Справа № 127/7229/26
Провадження № 3/127/1501/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., у ході розгляду адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 185 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.02.2026 серії ВАД № 324127: «28.02.2026 о 18:30 год у АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 ігнорував законне розпорядження поліцейського прослідувати для складання адміністративного матеріалу з метою припинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідно до звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.05.2025 № Е 2285638 при цьому поводив себе зухвало, зачинився у транспортному засобі, чим чинив злісну непокору законному розпорядженню працівника поліції».

До судового засідання ОСОБА_1 не з`явився по невідомій суду причині, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2026 про привід ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 12:05 год 27.03.2025, не виконано.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, інформація щодо дати призначення справи до судового розгляду була розміщена на сайті https://vnm.vn.court.gov.ua.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Відтак, для наявності об`єктивної сторони складу означеного адміністративного правопорушення обов`язковою є наявність однієї з таких умов:

- висловлення працівником поліції, при виконанні ним службових обов`язків, особі законного розпорядження, тобто розпорядження, яке ґрунтується на вимогах чинного законодавства, та злісна непокора особи цьому розпорядженні;

- висловлення працівником поліції, при виконанні ним службових обов`язків, особі законної вимоги, тобто вимоги, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, та злісна непокора особи цій вимозі.

Слово "непокора", як зазначає законодавець, означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги чи розпорядження. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.

Не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185 КУпАП, непокора особи висловленому працівником поліції розпорядженню або вимозі, що суперечать закону, або не передбачені ним, або не ґрунтуються за фактичних обставин на наявних повноваженнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не наділяє суд повноваженнями самостійно збирати докази та самостійно встановлювати в діях особи склад адміністративного правопорушення, елементи якого не зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення особою, яка складала протокол, зазначено суть вимоги працівника поліції, висловленої в адресу ОСОБА_1 , а саме: прослідувати для складання адміністративного матеріалу з метою припинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зокрема, статтею 210-1 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно зі ст. 235 КУпАП, справи про такі адміністративні правопорушення розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Органи Нацполіції не уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень статті 255 КУпАП, органи Нацполіції не уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно з ч. 6 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.

Відповідно до ч. 8 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 279-9 КУпАП, У разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як видно, положення ч. 1 ст. 277-2, ч.6 ст. 258, ч. 8 ст. 258 КУпАП передбачають забезпечення участі особи в розгляді справи про адміністративне правопорушення. передбачене ст. 210-1 КУпАП шляхом виклику такої особи повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. А нез`явлення цієї особи, належним чином повідомленої, не перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 277-2, ч. 6 ст. 258, ч. 8 ст. 258 та інших норм КУпАП не покладають на особу обов`язку з`явитись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для розгляду справи про адміністративне правопорушення. передбачене ст. 210-1 КУпАП на підставі усної вимоги працівника поліції.

Рівно як і положення Закону України «Про національну поліцію» не наділяють поліцейських повноваженнями вимагати від особи прослідувати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП.

Поряд з цим, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМ України від 16 травня 2024 р. № 560, наділяє поліцейських повноваженнями проводити адміністративне затримання осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 та 210-1 КУпАП. Про що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП не зазначено взагалі.

Таким чином, викладені в протоколі обставини не підтверджуються наявними у справі доказами, а сам протокол від 28.02.2026 року не містить відомостей, якій саме законній вимозі або розпорядженню злісно не підкорився ОСОБА_1 ..

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вказане суд дійшов висновку, що наданими матеріалами не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 185, ст.ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: