Провадження № 3/211/300/26
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2026 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сарат Н.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, справа 211/13684/25 та № 211/643/25.

Постановою суду від 06 березня 2026 року справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 211/13684/25 та № 211/643/25 за ст. 173-2 ч. 1, 173-2 ч. 1 КУпАП об`єднано в одне провадження та присвоно єдиний номер № 211/13643/25 .

Так згідно протоколу 000465 від 16.11.2025 року вказано, що 16.11.2025 року о 10-00 год. гр. ОСОБА_1 за адресою проживання АДРЕСА_1 вчинив домашнє насилля дії психологічного характеру стосовно дружини ОСОБА_2 , писам повідомлення з нецензурною лайкою, погрожував забрати їх спільну дитину, постійно ходив слідом, знімав на телефон, провокував, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї та порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», № 2229-VІІІ від 07.12.2017,ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу 201412 від 14.11.2025 року вказано, що 13.10.2025 року о 22-15 год. гр. ОСОБА_1 за адресою проживання АДРЕСА_1 вчинив домашнє економічне насилля дії психологічного характеру стосовно дружини ОСОБА_2 , забороняв виходити на роботу, тримав у квартирі, ображав нецензурною лайкою, чим вчинив психологічне та економічне насильство в сім`ї та порушив ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», № 2229-VІІІ від 07.12.2017,ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

У суді представник ОСОБА_1 - адвокат Морозова О.С. пояснила, що ОСОБА_1 вину не визнає, правопорушень не вчиняв, надала письмові пояснення та заперечення на протоколи згідно з чого, вбачається, що 14 листопада 2025 року інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області ДПП ст. лейтенантом ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 201412, за ознаками частини 1 статті 173-2 КУпАП. Так за змістом протоколу вбачається в графі склад адміністративного правопорушення наступне: « 13 жовтня 2025 р. о 22 год. 15 хв за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного та економічного характеру, а саме не пускав у квартиру, забороняв ходити на роботу, ображав нецензурною лайкою.».

Так, 13 листопада 2025 року до правоохоронних органів зателефонувала ОСОБА_4 з питанням того, що не має можливості потрапити до житла, та лише о 23:52:47 того ж дня ( як вбачається із відеозапису бодікамери) представник правоохоронних органів запропонували ОСОБА_4 декілька варіантів розвитку подій як вона може потрапити до квартири, та оформити виклик поліції, зокрема: Пропозиція викликати МЧС; Надалі написати заяву про домашнє насилля або заяву про припинення вчинення домашнього насилля. Тобто фактично, під час виклику правоохоронних органів, не було факту фіксації домашнього насилля. Із заяви ОСОБА_4 , яка наявна в матеріалах справи вбачається наступне: «Прошу органа національної поліції розібратися із ситуацією яка трапилась 13.11.2025, близько 22:15. Я прийшла додому адреса АДРЕСА_1 намагалась відкрити двері ключем, але були закриті на засов в середині квартири…». Тобто за змістом заяви, відсутня вказівка заявниці про домашнє насилля, у той же час вбачається намір заявниці потрапити до житлового приміщення. Надалі за змістом тієї ж заяви ОСОБА_4 пише: « Раніше біли такі ситуації неоднократно, не пускає нас з дитиною додому.» Тут важливо відмітити, що весь час коли ОСОБА_4 спілкувалась з представниками поліції як з ночі 13 листопада 2025 року так і вночі 14 листопада 2025 року, вона спілкувалась одна, без дитини! Тобто питання потрапляння дитини додому не було, оскільки ( як можна зрозуміти зі слів, дитина була вдома та спала разом з батьком). Тому фактично бажання ОСОБА_5 закрити свої особисті невдоволення порядком організації її життя, нібито потребами в безпеці дитини є прикладом маніпуляції та демонструють навіть в даній ситуації видання бажаного за дійсне, оскільки навіть пишучи заяву про себе ОСОБА_6 всюди писала потреби дитини у той час як самої дитини з нею не було.

За матеріалами справи не вбачається жодного документу, який би підтверджував факт того, що ОСОБА_2 є власницею або ж прописана чи має посвідчення ВПО за адресою проживання саме в квартирі АДРЕСА_2 . Відібрання пояснень у ОСОБА_5 , з яких нібито вбачається що вона проживає за вказаною адресою 11 років не є належним доказом наявності в неї правової підставки користування відповідним житловим приміщенням, що вказує на неможливість приймати нею рішення про завдання навмисної шкоди майну яке їй не належить, та яким вона не має право користуватись.

