ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , непрацюючого, та його захисника адвоката Кирницького Г. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кирницького Г. І. на постанову судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2026 року,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 175447, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 21 лютого 2026 року о 23 год 20 хв. в с. Кам`яна на автодорозі сполучення Чернівці-Сторожинець керував транспортним засобом FIAT д. н. з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка та не чітка хода, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Кирницьким Г. І. було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисного - ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване

ЄУНСС: 723/871/26 Головуючий у І інстанції: Бужора В. Т.

Номер провадження: 33/822/162/26 Головуючий суддя : Давній В. П.

судове рішення. Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 175447 складений з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що його підзахисний не керував вищевказаним транспортним засобом.

Стверджує, що відеозапис з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення не є безперервним, а тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.

Вважає, що матеріали справи не містять жодної інформації щодо відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння (п. 11 Р. ІІ Інструкції № 1376, ст. 268 КУпАП). Відсутні відомості про відсторонення від права керування ТЗ, у порядку ст. 266 КУпАП.

Відсутність постанови про адміністративне правопорушення, яке стало підставою для законної зупинки, на думку апелянта, являється доказом безпідставної зупинки та неправомірного притягнення до відповідальності, а похідні документи, в тому числі протокол незаконними.

Вказує, що працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; не вручено копію протоколу.

Заслухавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кирницького Г. І., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд задовольнити її з підстав наведених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не дотримався.

Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 175447 від 22.02.2026 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.

Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).

Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.

З наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції щодо складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 вбачається, що відеозапис розпочинається з того, як транспортний засіб FIAT д. н. з. НОМЕР_2 стоїть в нерухомому стані, оточений прикордонниками. ОСОБА_1 сидить зі сторони пасажира у стяжках. ОСОБА_1 вказує поліцейському, що не керував транспортним засобом. При цьому, працівники поліції, не зазначивши суті адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обставин, які давали їм підстави вважати, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, одразу запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager».

Також, вказаною посадовою особою не було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП; відсутня процедура виявлення ознак алкогольного сп`яніння.

Не містять матеріали справи і доказів про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, у порядку ст. 266 КУпАП.

Зазначені обставини були підтверджені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, як в суді першої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду.

При цьому, він категорично заперечував факт зупинки його автомобіля поліцейськими, так і факт керування ним вищевказаним транспортним засобом.

Звертав увагу суду на те, що огляд на стан сп`яніння законодавство пов`язує виключно з фактом зупинки транспортного засобу. Знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху, не є доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено ряд порушень при складанні працівниками патрульної поліції зазначеного протоколу, зокрема ст. 256 КУпАП, п. 2.6. Порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, ч. 11 розділу 2 Інструкції, ч. 4 ст. 256 КУпАП.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що обов`язок збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в статті 62 Конституції України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 21.02.2026 року о 23:20 год в с. Кам`яна на автодорозі сполучення Чернівці-Сторожинець транспортним засобом FIAT д. н. з. НОМЕР_2 .

Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не містить моменту зупинки ОСОБА_1 , а починається із моменту коли автомобіль вже не рухомий та оточений прикордонниками, при цьому, ОСОБА_1 перебуває на пасажирському сидінні у стяжках.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не доведений, а тому він не може бути суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оскільки безпосередньо уповноваженою особою не було встановлено сам факт керування особою транспортним засобом до його зупинки, подальша вимога інспектора поліції до даної особи пройти огляд на стан сп`яніння, носить неправомірний характер.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а судом першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не було звернуто уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим, постанова суду про притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 адвоката Кирницького Г. І. - задовольнити.

Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя

Чернівецького апеляційного суду В. П. Давній