П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., за участі секретаря Боти О.І., особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Ільтьо А.М., прокурора Сакалош К.В. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , незаміжня, з вищою освітою, тимчасово не працює за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

07.01.2026 до суду надійшов протокол №146 від 10.02.2026, яким стверджується, що ОСОБА_1 , яка обіймала посаду спеціаліста відділу документального забезпечення Закарпатської обласної прокуратури до 30 серпня 2024 року та будучи суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, як суб?єкт декларування, який припиняє діяльність, пов?язану виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та яка є суб?єктом відповідальності згідно підпункту в) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (державний службовець), в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 01.06.2025 опублікувала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями «При звільненні», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказано, що ОСОБА_2 була зобов?язана подати декларацію як суб?єкт декларування, який припинив діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше. Однак, як вбачається з матеріалів перевірки, зокрема даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_2 не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями «При звільненні» у встановлений строк до 29.09.2024, а подала її без поважних причин лише 01.06.2025 о 19:27 год., тобто несвоєчасно про що свідчать дані з Єдиного державно реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування НАЗК за посиланням: https://public.nazk.gov.ua/documents/4695d059-a62d-4890-ac17-89f65f39d764.

Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вказала, що з технічних причин в роботі Реєстру не було можливості подати декларацію. Просила суд закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення за малозначністю. Стверджувала, що строки притягнення її до адміністративної відповідальності спливли.

25.02.2026 адвокат Ільтьо А.М. подав клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В судовому засіданні просив закрити провадження за строками, або за малозначністю вчиненого ОСОБА_1 діяння.

В судовому засіданні прокурор Сакалош К.В. обставини, викладені в протоколі підтримав, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 було роз`яснено про необхідність подачі декларацій. ОСОБА_1 була звільнена 30.08.2024 та відповідно мусила подати декларацію перед звільненням. У ОСОБА_1 був досвід подачі декларації такого типу. З питань виникнення у неї труднощів при поданні декларації ОСОБА_1 не зверталась.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 було роз`яснено про необхідність подачі декларацій. Вона особисто 31.03.2025 повідомляла ОСОБА_1 про необхідність подання щорічної декларації через СМС. З питань надання технічної допомоги при поданні декларації ОСОБА_1 не зверталась.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши вищевказані протоколи та матеріали, додані до таких, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, доведена в повному обсязі та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом №146 від 10.02.2026; наказом від 20.05.2024 №282 к про призначення ОСОБА_1 на посаду державної служби з 04.06.2024, наказ від 21.08.2024 №576к про звільнення ОСОБА_1 з посади державної служби 30.08.2024, розписка ОСОБА_1 про зобов`язання подати декларацію перед звільненням за період не охоплений раніше поданими деклараціями та декларацію після звільнення за 2024 рік до 01.04.2025, знімком екрану з вебсайту ЄДРД з датою подання ОСОБА_1 декларації при звільненні за період 04.06.2024 по 30.08.2024 01.06.2025, лист НАЗК, адресований Департаменту СР НП від 10.12.2025, в якому інформовано, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію тощо.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме ОСОБА_2 не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями «При звільненні» у встановлений строк до 29.09.2024, а подала її без поважних причин лише 01.06.2025 о 19:27 год.

Суд кваліфікує дії м за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП як несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування.

Щодо закриття провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Листом від 10.12.2025 НАЗК інформувало Департамент СР НП України про те, що ОСОБА_1 несвоєчасно подала декларацію.

Таким чином, на думку суду, саме 10.12.2025 орган уповноважений складати протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП отримав інформацію про вчинення ОСОБА_1 корупційного правопорушень, а тому саме дата 10.12.2025 є днем виявлення правопорушення.

Тож, з матеріалів справи вбачається, що правопорушення виявлене 10.12.2025, події правопорушення мали місце 29.09.2024 (гранична дата до якої необхідно було подати декларацію при звільненні), а тому на момент розгляду справи судом строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 4 ст. 38 КУпАП, не закінчився.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстави для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення зі спливом шестимісячного строку притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

Крім того, суд не вбачає можливості звільнення що ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю діяння, враховуючи суспільну небезпечність вчиненого адміністративного правопорушення, натомість вважає, що можливо призначити адміністративне стягнення в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вищезазначене, характер вчинених правопорушень, особу порушника, зокрема те, що раніше до адміністративної відповідальності за вчинення корупційних правопорушень не притягувалася, ступінь її вини, суспільну небезпеку вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з урахуванням положень ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ст. 40-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 29, 31, 33-35, 38, 40-1, 172-6, 221, 256, 276, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов