Справа № 461/1586/25 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/811/431/26 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної - адвоката Чорненького Віталія Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Чорненького Віталія Ігоровича на постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 20 лютого 2025 року о 23 год. 45 хв. у м. Львові на пл. Різні, 13, керував транспортним засобом марки «AUDI A6», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення огляду у медичному закладі, у встановленому законом порядку, відмовився. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, адвокат Чорненький В.І.., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою повернути справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх обставин правопорушення.

Повідомляє, що ОСОБА_1 погодився добровільно пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а працівники поліції ввели його в оману, не роз`яснили йому від чого він відмовляється.

Наголошує, що ОСОБА_1 не здійснював повноцінної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції некоректно запропонували йому пройти огляд.

Звертає увагу, що матеріали справи двічі було повернуто для доофрмлення, під час допиту працівник поліції визнав, що ним було допущено порушення під час оформлення матеріалів, а саме, що він не чітко роз`яснив водію права та обов`язки, та не запропонував надати йому пояснення по суті справи.

Зазначає, що суддею задоволено клопотання про допит усіх працівників поліції, які були на місці події, проте не надіслано відповідних повісток та не допитано даних працівників поліції. Окрім того, судом не заслухано пояснень ОСОБА_1 , під час прийняття рішення він перебував в медичному закладі, не наведено доказів на яких ґрунтується висновок суду, не повідомлено належним чином ОСОБА_1 про час там місце розгляду справи.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав, адвокат Чорненький В.І., просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Чорненького В.І., апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №252463 від 21 лютого 2025 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проведення огляду у медичному закладі, у встановленому законом порядку, відмовився.;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №252481 від 21 лютого 2026 року (а.с. 3), з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 2.10 а ПДР України;

- копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №252489 від 21 лютого 2026 року (а.с. 4), з якого вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 13.1 ПДР України;

- направлянням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 6),з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 , виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці, порушення координації рухів), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від якого він відмовився;

- копією пояснень ОСОБА_2 (а.с. 7), з яких вбачається, що водій транспортного засобу «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з його автомобілем «Skoda» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишив місце події;

- інформацією із рапорта старшого лейтенанта поліції І.Фока (а.с. 8), відповідно до якого працівники поліції було виявлено транспортний засіб «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , під час опитування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різки запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідала обстановці, порушення координації рухів, у зв`язку із чим, йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він відмовився. Також, під час опитування було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив ДТП та залишив місце події.

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який не виконував законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, опитування водія під час виявлено, що транспортний засіб має пошкодження, а у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю, нестійка хода,невиразна вимова). ОСОБА_1 повідомив патрульним, що вживав алкоголь, після чого погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції надано водію герметично запаковану трубочку, перевірено прилад «Драгер» (чистий), після чого водій переривав видих та тричі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, окрім того патрульні роз`яснили йому наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, розпочав заперечувати, що вживав алкоголь та керував транспортним засобом. Окрім того, працівниками поліції роз`яснено водію його права та обов`язки, повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, ознайомлено водія з протоколом.

Твердження апелянта, що працівники ввели водія ОСОБА_1 в оману, не роз`яснили, від чого від відмовляється, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спростовуються відеозаписом, описаним вище за текстом, з якого вбачається, що жодного упередженого ставлення в працівників поліції до ОСОБА_1 та тиску на нього не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, оскільки водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від якого він неодноразово відмовився, роз`яснено наслідки його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, окрім того, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник, дії працівників поліції у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 267 КУпАП, не оскаржували.

Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки патрульні некоректно запропонували йому пройти такий огляд, апеляційний суд відхиляє, оскільки патрульні неодноразово пропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, роз`яснювали наслідки відмови від проходження такого огляду, що підтверджується відеозаписом, долученим до матеріалів спавши.

Доводи сторони захисту, що матеріали справи двічі поверталися для дооформлення, а також про визнання працівником поліції окремих недоліків під час складання адміністративних матеріалів, не є підставою для скасування постанови суду чи закриття провадження у справі, оскільки сам по собі факт повернення матеріалів для дооформлення свідчить виключно про необхідність усунення неточностей і не вказує на відсутність події чи складу адміністративного правопорушення.

Твердження апелянта, що працівник поліції не в повному обсязі роз`яснив водію його права та обов`язки, а також не запропонував надати пояснення, не спростовують встановлених судом обставин правопорушення та не впливають на правильність кваліфікації дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Аргументи апелянта, що судом не допитано всіх працівників поліції, які були присутні на місці події, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності , та затягування розгляду справи.

Доводи апелянта, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскілки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційним судом встановлено, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №252463 від 21 лютого 2025 року, в суді першої інстанції тривав з 27 лютого 2025 року до 17 лютого 2026 року. Протягом зазначеного часу ОСОБА_1 неодноразово було належним чином залучено до участі у розгляді справи, про дату, час та місце судових засідань він повідомлявся у встановленому законом порядку.

Водночас неявка ОСОБА_1 в останнє судове засідання не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки така неявка не перешкоджала розгляду справи по суті, а також не свідчить про порушення його права на захист.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Чорненького В.І. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 ,до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Чорненького Віталія Ігоровича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.