Справа № 635/3066/26
Провадження № 3/635/1287/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року Суддя Харківського районного суду Харківської області Якішина О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, ч.4 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

12.03.2026 р. о 23-55 год. у с-щі Високий Харківського району Харківської області по вул. Ощепкова, 48-А водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi А4 н/з НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості руху, створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на службовий транспортний засіб Peugeot 301 н/з НОМЕР_3 , після чого скоїв наїзд на перешкоду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. п. 12.1., 2.3.д ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Крім того, 12.03.2026 р. о 23-55 год. у с-щі Високий Харківського району Харківської області по вул. Ощепкова, 48-А водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Audi А4 н/з НОМЕР_2 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце дорожньо транспортної пригоди, до якої він причетний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.10.а. ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи повідомленим про день та час розгляду справи, не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про можливість розгляду справи у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає повністю доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення п.12.1 ПДР України, що стало причиню дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний.

Факт скоєння ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП підтверджується наступними доказами, дослідженими судом:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 624003 від 25.03.2026 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 п. 12.1 Правил дорожнього руху України;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 624008 від 25.03.2026 року, в якому викладені обставини порушення ОСОБА_1 п.2.10.а. Правил дорожнього руху України;

- схемою до протоколу місця ДТП від 13.03.2026 року, в якій зазначено місце зіткнення та напрямок руху автомобіля;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , від 13.03.2026 р., згідно яких під час несення служби на СП ХТЗ м. Харків, пр. Героїв Харкова, 307 у складі екіпажу було зупинено транспортний засіб Audi А4 н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який є діючим військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_4 та згідно бази даних ІПНП перебуває в активному розшуку. В ході з`ясування обставин події було прийнято рішення доставити ОСОБА_1 до ВСП. Під час розмови ОСОБА_1 почав різкий рух на своєму авто, намагаючись зникнути, в зв`язку з чим вони почали переслідування порушника. Через деякий час автомобіль було виявлено біля СП «Високий» за адресою: с-ще Високий, вул. Ощепкова, 48-А. Зупинивши службовий автомобіль Peugeot 301 н/з НОМЕР_3 під кутом перед автомобілем Audi А4 н/з НОМЕР_2 , останній різко почав рух та здійснив зіткнення з правою частиною службового автомобіля в районі правого переднього крила та подальшому, намагаючись об`їхати службове авто, ОСОБА_1 здійснив зіткнення з задньою частиною службового авто в районі заднього бамперу, після чого, не впоравшись з керуванням, скоїв наїзд на бетонний блок та поїхав на великій швидкості у бік м. Мерефа. Порушника було втрачено під час подальшого переслідування за м. Мерефа;

- аналогічними поясненнями поліцейського ОСОБА_3 від13.03.2026 р.;

- рапортом поліцейського Шпилюкова А., згідно якого під час несення служби у складі екіпажу 4051 було отримано виклик «ДТП без потерпілих» на СП «Кемпінг» у с. Високий. По прибуттю на місце виклику було виявлено службовий автомобіль Peugeot 301 н/з НОМЕР_3 під керуванням інспектора ОСОБА_2 . Інший учасник ДТП поїхав з місця події. Було встановлено, що водій автомобіля Audi А4 н/з НОМЕР_2 , ОСОБА_1 згідно бази даних ІПНП перебуває в активному розшуку як СЗЧ Дезертир та на законну вимогу зупинки не відреагував, збільшив швидкість та з метою втечі розпочав небезпечне маневрування. Через деякий час його заблокували службовим авто Peugeot 301 н/з НОМЕР_3 на СП «Кемпінг» у с. Васищеве під кутом до автомобіля порушника. Після цього водій автомобіля Audi А4 різко почав рух та здійснив зіткнення з правою частиною службового автомобіля в районі правого переднього крила та подальшому, намагаючись об`їхати службове авто, ОСОБА_1 здійснив зіткнення з задньою частиною службового авто в районі заднього бамперу. Після цього, не впоравшись з керуванням, скоїв наїзд на бетонний блок та поїхав на великій швидкості у бік м. Мерефа. На місці події було складено схему ДТП, відібрано пояснення, проведено огляд поліцейського на стан алкогольного сп`яніння;

- відеозаписом з бодікамери поліцейського;

- рапортом про реєстрацію повідомлення про подію ДТП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до п.2.10.а Правил дорожнього руху України, разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На переконання суду, сукупності наявних в матеріалах справи доказів достатньо для доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення за правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст. 36 КпАП України при вчиненні особою двох або більше адміністративних правопорушень стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання щодо міри адміністративного стягнення, яке необхідно призначити ОСОБА_1 , враховуючи особу правопорушника, а саме те, що дані, які б з негативного боку його характеризували, суду не надані, враховуючи ступінь його вини у скоєному ним адміністративному правопорушенні, яка доведена матеріалами справи, а також обставини вчинення правопорушення, відсутність обставини, що обтяжують відповідальність та відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, суд дійшов висновку про необхідність піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у мінімальних межах санкцій ст.124, ст.122-4 КУпАП та призначає стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, вважаючи, що саме ця міра покарання буде достатньою для виправлення порушника та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 221, 283, 124, 122-4, 130 ч.4 КУпАП України, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про судовий збір», суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП та призначити адміністративне стягнення:

- за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн;

- за ст.122-4 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.36 КпАП України остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави на розрахунковий рахунок - UA 0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, МФО-899998, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код суду (ЄДРПОУ) - 02894007, судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.М. Якішина