Справа № 357/3005/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2026 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Руслан Озадовський, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 3 КУпАП,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

29.01.2026 громадянка ОСОБА_1 , як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ухилялась від виконання обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , після освітнього процесу вчиняв дії образливого характеру щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що, відповідно до протоколу, кваліфіковано за ст. 173 КУпАП, у зв`язку з чим дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Судове засідання було призначене на 26.02.2026. У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , з протоколом не погодилась та повідомила, що її син був опитаний на комісії з розгляду випадків булінгу у школі без її участі.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи розгляд було відкладено на 13.03.2026 для виклику працівників поліції, які складали адміністративні матеріали, а саме ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 подальшому судове засідання було відкладено на 25.03.2026 у зв`язку з увільненням судді від здійснення правосуддя у зв`язку з участю у семінарі.

У судовому засіданні було опитано інспектора ССОБ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області молодшого лейтенанта поліції Бабич Д. С. та лейтенанта поліції Синявську А., з пояснень яких встановлено, що 29.01.2026 неповнолітній ОСОБА_2 надсилав потерпілому ОСОБА_3 стікери у соціальній мережі «Телеграм» з групи, яка, зі слів неповнолітніх, була створена з метою жарту, а не образи, а також надсилав повідомлення, в яких зазначав, що на потерпілому є «клеймо».

З пояснень також вбачається, що на вказаних стікерах містилися зображення, створені за допомогою штучного інтелекту, на яких було зображено дівчину потерпілого ОСОБА_3 в образливому вигляді.

Крім того, встановлено, що адміністрацією навчального закладу двічі проводились засідання комісії з розгляду випадків булінгу, під час одного з яких неповнолітні опитувались без присутності батьків, однак у присутності шкільного психолога, соціального педагога та директора.

Також встановлено, що матеріали справи містять лише вторинне пояснення ОСОБА_2 , у зв`язку з чим за усним клопотанням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , судом було витребувано первинне пояснення її неповнолітнього сина.

У судовому засіданні 25.03.2026 було досліджено первинне пояснення ОСОБА_2 , а також його опитано у присутності матері.

Так, ОСОБА_2 пояснив, що 29.01.2026 неповнолітній ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_3 мобільний телефон нібито для гри, однак, замість цього, зайшов до його акаунту у соціальній мережі «Телеграм» та зберіг відеоповідомлення («кружки») за участю дівчини ОСОБА_3 .

Згодом, під час уроку, ОСОБА_6 продемонстрував зазначені матеріали ОСОБА_2 та запропонував переглянути їх. Після цього ОСОБА_6 створив групу у соціальній мережі «Телеграм», до якої додав близько 15 однокласників, у тому числі ОСОБА_2 , та за допомогою чату GPT створив стікери з образливим змістом, які розмістив у зазначеній групі.

ОСОБА_2 підтвердив, що надсилав ОСОБА_3 вказані стікери та образливі повідомлення, однак мету їх надсилання пояснити не зміг. Повідомлення щодо «клейма» пояснив тим, що під цим мав на увазі причину для подальших насмішок.

Разом з тим повідомив, що до цього з боку ОСОБА_3 , за його словами, мали місце провокаційні дії.

У відповідності до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція ч. 3 статті 184 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Останнім часом набуло поширення таке негативне та небезпечне явище як шкільний булінг, зокрема з використанням засобів електронних комунікацій. Цькування однолітків у групових чатах, без безпосереднього контакту з жертвою викладає в булера відчуття певної захищеності та вседозволеності. Натомість опинившись в ролі жертви булінгу, дитина одержує величезну кількість психічних травм, які неминуче позначаються на її подальшому житті.

Виховання дітей є головним моральним і правовим обов`язком батьків. І від того, як батьки виконують свої обов`язки повною мірою залежить увесь процес розвитку дитини, а відповідно і її формування, становлення як людської особистості.

Ухилення від виконання зазначених обов`язків як правило характеризуються певною байдужістю батьків до процесу становлення дитини як особистості. Процес виховання дитини є довготривалим та потребує систематичного приділення уваги дитині для формування в неї розумових здібностей, стійких моральних якостей, потреб, почуттів, навичок і звичок поведінки, виховання свідомої дисципліни, почуття обов`язку та відповідальності.

Як вбачається з досліджених матеріалів неповнолітній ОСОБА_2 вчиняв дії образливого характеру щодо іншої особи, що підтверджено ним у судвому засіданні. Крім того, ОСОБА_2 активно використовує нецензурну лексику. Разом з тим, будь-яких даних, які б свідчили про вжиття матір`ю належних заходів щодо контролю за поведінкою сина, формування у нього поваги до інших осіб та недопущення подібної поведінки, матеріали справи не містять.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала обов`язки щодо виховання дитини.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена матеріалами адміністративної справи, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 09.02.2026 серії ВАД № 708605, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копіями листування в «Телеграмі», а також поясненнями ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП України, а саме ухилення матір`ю від передбачених законодавством обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина.

Призначаючи стягнення враховуються дані про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, обставини його скоєння, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Суддя вважає, що ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, слід піддати адміністративному стягненню в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 184 ч. 3, 221, 284, 40-1 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП і застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяРуслан ОЗАДОВСЬКИЙ