ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1205/26 Справа № 212/1713/26 Суддя у 1-й інстанції - Зімін М. В. Суддя у 2-й інстанції - Стародуб О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Стародуб О.Г., при секретарі Нікітюк В.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Морозова В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. на постанову судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 05 лютого 2026 року о 00 год. 04 хв. в м. Кривий Ріг мкрн. 5-й Зарічний, 97, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Кіа Оптіма, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Alcotest та в спеціалізованому медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Морозов В.Ю. просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд допустив спрощений підхід при розгляді справи, не досконало дослідив матеріали та не взяв до уваги грубі порушення працівників поліції під час їх складання, що призвело до безпідставного застосування стягнення. Зазначає, що ОСОБА_1 з інкримінованим йому правопорушенням не згоден, свою вину не визнає та вважає, що адміністративний матеріал складений відносно нього не відповідає вимогам законодавства, порушує його право на повний, об`єктивний та неупереджений розгляд справи. Суд не перевірив законність зупинки транспортного засобу, внаслідок чого законність первинної зупинки та допустимість усіх подальших доказів викликають сумнів. Вказує на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. На його думку, фіксація особи вже на автозаправній станції не може свідчити про те, що така особа здійснювала керування транспортним засобом. Зазначає, що виклик іншого екіпажу для проведення огляду, свідчить про відсутність належної процесуальної фіксації події з моменту її виявлення, що порушує принцип безперервності та достовірності доказування. Зауважує, що у матеріалах справи відсутні відео докази ознак алкогольного сп`яніння, які надали б можливість зробити висновок того, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом з ознаками алкогольними сп`яніння. Під час складання протоколу працівники поліції не роз`яснювали ОСОБА_1 його права та порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 було належним чином було роз`яснено право на проходження огляду у закладі охорони здоров`я, а також відсутнє до медичного закладу для проведення відповідного огляду. Матеріали справи не містять відомості про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення. Зазначає, що працівником поліції не було вказано причину зупинки транспортного засобу. Наголошує, що працівниками поліції не було дотримано встановленої законом процедури фіксації відмови від проходження огляду, оскільки така відмова повинна бути зафіксована в присутності двох свідків. Крім того, матеріали справи не містять належних відомостей щодо спеціального технічного засобу, за допомогою якого працівники поліції пропонували провести огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 не виконав, що й призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583279 від 05 лютого 2026 року, згідно якого 05.02.2026 о 00:04:00 в м. Кривий Ріг мкрн. 5-й Зарічний, 97, водій ОСОБА_1 керував ТЗ Кіа Оптіма, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Alcotest та в спеціалізованому медичному закладі у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом до протоколу, на якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Кіа Оптіма, д.н.з. НОМЕР_1 та факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер так і в медичному закладі, а також факт розуміння ОСОБА_1 наслідків такої відмови.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, не проводився у зв`язку з відмовою від проходження огляду.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Роз`ясненням про відсторонення від права керування транспортним засобом.

Рапортом працівника поліції від 05.12.2026 року, згідно якого під час несення служби за адресою м. Кривий Ріг Покровський район мкрн. 5-й Зарічний, 97, згідно ст. 35 п. 7 ЗУ «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб Кіа Оптіма, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Було запропоновано пройти огляд у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився. Складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та ознайомлено з місцем та датою розгляду матеріалів. Відповідно до ст. 266 КУпАП відсторонено від керування. Посвідчення водія не вилучалось, оскільки було пред`явлене через систему Дія.

Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі підозри про перебування водія у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Аналіз статей 130 та 266 КУпАП в їх взаємозв`язку свідчить про те, що відповідальність за відмову від проходження огляду настає у випадку відмови від любого запропонованого (в разі підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням його порядку проведення.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вважаю що вимоги інструкції жодним чином не порушені та дії працівників поліції жодним чином не суперечать вимогам вищевказаної Інструкції, яка передбачає порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.

В розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є не доказом, а джерелом доказів, тобто фактичних даних, наоснові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в розумінні, є доказом у справі про адміністративне правопорушення. З огляду на справу, що розглядається, у протоколі містяться фактичні дані про час та місце вчинення правопорушення, особу правопорушника, про застосування технічних засобів для виявлення правопорушення. Тому протокол про адміністративне правопорушення є допустимим та належним джерелом доказів. А висновок про наявність складу правопорушення в діях особи відносно якої складено протокол, дійсно є уявленням особи, що склала протокол, про наявність правопорушення, яке в суді повинно бути підтверджено відповідними доказами.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі і самому протоколу про адміністративне правопорушення, здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції поклав не лише протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , а в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).

Протокол про адміністративне правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені належними, допустимими та достатніми доказами, тому підстави для визнання протоколу недопустимим доказом у суду відсутні.

Долучений до протоколу відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, а також порядку проходження огляду спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, який містить власноручний підпис ОСОБА_1 та долученим до протоколу відеозаписом.

Оглянутим відеозаписом спростовуються також доводи захисника про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також неповідомлення останньому про причини зупинки.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність зупинки транспортного засобу не можуть бути взяті до уваги, оскільки транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинений під час дії комендантської години.

Незгода водія із причинами зупинки, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п.2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння на увагу не заслуговують, оскільки виявлення таких ознак покладається на працівника поліції та відбувається за оцінкою поліцейського під час спілкування з водієм та в подальшому може слугувати підставою для пропонування пройти відповідний огляд.

Під час спілкування з ОСОБА_1 працівник поліції повідомив його про те, що від нього чутно запах алкоголю, вбачається тремтіння пальців рук та поведінка останнього не відповідає обстановці та запропонував пройти огляд для визначення стану сп`яніння.

Доводи про неналежну фіксацію відмови, так як така відмова повинна бути зафіксована в присутності двох свідків, на увагу не заслуговують, оскільки присутність таких є необхідною у разі, якщо немає можливості застосування технічних засобів відеозапису, на що вказує ст. 266 КУпАП. Однак така можливість була реалізована працівниками поліції, оскільки під час відмови ОСОБА_1 від огляду застосовувались технічні засоби відеозапису. Матеріали вказаного відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Долучення до протоколу про адміністративне правопорушення відомостей щодо спеціального технічного засобу, за допомогою якого працівники поліції пропонували провести огляд на стан алкогольного сп`яніння законом не передбачено, тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Відсутність у матеріалах справи відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за аналогічні порушення апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не впливають на обсяг вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, і не є підставою для скасування оскаржуваного рішення судді.

Отже, оцінюючи кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, апеляційний суд вважає їх належним, допустимим та достовірним, а їх сукупність є достатньою щодо доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, переконливих доводів, які б вказували на істотні порушення, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Вид і розмір адміністративного стягнення суддею визначені відповідно до вимог ст. 33 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Морозова В.Ю. залишити без задоволення.

Постанову судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя