Справа № 526/652/26
Провадження № 3/526/239/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВП № 1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не працює, ідентифікаційний код невстановлений,

за ст. 173-2 ч.1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

26 лютого 2026 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_2 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинено насильство психічного та фізичного характеру, зокрема висловлювала погрози (образи, нецензурну лайку) в бік свого чоловіка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а також умисно давала ляпаси та штовхала, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілого.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить дата в протоколі про адміністративне правопорушення про ознайомлення з місцем та часу розгляду справи. Клопотання про перенесення розгляду справи від неї не надходило.

Частина 2 ст. 268 КУпАП не передбачає обов`язкову присутність при розгляді справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за 173-2 ч.1 КУпАП.

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи положення ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, зокрема даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, рапортом оперативного чергового, письмовими поясненнями очевидців даної події, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, довідкою про непритягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Враховуючи викладене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Виходячи з матеріалів справи, тяжкості вчиненого правопорушення, відношення до скоєного, вважаю, що ОСОБА_1 слід піддати стягненню у вигляді штрафу, так як саме таке адміністративне стягнення буде необхідним і справедливим з метою запобігання вчинення правопорушень в подальшому.

Враховуючи середній ризик небезпеки відповідно до форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, позитивну характеристику за місцем проживання, суд не вбачає необхідності направляти ОСОБА_1 для проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на 3 місяці, як-то визначено ст. 28 вказаного закону та ст. 39-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 401, 173-2 ч.1 , 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

- визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП України та піддати стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340.

Стягти з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665.60 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу 680 грн., а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд, строк пред`явлення до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: Л. В. Максименко