Приймаючи вказане, матеріали справи не містять жодних доказів дій ОСОБА_1 направлених на домашнє насилля, так само як і не містять доказів умислу. Зокрема у графі пояснень у самому протоколі серії ВАВ №201412, складеному 14.11.2025 року, ОСОБА_1 чітко зазначив: Я спав. Дружина приїхала вночі. Поліція мене розбудила. Про що він же говорив і на відео. Це свідчить про відсутність будь-яких активних дій з боку ОСОБА_7 , тим більше умисних. Варто відзначити, що судова практика неодноразово зазначає, що суб`єктивне твердження одного з учасників конфлікту без підтвердження іншими належними доказами не є підставою для висновку про вину (див. Постанова ВС від 16.04.2019 у справі № 761/4735/17).

Щодо посилання на відео та у заяві ОСОБА_4 про переживання за дитину варто відмітити наступне. Первинно, матеріли справи про адміністративне правопорушення не містять ні копій свідоцтва про народження дитини, ні навіть самого зображення дитини яка нібито перебувала в небезпеці,- на відео, тому фактично неможливо встановити факт того що вночі 13 листопада 2025 року при намаганні ОСОБА_4 потрапити до житлового приміщення де співвласником є ОСОБА_8 , остання керувалась інтересами першочергово дитини, а не власними. Так само, як і органи поліції потрапивши до квартири не встановили факт того що «дитина, яка за словами ОСОБА_5 перебувала в небезпеці» є цілою та неушкодженою.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Приймаючи вказане до уваги, навіть якщо у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є дитина, проте органи поліції своїми діями порушили норми сімейного законодавства, оскільки не маючи жодних правових підстав: -ні рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав; -ні рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір?ю; - ні заяви про викрадення малолітньої дитини безпідставно стали на сторону матері, порушивши права батька ( як нематеріальні, так і матеріальні.

Крм того, надані заперечення з приводу матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2025 року інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області ДПП капралом поліції Іщенко Артуром Геннадійовичем був складений протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАВ № 000465 за ознаками частини 1 статті 173-2 КУпАП ( надалі протокол). Так за змістом протоколу вбачається в графі склад адміністративного правопорушення наступне: « 16.11.2025 року о 10 год.00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив домашнє насилля психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме виражений в словесних погрозах, вимиканням світла та інтернету, писав сповіщення на мобільний телефон з нецензурною лексикою, погрожував забрати спільну дитину та постійно ходив слідом, знімав на мобільний телефон та провокував. Чим своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру, яке завдало шкоди психічному здоров?ю громадянці ОСОБА_2 ».

Проаналізувавши заяву ОСОБА_4 що її чоловік чинити домашнє насилля шляхом: ОСОБА_9 погроз далі за матерілами справи вбачаєтьтся, що фактично погроз не було були фрази як ОСОБА_5 так і ОСОБА_7 в присутності сина, що кожен з батьків говорив що забере дитину собі- тобто фактично вирішення сімейних питань; Вимикав світло та інтернет- на жаль, ми живемо в час відключень світла, в період яких під час відключення світла пропадає зв?язок, інтернет тощо, і матеріали справи не містять доказів прямого вимикання саме чоловіком світла та інтернету поза межами загальних виключень по місту; Писав мобільні сповіщення- даний аргумент ОСОБА_6 наводила ще 13-14 листопада 2025 року, нових повідомлень не було ( крім того матеріли справи не містять ні скрінів з телефону змісту повідомлень, ні іншим чином встановленої дати та змісту повідомлень) - в даному випадку важливо акцентувати, що відповідно до постанови по справі №520/10195/22, суд підтверджує: одні й ті самі дії не можуть кваліфікуватися повторно без нових ознак правопорушення; Постійно ходить, знімає на телефон та провокує формування розпливчасте з урахуванням того, що ОСОБА_10 з пояснень на відео вказує що усі ці дії робить не він а ОСОБА_6 , тому фактично це вкотре демонструє складову сімейного непорозуміння, а не насильства. За змістом протоколу вказана фраза формальна: завдана шкода психічному здоров?ю, - однак дане твердження нічим не підтверджено, зокрема: відсутній факт звернення до психолога; де висновок ( психіатра чи психолога) про наявність в неї відповідних проблем внаслідок тих чи інших обставин; на відео ОСОБА_11 відмовляється від переїзду в притулок.

Законодавець передбачив, що формою домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру є економічне насильство.

З вище перерахованого ОСОБА_4 нічим не обмежена.

Порушення з боку співробітників поліції в тому, що вони чинили психологічний тиск на ОСОБА_1 , а саме: маніпуючи «зробити мужеский поступок- уїхать кудись» ( Clip- 8 14:38:55), перепитуючи чи бажає ви на «неї» (Юлію) складати протокол, у відповідь отримуючи фразу: «Мені сказали писать… хай залишається в суді будем розбиратись»; повідомляючи, що до суда дитина буде з мамою ( Clip-9 14:56:37); повідомляючи що опікун сина мама і вона приймає рішення щодо нього ( Clip-10 14:58:36).

