Справа № 943/1969/25 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 33/811/139/26 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу ОСОБА_2 за ч.1 ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Коченаш Юлії Костянтинівни на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 16 січня 2026 року,

встановив :

Постановою судді Буського районного суду Львівської області від 16 січня 2026 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) в дохід держави із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на один рік.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122-2 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачених статтею 38 КУпАП строків притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 08 жовтня 2025 року о 22 год. 21 хв. на вул. Богдана Хмельницького, 1 у с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, поданого за допомогою включених проблискових маячків червоного кольору на службовому автомобілі марки «Renault Daster», р.н. НОМЕР_2 , та продовжив рух, збільшивши при цьому швидкість, чим порушив вимоги пункту 2.4 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Крім того, 08 жовтня 2025 року о 22 год. 21 хв. на вул. Богдана Хмельницького, 1 у с. Старий Милятин Золочівського району Львівської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), а від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився під відеозапис, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову судді захисник адвокат Коченаш Ю.К. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а провадження в справі за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що з матеріалів справи та долученого відеозапису вбачається, що службовий автомобіль поліції рухався у зустрічному напрямку відносно транспортного засобу ОСОБА_1 , а проблискові маячки були увімкнуті під час зустрічного роз`їзду, а відтак, за таких обставин водій об`єктивно не міг однозначно сприйняти подані сигнали як вимогу зупинки, оскільки вони не мали чіткої адресності та могли бути сприйняті як виконання поліцейськими службового завдання або прямування на виклик.

Окрім цього, зауважує, що покликання працівників на нібито «не перемикання дальнього світла фар» не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, оскільки технічні характеристики відеозапису не дозволяють достовірно встановити, яке саме світло було увімкнене.

Стверджує, що ОСОБА_1 після проїзду патрульного автомобіля продовжив рух у своєму напрямку, не усвідомлюючи, що подані сигнали стосуються саме його.

Вказує, що ОСОБА_1 поводився спокійно та адекватно, не чинив опору, а його поведінка була зумовлена погіршенням стану здоров`я. Зазначає, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, цього дня звертався до фельдшера з приводу артеріального тиску, постійно приймає лікарські препарати, що підтверджується відповідною довідкою.

Вважає, що поліцейський не встановив та не назвав жодної передбаченої законом ознаки алкогольного сп`яніння, водночас безпідставно запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, не врахувавши, при цьому, стан здоров`я водія.

На думку апелянта, ОСОБА_1 не висловлював категоричної відмови від проходження огляду, а його поведінка була зумовлена хвилюванням та станом здоров`я. Щодо запаху алкоголю з порожнини рота, який ОСОБА_1 начебто не заперечував, то судом не враховано, що останній послідовно заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння та пояснював, що не вживає алкоголю у зв`язку зі станом здоров`я.

Вважає, що висновок поліцейського про наявність запаху алкоголю є суб`єктивним та не підтверджується жодними доказами.

Стверджує, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є незаконною, а відтак пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з подальшим складанням протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП ж неправомірними.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 09.10.2025 серії ЕПР1 № 477716; протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП від 09.10.2025 серії ЕПР1 № 477716; рапортом інспектора СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області Євгена Скорини від 09.10.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 08.10.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі; відеозаписом події, що мала місце 08.10-09.10.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медзакладі категорично відмовився. Йому було роз`яснено наслідки такої відмови.

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Надуманими є доводи апелянта про відсутність підстав для законної зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а також те, що останній не мав об`єктивної можливості сприйняти подані поліцією сигнали, як вимогу зупинки, та такі спростовуються рапортом поліцейського, а також долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Відповідно до рапорту інспектора інспектора СРПП ВП №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області Євгена Скорини від 09.10.2025, 08.10.2025, під час патрулювання було виявлено автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався назустріч службовому автомобілю поліції та водій вказаного автомобіля не перемкнув дальнє світло фар на ближнє. У зв`язку з цим було прийнято рішення про зупинку вказаного автомобіля та на службовому автомобілі Рено Дастер, було увімкнено проблискові маячки синього та червоного кольорів про зупинку, проте водій автомобіля ВАЗ не виконав вимогу про зупинку та збільшив швидкість. У результаті переслідування цього автомобіля його було зупинено на вул. Б.Хмельницбького, 64 у с. Старий Милятин. В ході спілкування з водієм автомобіля ВВАЗ 2106 ОСОБА_1 в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився.

Вказане підтверджується відеозаписом події, з якого вбачається, що поліцейський автомобіль за допомогою проблискових маячків намагався зупинити автомобіль марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який втікав від працівників поліції, не виконуючи законної вимоги про зупинку транспортного засобу, а в подальшому заїхав на подвір`я житлового будинку в с. Старий Милятин, де в подальшому відбулось спілкування із поліцейськими, що спростовує відповідні доводи апелянта в цій частині.

Також на відео зафіксовано, що у ході спілкування із поліцейським та встановлення особи ОСОБА_1 , що у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що повідомлено ОСОБА_1 , що є підставою для проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, або у медичному закладі.

Крім того, суд апеляційний суд не бере до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, алкогольних напоїв не вживає та приймає ліки, оскільки такі повністю спростовуються дослідженим відеозаписом події, де на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Драгер», як і в медичному закладі, ОСОБА_1 фактично відмовився, ігноруючи законні пропозиції поліцейського та намагався уникнути такого освідування, внаслідок чого поліцейським складено протокол відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незгода сторони захисту з оцінкою місцевим судом доказів у даній справі не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, та узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Згідно з вимогами ст.ст. 33, 34 КУпАП суддя, при накладенні стягнення на ОСОБА_1 врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність, і обґрунтовано визначив вид та розмір стягнення, що в повній мірі відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинені правопорушення, а також відповідає і меті виховання особи, що їх вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

З врахуванням того, що подія мала місце 08.10.2025, суддя підставно закрив провадження за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Коченаш Юлії Констянтинівни залишити без задоволення.

Постанову Буського районного суду Львівської області від 16 січня 2026 рокув справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА