміністративних правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відносить до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки. Керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665.60 грн.

Керуючись статтями 283, 284, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього за цим законом адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 307 КУпАП (штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови). У разі несплати порушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання, роботи або за місцем знаходженням майна, яким стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

(Реквізити для оплати судового збору: Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку (МФО): 899998 Номер рахунку: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Строк пред`явлення постанови до виконання в частині стягнення штрафу та судового збору становить 3 (три) місяці з дати її ухвалення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту винесення постанови до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми.

Суддя А. І. Косар