Номер провадження: 33/813/266/26
Головуючий у першій інстанції Іванов В. В.
Доповідач Артеменко І. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Артеменко І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Подуст Т.П.,

особи, яка притягується до відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника Соколенка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 10.12.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,60 грн.

ОСОБА_1 визнано винним у порушенні вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.01.2001 №1306 (далі-ПДР), які полягали в тому, що він 16.10.2025 о 14:20 год. керував транспортним засобом «Саб 9000», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Різовській, 5, в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest, результат якого 1,34 ‰, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 10.12.2025, закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Скарга обґрунтована тим, що:

- місцевим судом порушені норми матеріального і процесуального права, оскаржена постанова суду ґрунтується на припущеннях, без належних та допустимих доказів, є незаконною;

-матеріали справи не містять доказів руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ;

- огляд на стан сп`яніння є недійсним, у зв`язку з тим, що проведений з порушенням ст.266 КУпАП. Суд не звернув увагу, що він не погоджувався з результатами Драгеру і його прохання поліцейським про проходження експертизи було проігноровано;

- діяння, зазначене в протоколі, це керування «з явними ознаками алкогольного сп`яніння», а не «в стані алкогольного сп`яніння», як визначено ч.1 ст.130 КУпАП та в п 2.9а ПДР. Суд вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення від 16.10.2025.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та захисник Соколенко А.О. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності, захисника в її інтересах, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за кваліфікуючими ознаками: керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння суду було надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №485100 від 16.10.2025, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 16.10.2025 о 14:20 год. керував транспортним засобом «Саб 9000», д.н.з. НОМЕР_1 , в м.Одесі по вул.Різовській, 5, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нечітка хода, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 7510, ARMF0280, проба №1135, позитивна, результат огляду 1,34 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 ;

- роздруківка результатів освідування за допомогою алкотестера «Драгер», відповідно до якої результат складає 1,34 ‰;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.10.2025, в яких зокрема зазначено, що він був на похоронах та випив на проводах, розуміє, що не повинен був цього робити, але, на жаль, порушив, ніколи себе цього не позволяв, розуміє, що винний;

- відеозаписи з бодікамер поліцейських, якими зафіксовано, що поліцейські приїхали за викликом на 102 на місце скоєння ДТП. Під час спілкування з учасниками події встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Саб 9000», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Сузукі вітара», д.н.з. НОМЕР_2 . ОСОБА_1 не заперечував своєї вини у спричиненні зазначеної ДТП. Під час спілкування поліцейських з ОСОБА_1 , у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, які були наголошені і сам ОСОБА_1 не заперечував їх наявності, зазначивши, що він проїхав лише декілька кварталів, був на похоронах (помінках), трохи випив та просив працівників поліції не фіксувати даний факт. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти на місці огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager», на що ОСОБА_1 погодився. Здійснивши сім спроб, останній раз результат тестування приладом «Drager Alcotest 0280» встановив наявність у ОСОБА_1 факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, а саме: зафіксовано 1,34 ‰ алкоголю в організмі. При цьому, слід зазначити, що після продування ОСОБА_1 приладу «Drager Alcotest 0280» другий раз поліцейський зазначив, що продування приладу було зроблено добре (зокрема: «Ви дуже добре впорались»), але прилад ніякого результату не видав (хоча поліцейський наголосив, що прилад пише про наявність алкоголю у роті, на що ОСОБА_1 зазначив про наявність у нього лише допустимої норми, але не більше), тоді поліцейський, пославшись на не спрацювання приладу, запропонував продути прилад далі, поки не отримано результат 1,34 проміле (таймінг запису 10:15-11:50). На запитання поліцейського щодо погодження з результатом огляду, ОСОБА_1 надав негативну відповідь (таймінг запису 16:25-16:30). Поліцейський повідомив про складення адмінматеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП, на що ОСОБА_1 висловив бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я (таймінг запису на 16:30 17:17). На питання поліцейського: «Ви хочете туди поїхати?», ОСОБА_1 зазначив: «Навіщо ви інкримінуєте мені те, що в мене норма вище дозволеного?», тоді інший співробітник поліції зазначив: «Там абсолютно такий самий прилад» (таймінг запису 17:17-17:32). ОСОБА_1 , не заперечуючи факти вживання алкоголю в незначному об`ємі та керування ним транспортним засобом, запитував у поліцейських навіщо вони це роблять. При цьому поліцейські, належним чином не відреагувавши на бажання особи пройти огляд у медзакладі, роздрукували чек результату огляду, роз`яснили права та обов`язки, відібрали письмові пояснення, склали адмінматеріали за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, з якими ознайомлено водія під підпис, та відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

