Провадження № 33/4808/226/26
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., з участю ОСОБА_1 , захисника Любчика С.Р., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого Дворського В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Любчика С.Р. на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в сумі 665,6 грн.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 16 грудня 2025 року о 22 год. 00 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Галицькій, 128, керуючи транспортним засобом марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , під час перетину траєкторії руху транспортних засобів на перехресті не надав перевагу в русі автомобілю марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який наближався з правого боку та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги п.10.11. ПДР України. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, тим самим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Любчик С.Р. вказує на те, що постанова суду є незаконна та необґрунтована, винесена без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події. Стверджує, що суд першої інстанції не врахував очевидну невідповідність між фактичними обставинами та тими, що викладені у протоколі. Зокрема, у протоколі ОСОБА_1 інкриміновано порушення п.10.11 ПДР України, який регламентує проїзд нерегульованих ділянок доріг, де траєкторії руху перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена правилами. Проте, як вбачається з доказів у справі, зокрема схеми ДТП та відповіддю КП «Муніципальна дорожня компанія» № 1-6/357 від 26.12.2025 року, місце події (перехрестя вулиць Галицька Горбачевського Калуське шосе) є регульованим перехрестям, на якому в момент ДТП працювали світлофори. Відповідно до пунктів 8.3 та 16.1 ПДР України, сигнали світлофорів мають пріоритет над дорожніми знаками, а правила проїзду нерегульованих перехресть у такому випадку не застосовуються. Таким чином, пред`явлене ОСОБА_1 обвинувачення у порушенні п.10.11 ПДР є правовою помилкою поліції, яку суд першої інстанції безпідставно проігнорував. Також, апелянт вказує на неповноту дослідження доказів, щодо самого факту проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофору. Суд першої інстанції фактично став на сторону іншого учасника ДТП, а саме водія ОСОБА_2 , взявши за основу його пояснення, які не підкріплені об`єктивними даними. При цьому судом було проігноровано послідовні свідчення ОСОБА_1 , зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського безпосередньо після події, де він чітко стверджував про виїзд на перехрестя на дозвільний (зелений) сигнал світлофора. Тлумачення судом слів ОСОБА_1 про «завершення маневру» як визнання провини є суб`єктивним та помилковим, оскільки це твердження цілком узгоджується з положеннями п.16.8 ПДР України, який зобов`язує водія, що виїхав на перехрестя на зелений світло, виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виході. Більше того, аналіз наданої КП «Івано-Франківськміськсвітло» циклограми роботи світлофорів свідчить про те, що версія ОСОБА_1 є технічно більш вірогідною, а зіткнення могло статися внаслідок того, що інший водій намагався «проскочити» перехрестя на зміну сигналів. Апелянт підкреслює, що в матеріалах справи відсутні будь-які беззаперечні докази (відеозаписи моменту зіткнення з фіксацією сигналів світлофора для обох сторін), які б спростовували презумпцію невинуватості ОСОБА_1 . Згідно з практикою ЄСПЛ та ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь. Оскільки протокол складений за статтею, що не відповідає дорожній обстановці, а вина водія не підтверджена належними та допустимими доказами «поза розумним сумнівом», захист вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 та його захисник Любчик С.Р. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представник Дворський В.М. заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов?язаний повно, всебічно та об`єктивно з?ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, наведених в протоколі постанові, суд першої інстанції дійшов суперечливих висновків, які спростовуються доказами у справі.

Апеляційний суд, здійснюючи перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги, виходить з того, що визначальним у даній справі є доведеність обставин, які вказують на порушення водієм конкретних вимог ПДР, що перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Саме ці елементи складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і їх відсутність або недоведеність виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції, у протоколі про адміністративне правопорушення, звинуватили ОСОБА_1 у порушенні п.10.11 ПДР України.

Проте, наявні докази у справі, зокрема: циклограми роботи світлофорів на даному перехресті; інформація КП «Муніципальна дорожня компанія»; інформація КП «Івано-Франківськмісьсвітло»; відеозаписи з нагрудних камер поліцейських; пояснення обох учасників ДТП; вказують на той факт, що порядок проїзду перехрестя де сталося зіткнення автомобілів, регулювався світлофорами встановленими у всіх напрямках руху. Світлофори в момент ДТП перебували в робочому стані.

За таких обставин, водій ОСОБА_1 не мав обов`язку надавати дорогу транспортному засобу, який наближався з правого боку, та не порушував вимог п.10.11 ПДР України. Його обов`язок був дотримуватись правил проїзду перехрестя згідно сигналам світлофору. Проте, порушень пов`язаних із проїздом перехрестя на заборонений сигнал світлофору працівниками поліції встановлено не було.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення спростовуються дослідженими судом доказами, а тому наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП є недоведеною.

В свою чергу, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним, виходив з припущень про проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора. Проте, такі обставини не були встановлені в протоколі про адміністративне правопорушення та не могли стати предметом розгляду та підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт