Справа № 473/1167/26
П О С Т А Н О В А

іменем України

"01" квітня 2026 р. місто Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Зубар Н.Б., за участю секретаря судових засідань Нікітченко М.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, згідно з протоколом зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , обліковий номер картки платника податків згідно відповіді на запит суду від 20.03.2026 р. особу не можливо однозначно ідентифікувати

В С Т А Н О В И В:

У протоколі серія ВАД №875260 від 12.03.2026 року поліцейським, який склав цей протокол, зазначено що: «25.02.2026 р. близько 12-00 год. ОСОБА_1 , знаходячись в приміщенні ломбарду-обміннику за адресою АДРЕСА_2 , вчинив хуліганські дії відносно знайомої ОСОБА_2 , а саме, перебуваючи в громадському місці, виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим своїми діями принизив людську честь та мораль». Потерпілою в протоколі вказана ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 до суду не прибув, повістку у формі смс-повідомлення отримав на номер телефону, що вказано поліцією в протоколі про адміністративне правопорушення.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №875260 від 12.03.2026 року судом досліджені матеріали провадження та встановлено, що згідно з рапортом чергового Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області від 25.02.2026 року поліцією було отримано заяву та зареєстровано як погроза вбивством (фізичною розправою), а саме про те, що 25.02.2026 р. о 12-50 год. надійшла заява про те, що за адресою м.Вознесенськ вул.Київська 163 звернулась до поліції ОСОБА_3 , 1992 р.н., про те, що наглядно знайомий ОСОБА_4 погрожує фізичною розправою, але реальних дій не чинить.

В протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.02.2026 р. ОСОБА_2 зазначила, що 25.02.2026 р. близько 12-00 год. в приміщенні ломбарду раніше знайомий ОСОБА_5 погрожував фізичною розправою та заявниця просить провести профілактичну бесіду.

В письмових поясненнях ОСОБА_2 від 25.02.2026 року працівникам поліції вказала, що близько 12-00 год. 25.02.2026 р. вона перебувала в приміщенні ломбарду по вул.Київській в м.Вознесенськ, де здійснювала обмін іноземної валюти. До ломбарду зайшов раніше знайомий ОСОБА_6 , де останній мешкає їй не відомо, але в районі автовокзалу та почав знімати її на свій мобільний телефон, при цьому виражався нецензурною лайкою в її бік, що супроводжувалось погрозами фізичною розправою, при цьому реальних дій не чинив. Після цього він пішов у невідомому їй напрямку.

ОСОБА_7 надала працівникам поліції пояснення 12.03.2026 року про те, що вона працює в пункті обміну валют, який розташований за адресою АДРЕСА_2 . 25.02.2026 р. близько 11-40 год. до обмінника завітала їхня постійна клієнтка на ім`я ОСОБА_8 . Через деякий час до приміщення зайшов невідомий чоловік. В цей час як ОСОБА_8 та невідомий чоловік зустрілись поглядом, вказаний чоловік почав агресивно себе поводити по відношенню до ОСОБА_8 , підвищував голос, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим принизив людську гідність та честь. Дана подія відбувалась у громадському місці, а саме в приміщенні ломбарду та обмінника валют.

ОСОБА_1 працівникам поліції 12.03.2026 року пояснив, що 25.02.2026 р. близько 12-00 год. він разом зі своєю співмешканкою були в центрі міста Вознесенськ, в цей час вони зайшли до ломбарду за адресою АДРЕСА_2 щоб придбати новий телефон. Зайшовши до ломбарду, він одразу впізнав знайому йому ОСОБА_8 , яка проживає по сусідству із його близькими родичами, але ніяких ознак він не подавав. В цей час ОСОБА_8 , побачивши його, почала говорити до нього з упередженим ставленням, щоб він на неї не дивився. Вказав, що оскільки між ними присутні неприязні відносини, на її обурення він відповів словесно і цензурно, а саме, те, що «вони бариги, що будуть відповідати за все», після чого пішли з ломбарду та сіли до таксі й поїхали. Зазначив, що він ніяких протиправних дій не вчиняв.

Крім того, до матеріалів справи було долучено відео, яке було оглянуто в судовому засіданні.

Надані відео не містять доказового значення та не підтверджують інформації, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки на першому відео чути лише як жінка каже «угрожав же», відео більше не містить звуку, відео фактично без звуку, далі хлопець заходить в приміщення, махає руками в бік жінок, виходить з приміщення, все відбувається досить швидко запис "E:_9965 (1).MP4".

Інше відео фіксує вулицю Київську десь в районі автовокзалу, чути як їдуть машини, гавкають собаки та видно будинок, поруч якого чоловік та хлопчик з велосипедами, чи розмовляють про щось вони - не чути. - відео "E:_9966 (1).MP4"

Отже на відео даних про нецензурну лайку чи образливе чіпляння з боку ОСОБА_1 , до громадян не зафіксовано.

Крім того навіть не ясно чи то ОСОБА_1 на відео чи ні, так як його впізнання по відео ні з ким не проводилося та доказів цього матеріали справи не містять.

Даних про нецензурну лайку надані відео не містять.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, суд враховує, що за змістом статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Barbera, Messeguand, Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Тоді як винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст.62 Конституції України.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки надані докази поза розумним сумнівом не доводять вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, тому на підставі положень ст.247 КУпАП провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, оскільки поліція не довела належними доказами поза розумним сумнівом вини у вчиненні правопорушення та всіх ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Щодо питання про повернення протоколу, то суд вважає, що це право, а не обов`язок суду приймати рішення про повернення протоколу. Тим більше, що згідно із Постановою від 02 вересня 2021 року справа №11-97 сап20 Велика Палата Верховного Суду зазначила таке:

«74. Норми КУпАП, які встановлюють процедуру адміністративного розслідування і стадію розгляду справи уповноваженим органом (судом), не містять законодавчих положень, які б за окресленої правової ситуації передбачали можливість повертати справу про адміністративне правопорушення для дооформлення протоколу й належного виконання вимог статті 256 цього Кодексу у частині забезпечення присутності порушника в суді. Водночас немає й процесуальних норм, які б забороняли, зокрема, судді, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, вимагати від уповноваженого органу виконати належним чином вимоги процесуального закону щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і його реалізації таким чином, щоб можна було вирішити питання про винність особи у вчиненні адміністративного проступку з дотриманням строків розгляду і без порушення прав особи порушника чи осіб, які потерпіли від дій останнього. Принаймні чітких й однозначних положень, які б дозволяли чи забороняли повертати протоколи для забезпечення присутності порушника під час розгляду справи, процесуальне адміністративно-деліктне законодавство не містить.

89. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відсутність чітко встановленого законом порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення або неузгодженість його складових унеможливлює настання відповідальності судді за свободу суддівського розсуду, тобто можливість судді обирати (визначати) найбільш оптимальний варіант рішення (дії) з кількох юридично допустимих його (її) варіантів».

Крім того, після повернення протоколу посадовій особі, що його склала, жодні виправлення до протоколу вже внесені не можуть бути, оскільки згідно п.6 та п.7 Розділу ІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»: «Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено».

Керуючись ст.ст.173, п.1 ч.1 ст.247, 283-285 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП- закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Б.Зубар