ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року

місто Чернігів

Справа №751/10422/25

Провадження №3/751/16/26

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова, Ченцова С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

27.11.2026 року, о 16 год 24 хв, у м. Чернігові, по вул. Жабинського, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Murano, реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, проводився за допомогою приладу Драгер ARLM-0324 на місці, проба позитивна 2,25 ‰ проміле. Водій із результатом згоден.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судові засідання, 10.02.2026 року та 23.03.2026 року, особа, стосовно якої складений протокол, ОСОБА_1 та його адвокат Станкевич Ю.В. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно.

23.03.2026 року захисник Станкевич Ю.В., в системі «Електронний суд», подав заяву про проведення судового засідання без його участі та участі ОСОБА_1 . Також, захисник надав пояснення по суті справи, відповідно до яких просить закрити провадження у справі щодо ОСОБА_2 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КупАП, у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено.

Враховуючи завдання провадження в справі про адміністративне правопорушення, правові висновки ЄСПЛ щодо пріоритету публічного інтересу над приватним, вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його адвоката Станкевича Ю.В.

У поданих письмових поясненнях захисник зазначає, що у даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння.

У даному випадку огляд проведено з порушенням визначеного порядку його проведення. Крім того, з огляду на з`ясування фактичних обставин, доказів відсутності підстав зупинки транспортного засобу, тиску на водія автомобіля, дії працівників поліції по зупиненню транспортного засобу не відповідають вимогам Закону України «Про Національну поліцію».

Також, у направленні ОСОБА_1 на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не зазначено номер протоколу до якого це направлення належить, що свідчить про те, що вказаний документ, як і всі документи щодо притягнення до адмінвідповідальності, складались за відсутності ОСОБА_1 .

Щодо відеофіксації зупинки ОСОБА_1 , проведення огляду та складання на водія протоколу про адміністративні правопорушення, зазначає таке. Із боді камери працівників поліції, ОСОБА_1 було зупинено для перевірки документів, при цьому останній. зважаючи на пізній час, наявність проблем зі здоров`ям своєї матері та тривалий шлях який він подолав до цього з Семенівського району Чернігівської області, обурився щодо безпідставних дій працівників патрульної поліції.

Тобто, на відео з боді камери працівників поліції не вбачається, щоб працівники поліції спілкувались з ОСОБА_1 , та у ході спілкування у них з`явились підстави вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. На відео не видно, які ознаки спонукнули на проведення огляду сп`яніння. Хоча це прямо передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735.

Більше того, з відеозапису фіксації вчинення адмінправопорушення видно, що ОСОБА_1 веде себе спокійно, явних ознак алкогольного сп`яніння немає.

Оскільки ОСОБА_1 здійснює евакуацію, з прикордонних населених пунктів Чернігівської області, постраждалих від військових дій населення, останній 27.11.2025 повертався додому після важкого трудового дня, мав суттєві негативні сімейні обставини щодо погіршення стану здоров`я матері, тривалої поїздки за кермом, перебував у стресі. Ці чинники вплинули на його самопочуття, стан та можливу поведінку при спілкуванні з працівниками поліції.

ОСОБА_1 відповідально відноситься до своєї роботи, дозволити собі прибути на роботу в стані алкогольного сп`яніння для нього є недопустимим.

Інші належні та допустимі докази, що підтверджують вчинення особою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні, що позбавляє можливості вирішити питання про наявність складу правопорушення.

Крім того, у працівників поліції були відсутні правові підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з незаконною зупинкою ОСОБА_1 .

Вичерпний перелік підстав для зупинки водія транспортного засобу міститься у ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затверджений постановою КМУ від 29.12.2021.

Зазначає, що працівники поліції не можуть зупинити водія з підстави перевірки документів. Також, поліцейські не мають права зупинити водія з підстави необхідності проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки підстави для проведення такого огляду поліцейські можуть встановити вже після зупинки транспортного засобу.

Вивчивши матеріали справи : відомості у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 525355 від 27.11.2025 року; результат тестування, відповідно до якого результат огляду позитивний - 2,25 ‰ проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 27.11.2025 року, відповідно до якого огляд проведено у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук; направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 27.11.2025 року; відеозапис до протоколу ЕПР1 № 525355; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6235457 від 27.11.2025 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП; рапорт інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП, Ляшиченко А.В. від 27.11.2025 року, доходжу такого висновку.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Цією ж статтею передбачено чим встановлюються ці дані.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із вимогами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Крім того, ст. 53 вказаного Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 525355 від 27.11.2025 року, складеному щодо ОСОБА_1 , порушення сформульоване наступним чином: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, у силу положень ст. 251 КУпАП.

Із переглянутого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського (а.с.7), працівниками поліції в екіпажі Вікінг-112, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію», зупинено транспортний засіб Nissan Murano, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Поліцейським проінформовано водія про причину зупинення ним транспортного засобу, а саме: водія повідомлено, що на службовий планшет надійшло орієнтування про те, що водій транспортного засобу Nissan Murano, реєстраційний номер НОМЕР_1 може перебувати у стані алкогольного сп`яніння. Під час встановлення особи водія, у ході спілкування поліцейськими, у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. На запитання поліцейського чи вживав водій алкоголь, останній та жінка, яка перебувала поруч на пасажирському сидінні, повідомили, що пару годин тому вживали слабоалкогольні напої. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, на що останній погодився. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Драгер ARLM-0324 на місці, результат огляду позитивний 2,25 ‰ проміле. З результатом алкотестеру водій погодився та поставив свій підпис.

У подальшому, працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення, зі змістом якого ознайомлено ОСОБА_1 , роз`яснено його права, про що останній поставив підпис у протоколі.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Пункт 2.9а Правил дорожнього руху, забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 розділу І вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Отже, виконання вимог поліцейського пройти огляд є обов`язком водія, який після проведення огляду та у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейських у визначеному законом порядку.

Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, ОСОБА_1 на місці проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, з результатами огляду погодився, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу до компетентних органів не звертався, і матеріали справи таких не містять.

Посилання захисника на те, що у ОСОБА_1 явних ознак алкогольного сп`яніння немає, не заслуговують на увагу, так як це спростовується відеозаписом події, згідно з яким в останнього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, які встановлені працівником поліції у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, виявлені поліцейським у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, були вказані в Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук (а.с.5).

Відтак, доводи захисника Станкевича Ю.В. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Відповідно до статті 8 пункту 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 року, зі змінами, внесеними Європейською угодою, якою доповнено Конвенцію про дорожній рух, від 01.05.1971 року, зі змінами та доповненнями, в національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, які стосуються керування під впливом алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю в крові, а у відповідних випадках - у повітрі, що видихається, перевищення якого є несумісним з керуванням транспортним засобом. Так, п. 7 ч. ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої 09.11.2015 року № 1452/735, встановлено допустимий вміст алкоголю в крові 0,2 проміле.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Оцінюючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вирішуючи питання про призначення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 , суд враховує, що правопорушення вчинено у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, вік та особу правопорушника, до адміністративної відповідальності протягом поточного року за ст. 130 КУпАП не притягувався; тому на нього слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в сумі 605 гривень 60 копійок підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 23, 33-35, 40-1, 130 ч. 1, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (Отримувач коштів : ГУК у Черніг. обл /21081300; КОД ; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; Рахунок UA0025001; КБКД 21081300; Призначення платежу *; 21081300).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача : UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.М. Ченцова