Справа № 675/461/26
Провадження № 3/675/121/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Столковський В. І., з участю: секретаря судового засідання Хом`як І. Г., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст. 173-2 ч.ч. 1, 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

У протоколі про адміністративне правопорушення від 25 березня 2026 року серії ВАД № 420278 зазначено, що 17 березня 2026 року о 00 год 15 хв гр. ОСОБА_1 поблизу будинку АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювалася на її адресу грубою брутальною лайкою та вдарив долонею руки в обличчя, не спричинивши тілесних ушкоджень, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення від 25 березня 2026 року серії ВАД № 420279 зазначено, що 17 березня 2026 року о 00 год 15 хв гр. ОСОБА_1 поблизу будинку АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме: висловлювалася на її адресу грубою брутальною лайкою та вдарив долонею руки в обличчя, не спричинивши тілесних ушкоджень, в присутності неповнолітнього пасинка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого була завдана шкода його психічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнав. Пояснив, що 17 березня 2026 року після опівночі до будинку, де він проживає, прийшла його дружина ОСОБА_2 , будучи напідпитку. ОСОБА_2 розбудила його та сказала, що потрібно поговорити. Коли вони вийшли на вулицю, ОСОБА_2 вдарила його пляшкою по обличчю, а він у відповідь дав їй ляпаса. Під час конфлікту вони обзивали одне одного грубою брутальною лайкою.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю із наступних підстав.

За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Оцінка доказів, як це регламентовано ст. 252 КУпАП, здійснюється за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Враховуючи рішення Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування ст. 32 Конвенції, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в судовому процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Згідно практики Європейського Суду з прав людини адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Натомість відповідно до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Разом з тим, вважаю, що матеріали справи обставин, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, не підтверджують.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства (далі - Закон).

Пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У свою чергу, особа, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі ( п. 8 ст. 1 Закону).

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство. Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цих правопорушень є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілим внаслідок дій саме цієї особи.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

У той час, як під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуацію, у якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Самі по собі нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що працівників поліції було викликано ОСОБА_2 , згідно рапорту інспектора-чергового Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Кичатого О. В. від 17 березня 2026 року колишній чоловік вчиняв фізичне насильство щодо ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтвердила, що 16 березня 2026 року у вечірню пору вона із ОСОБА_4 вживала спиртні напої. У подальшому близько 24 год 00 хв вони вирішили навідати її чоловіка ОСОБА_1 , із яким ОСОБА_2 не підтримує подружні відносини. Коли потерпіла зайшла до будинку, ОСОБА_1 лежав у ліжку з іншою жінкою. Останній відразу почав нецензурно виловлюватися у її сторону. У подальшому вони разом вийшли на вулицю, де словесний конфлікт між ними продовжився. Тому ОСОБА_2 вдарила ОСОБА_1 пляшкою, яку тримала в руках, по обличчю. У відповідь ОСОБА_1 наніс їй удар долонею по лицю. Потерпіла пояснила, що у неї із чоловіком склалися неприязні стосунки, а тому час від часу між ними виникають конфлікти, особливо після вживання алкогольних напоїв. Її неповнолітній син ОСОБА_3 чув, що відбувався конфлікт, але очевидцем застосування фізичного чи психологічного насильства не був, оскільки перебував на значній відстані від учасників конфлікту.

Свідок ОСОБА_4 надав суду аналогічні показання. Вказав, що він із потерпілою вживав у магазині спиртні напої. Оскільки вони не мали куди подітися, то вирішили піти до ОСОБА_1 , щоб за місцем його проживання продовжити застілля. Коли потерпіла зайшла до будинку, то виявила, що ОСОБА_1 лежить у ліжку з іншою жінкою. Надалі вони почали з`ясовувати стосунки, в ході чого нецензурно висловлювалися одне до одного. Конфлікт продовжився на вулиці. Однак свідок не бачив, щоб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 били одне одного. Свідок також вказав, що неповнолітній син потерпілої ОСОБА_3 чув, що відбувався конфлікт, але очевидцем застосування фізичного чи психологічного насильства не був, оскільки перебував на значній відстані від учасників конфлікту.

З огляду на наведені пояснення ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 , вбачається, що подружжя ОСОБА_5 перебуває у стані конфлікту, що триває, пов`язаного із неприязними відносинами та ревнощами.

На думку судді, докази, які містяться у матеріалах справи, не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

При цьому взаємні нецензурна лайка, образи та застосування фізичного насильства в межах конфлікту, який склався між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даних проступків.

Щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно неповнолітнього пасинка ОСОБА_3 , то з матеріалів справи вбачається, що він очевидцем конфлікту не був.

Сукупність наведених обставин свідчить про відсутність у матеріалах справи переконливих доказів, що доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим вважаю за можливе до цих правовідносин застосувати п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 7, 173-2 ч.ч. 1, 2, 245, 247 п. 1, 251, 252, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. І. Столковський