Приймаючи вказане, ОСОБА_1 , після ознайомлення з матеріалами давної справи буде подана скарга до вищих органів на дії інспекторів поліції, з метою притягнення останніх до відповідальності. Проаналізувавши матеріали справи, вбачається наявність непорозумінь та сімейних конфлфіктів, у пари які варто вирішувати або шляхом медіації, або з використанням послуг адвокатів, або намагатись особисто віднайти діалог, однак матеріали справи аж ніяк не містять ознак домашнього насилля з боку чоловіка.

Просить суд у відповідності до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 перед тим як зрізати двері, вона годину стукала у двері, він не відчиняв, вона телефонувала його батькові, приходили всі сусіди. Вона викликала поліцію так як переживала за сина. Поліція приїхала, також стукали хвилин 20, ніхто не відкривав. І після цього викликали рятувальну службу і зрізали дрері. Після чого вийшов чоловік та сказав, що вони спали, що відбувається. Дитина злякалася. ОСОБА_1 розповідав дитині, що мама погана, виламала їм двері. Син сказав їй, що вони не спали просто тато сказав не підходити до дверей. Чоловік не позбавлений батьківських прав, рішень про визнання місця проживання дитини не має. ОСОБА_2 в той день перебувала на роботі, після чого сказала чоловікові ОСОБА_1 , що зайде до подруги.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він парульний працівник поліції, він приїхав на виклик 16.11.2025 року викликала ОСОБА_4 з приводу домашнього насилля, яке саме не пам`ятає. Конфлікту не пам`ятає, дитини також не пам`ятає, вони там були години дві, ОСОБА_13 їх зустріла біля під`їзду, з нею також були подруги та сусіди. Вони увійшли до приміщення квартири, не пам`ятає з чийого дозволу. В квартирі був чоловік, міжкімнатні двері зняті. Свідок з напарником та ОСОБА_14 ю увійшли до квартири. Всіх обставин свідок не пам`ятає, але у них був конфлікт з приводу дитини.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 13-14 листопада 2025 року вночі йому зателефонувала ОСОБА_13 та сказала, що ОСОБА_7 не впускає її до квартири . Він відповів, щоб вони розбиралися самі між собою. Потім він зателефонував ОСОБА_7 той не взяв слухавку. Родину ОСОБА_14 знає близько 7 років, допомагав ОСОБА_7 відвозити речі ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_16 телефонувала то була сама. Про родину він нічого поганого не знає. На той момент вони проживали разом.

З відеодоказу не вбачається, що відносно ОСОБА_13 чи відносно дитини з боку ОСОБА_17 були вчинені, якісь протиправні дії.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Матеріали справи не містять доказів дій ОСОБА_1 направлених на домашнє насилля, так само як і не містять доказів умислу.

Суб`єктивне твердження одного з учасників конфлікту без підтвердження іншими належними доказами не є підставою для висновку про вину (див. Постанова ВС від 16.04.2019 у справі № 761/4735/17).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 2. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не позбавлений батьківських прав; рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір?ю немає; заяви про викрадення малолітньої дитини від матері немає, доказів загрози дитині від батька немає.

Законодавець передбачив, що формою домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру є економічне насильство.

З вище перерахованого ОСОБА_13 нічим не обмежена, доказів зворотнього в матеріалах спраив немає, їх також не надала і сама ОСОБА_18 .

Положеннями ч.1 ст.173-2 КУпАП в редакції Закону № 3733-IX від 22 травня 2024 року, чинний на даний час, передбачено, що вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, норми ч.1 ст.173-2 КУпАП до 19.12.2024 встановлювали адміністративну відповідальність за вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Проте, норми ч.ч. 1, 2, 3 ст. 173-2 КУпАП на час розгляду справи судом, встановлюють адміністративну відповідальність за вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, починаючи з 19.12.2024 обов`язковою умовою настання адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП є наслідки правопорушення у вигляді завдання відповідної шкоди, натомість подібне діяння, яким така шкода не була завдана, не утворює адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП.

Діючим законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно й об`єктивно дослідити обставини правопорушення і з`ясувати, чи було воно вчинено та чи винна в цьому дана особа.

У матеріалах справи відсутні достатні докази того, що ОСОБА_19 вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини чи дитини. Сама наявність конфлікту чи побутового непорозуміння не є підставою для притягнення до відповідальності, якщо відсутні факти насильства або погроз.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, оскільки законом скасована адміністративна відповідальність за ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, яке не завдало шкоди, а лише могло завдати таку шкоду, то на час вчинення та розгляду справи в суді в діях ОСОБА_19 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за 1 ст.173-2, ч. 1 ст.173-2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Н. О. Сарат