- довідки старшого інспектора ВАП УПП в Одеській області І.Нагих про не притягнення ОСОБА_1 протягом року до відповідальності за ст.130 КУпАП та отримання посвідчення водія.

Суд першої інстанції вважав, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні підтверджена вказаними доказами у справі.

Разом з тим, такий висновок судом першої інстанції зроблений на підставі неповно досліджених доказів та їх неналежної оцінки, тому погодитись з цим висновком неможливо.

За змістом статтей 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчиненні адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності. При розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд, повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зазначене свідчить, що підстави для складання протоколу виникають за фактом вчинення правопорушення та наявності відомостей, які вказують на склад адміністративного проступку, зокрема його об`єктивну сторону.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Саб 9000» д.н.з. НОМЕР_1 , 16.10.2025 о 14:25 не заперечувався ОСОБА_1 під час складання адмінматеріалів, що підтверджується наявними відеозаписами, та підтверджено постановою Приморського районного суду м.Одеси від 12.12.2025 у справі № 522/23899/25, яка, за інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень, станом на час розгляду цієї справи набрала законної сили. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Водночас, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі Порядок). Приписи Інструкції та Порядку застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами інших нормативних актів.

Згідно зі ст.266 КУпАП, п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 3 розділу І Інструкції визначено ознаки алкогольного сп`яніння. За положеннями Інструкції визначення ознак щодо можливості знаходження водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських.

У розумінні вимог ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, під час проведення якого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, матеріали яких обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, з результатами проведеного поліцейським огляду, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення відповідного огляду в інших закладах забороняється.

Аналогічне положення міститься і в п.7 Розділу І Інструкції, зокрема у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За положеннями абз 2 п.5 Порядку підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що, зокрема, висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (п.6 Порядку). Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (п.7 Порядку).

Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що після огляду, проведеного поліцейським, ОСОБА_1 , не погодившись з його результатами, висловив поліцейським однозначне бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що поліцейські належним чином не відреагували, приступивши до складання адміністративних матеріалів, що з огляду на зазначені положення абз. 2 п.5 Порядку та ст.266 КУпАП свідчить про проведення огляду з порушенням встановленого порядку, наслідком чого є його недійсність, та відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. У зв`язку з цим суд першої інстанції неправильно застосував положення ч.1 ст.130 КУпАП та безпідставно наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта про недійсність проведеного поліцейським огляду, у зв`язку з непогодженням з його результатами та ігнорування поліцейськими бажання водія пройти огляд в медзакладі, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Апеляційним судом враховано, що відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

У рішенні від 22.12.2010 №23-рп/2010 Конституційний Суд України виснував, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості та вимог ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів та доведення вини особи покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Судом апеляційної інстанції враховано, що у справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.201, заява № 36673/04) ЄСПЛ, серед іншого, ЄСПЛ зазначив, що суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

При цьому сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, яке ставиться їй в вину, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282).

Дослідивши всі докази у справі в їх сукупності, слід визнати, що вони не підтверджують «поза розумним сумнівом» факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за обставин, зазначених у складеному протоколі, а тому не можуть бути розцінені як такі, що беззаперечно вказують на доведеність його винуватості у порушенні п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При встановлених обставинах інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням положень, викладених у зазначених рішеннях Європейського суду з прав людини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, апеляційний суд дійшов висновку, що наявною сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Артеменко