Провадження № 3/369/2587/26
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25.03.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Куценко М.О., розглянувши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права, передбачені ст. 268 КУпАП особі у судовому засіданні роз`яснені.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 506504 від 07.11.2025 року 07.11.2025 о 22.20 год. по вулиці Білогородській, 126/72 в м. Боярка водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився в установленому законом порядку на місці зупинки із застосуванням приладу алкотестер Драгер.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення за складеним протоколом не визнав та пояснив наступне. 04.11.2025 року його товариш з м. Боярка - ОСОБА_2 попросив в нього автомобіль, для перевозу особистих речей на що він погодився та дав йому свій автомобіль - Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 . 07.11.2025 року ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3 та сказав, що хоче повернути авто. Вони домовились зустрітись в м. Боярка, де проживав ОСОБА_2 . Коли вони зустрілись то автомобіль стояв на тому ж місці, яке відображено на відео надане працівниками поліції. Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вирішили випити алкогольних напоїв, Білоус зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4 з яким разом працюють та попросив поїхати за кермом його автомобіля з м. Борка додому в м. Київ. Микола погодився та сказав що після роботи приїде. Зазначає, що після спільного дозвілля, близько 21 години ОСОБА_5 пішов додому, а ОСОБА_1 пішов до свого авто, чекати на ОСОБА_6 . Поки чекав, вирішив полагодити пічку опалення, яка час від часу не працювала. Для чого сів на водійське сидіння та почав лагодити. Зазначає що автомобілем не керував. Не заперечує що перебував в стані алкогольного сп`яніння, разом з тим зазначає, що авто перебувало без руху на цьому місці весь день. В цей час під`їхали працівники поліції, які почали вимагати проходження огляду на стан сп`яніння, про те що він не керував транспортним засобом не хотіли чути. В результаті бесіди з працівниками поліції, які наполягали на проходженні тесту на стан сп`яніння за допомогою алкотестера він пройшов його на місці, результати якого показали перевищення норми. Разом з тим стверджує, що автомобілем не керував та не заперечує що вживав алкоголь.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Супрун Д. В. просив провадження у справі закрити, посилаючись на письмове клопотання наявне в матеріалах справи. Вказує, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, оскільки не керував ним, про що говорив працівникам поліції на відеозаписі (22.27 год 47 сек та 22.30 год. 50 сек запису) на що останні не звертали увагу. Крім того, зазначає що запис є неповним, оскільки містить лише окремий фрагмент з місця оформлення матеріалів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 07.11.2025 року був на роботі на своїй робочій зміні. З ОСОБА_1 працюють на одному підприємстві. Йому зателефонував ОСОБА_1 та попросив забрати його автомобіль з м. Боярки, оскільки останній збирався вживати алкоголь зі своїми друзями. ОСОБА_7 погодився, разом з тим пояснив, що зможе приїхати не раніше 22.00 год., оскільки буде на робочій зміні до 21.00 год. Зазначає, що ОСОБА_1 часто просить його бути за кермом його автомобіля, оскільки часто себе недобре почуває в наслідок отриманих травм в результаті ракетної атаки. 07.11.2025 року, після зміни взяв таксі та поїхав до міста обумовленого з ОСОБА_4 , але доїжджаючи до місця зустрічі побачив евакуатор, який віз автомобіль ОСОБА_1 - Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 . Після чого зустрівся з ОСОБА_1 та вони разом на таксі повернулись додому.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, необхідним справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП провадженням закрити, з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245 , 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в якості доказу винуватості ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення працівниками поліції надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 506504 від 07.11.2025; роздруківку тестування на алкоголь із застосуванням приладу алкотестер Драгер 6810; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; чистий (не заповнений) бланк направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції без дати; диск з відеозаписом долучений до протоколу.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння з порушенням вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає виключно за умови доведеності факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння, або відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Разом з цим ОСОБА_1 заперечує, що керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за обставин зазначених в протоколі. Показання ОСОБА_1 підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4 наданими в судовому засіданні .

В якості доказу до матеріалів справи працівниками поліції долучений диск з відеозаписом.

Як вбачається із долученого до протоколу відеозапису відеофіксація розпочинається із спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , при цьому транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 знаходиться припаркований поза межами проїжджої частини. При перегляді відеозапису ОСОБА_1 двічі зазначає, що не керував транспортним засобом.

Так, досліджений в судовому засіданні відеозапис, не підтверджує керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не спростовує пояснень наданих останнім та свідком в судовому засіданні.

За таких обставин, матеріалами справи не доведено один із обов`язкових елементів об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а саме - факт керування транспортним засобом Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 за обставин викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 283КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі "Лучанінова проти України", від 15.05.2018 року у справі "Надточій проти України", який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі N 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Салабіаку проти Франції" від 07.10.88 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність особи саме за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, але будь-яких беззаперечних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, матеріали справи не містять.

Отже, сумніви, які виникли при встановленні обставин справи при її розгляді, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності (поза розумним сумнівом) події та складу адміністративного правопорушення.

Пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується у разі накладення адміністративного стягнення. Оскільки провадження по справі підлягає закриттю, то судовий збір з ОСОБА_1 не стягується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 221, 247, 268, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за протоколом про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Суддя Михайло КУЦЕНКО