Справа №587/417/26 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гончаренко Л. М.
Номер провадження 33/816/1067/26 Суддя-доповідач Косолап М. М.
Категорія 126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Косолап М.М., за участю захисника - Бикова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 27.02.2026, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фактично проживаючого АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 27.02.2026 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 665 гривень 60 копійок.

Судом установлено, що 29.01.2026 року о 16-02 год ОСОБА_2 в с. Сад Сумського району, Сумської області керував транспортним засобом Renault master, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування транспортними засобами, дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаною постановою захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою і просив її скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги, що події відбувались на блокпості. Під час зупинки транспортного засобу уповноваженим особам на блокпосту не передбачено пред`явлення інших документів, окрім документів, що посвідчують особу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

З відеозаписів з нагрудних камер поліцейських не встановлено факту керування транспортним засобом ОСОБА_2 у визначений в протоколі час та місці. Об`єктивних даних про перебування транспортного засобу в русі не відеозаписі немає, не зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.

Час вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №578567 та час початку відеозапису відрізняються. Відеозапис розпочався з 16 год 32 хв 17 сек і транспортний засіб не перебував у стані руху.

Позиція учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні захисник Биков Д.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити. Вказував, що ОСОБА_2 пройшов навчання в автошколі і має намір в законному порядку отримати посвідчення водія на території України.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце апеляційного розгляду, не повідомив про причини свого неприбуття, що відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Мотиви суду.

Вислухавши захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла наступного висновку.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (частина 2 статті 251 КУпАП)

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП ґрунтується на фактичних даних: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №578567 від 29.01.2026 (а.с. 1), постанови серії ЕНА №5572261 від 26.08.2025 якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 3), акту вилучення посвідчення водія (а.с. 4), диску з відеозаписом фіксації правопорушення (а.с. 5).

На підставі вказаних доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного рішення, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що 29.01.2026 року о 16-02 год ОСОБА_2 в с. Сад, Сумського району, Сумської області керував транспортним засобом Renault master, номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування транспортними засобами, дане правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив вимоги пункту 2.1. «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене частиною 5 статті 126 КУпАП.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Частина 5 статті 126 КУпАП, зокрема, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху).

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів встановлено, що ОСОБА_2 , був зупинений на блок посту, згідно його ж повідомлення під час складання протоколу, мешкає в Україні на підставі посвідки на проживання з 30.06.2015.

Як правильно встановив суддя місцевого суду, з наданої захисником копії посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що воно видане 17.02.2022 у Пермському краї РФ (а.с. 15).

Постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1992 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі - Положення), яке є обов`язковим в тому числі і для іноземних громадян.

Згідно з абзацом 5 пункту 30 Положення, посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Оскільки ОСОБА_2 проживає на території України з 30.06.2015, тому відповідно до вищевказаного Положення останній повинен був обміняти посвідчення водія іноземної держави. Про ці обставини ОСОБА_2 достеменно стало відомо 26.08.2025, при винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП.

Стороною захисту не надано судді місцевого суду та суду апеляційної інстанції доказів оскарження ОСОБА_3 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії ЕНА №5572261 від 26.08.2025 року.

Отже, 29.01.2026 ОСОБА_2 не мав права керування таким транспортним засобом, тому є суб`єктом відповідальності за статтею 126 КУпАП.

З відеозапису також встановлено, що транспортний засіб перебуває на блокпосту, ОСОБА_2 перебував на місці водія, не повідомляв про те, що не є водієм автомобіля. За наведеного доводи захисника про відсутність на відеозаписі факту безпосереднього руху автомобіля в час зазначений у протоколі -16 год 02 хв 29.01.2026 не спростовують висновки суду першої інстанції про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність вимоги на блокпосту посвідчення водія у ОСОБА_2 , зважаючи на наступне.

Відповідно до пункту 15 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, патрулям на території, де встановлено особливий режим, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема перевіряти в осіб документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти до органів або підрозділів Національної поліції для встановлення особи; у разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які перевозяться зазначеними особами.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Наведені положення закону спростовують доводи апеляційної скарги захисника про незаконність вимоги про пред`явлення посвідчення водія на блокпосту.

Надана захисником суду апеляційної інстанції довідка № 03 від 16.02.2026 щодо проходження ОСОБА_2 з 16.02.2026 навчання на право керування транспортними засобами категорії «В», тобто після складання протоколу про адміністративне правопорушення, жодним чином не впливає на висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.

Апеляційний суд переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення суддя суду першої інстанції розглянула справу на підставі доказів зібраних особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, надавши їм відповідну оцінку, визнавши їх достатніми у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.

Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статті 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.

Керуючись статтею 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 27.02.2026 відносно ОСОБА_2 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Бикова Д.О. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуКосолап М. М.