Справа № 462/2056/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2026 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 3 ст. 173 КУпАП, 18.02.2026 року близько 12 години 57 хвилин перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно свого батька ОСОБА_1 , 1954 року народження, що виразилось у шарпанні, заподіянні фізичного болю, яке не спричинило тілесних ушкоджень, а також у словесних образах, залякуванні, заподіянні емоційної шкоди психологічному та фізичному здоров`ю потерпілого, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином. Поряд з цим, у письмових поясненнях ОСОБА_1 свою вину визнав та зобов`язується такого більше не вчиняти.

Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_1 була повідомлений про розгляд справи Залізничним районним судом м. Львова під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить його особистий підпис, а також інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розміщувалась на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://zl.lv.court.gov.ua.

При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів, що узгоджується з принципом судочинства, зазначеному в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, що є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Розглянувши матеріали справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 212976 від 04.03.2026 р.; довідкою про результати перевірки (ІТС «ІПНП» №3427, 3473 від 18.02.2026) від 04.03.2026 року; електронним рапортом, який зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області 18.02.2026 р. №3427 щодо повідомлення зі служби 102 про те, що 18.02.2026року о 12.57 за адресою: АДРЕСА_1 заявника ОСОБА_2 , 1954 року народження, побив син ОСОБА_1 в нетверезому стані та втік з хати; письмовими поясненнями відібраними ДОП СП ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області майором поліції Луньо І.Б. від 04.03.2026 року, в яких ОСОБА_1 зазначені обставини вчиненого ним правопорушення визнав повністю; а також протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, складеного18.02.2026 року ДОП СП ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області майором поліції Луньо І.Б., із змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 просить вжити заходи щодо сина ОСОБА_1 , який вчинив відносно нього 18.02.2026 року домашнє насильство фізичного та психологічного характеру.

Наведене узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Таким чином, досліджені судом докази, які у своїй сукупності є достатніми, належними та допустимими для встановлення винуватості особи, відносної якої складений протокол, а тому враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із врахуванням особи правопорушника, який раніше неодноразово протягом року вчинив порушення, передбачені частиною третьою ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення та обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено, а тому для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі в межах санкції статті правопорушення.

Крім цього, відповідно до ч. 5 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова суду про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173-2 і 173-6 цього Кодексу, повинна містити обґрунтування необхідності або відсутності необхідності направлення порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 6 ст.28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування; кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи наведене, а також особу кривдника, який вчинив повторно протягом року домашнє насильство за яке було піддано адміністративному стягненню, а тому необхідно направити ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство, дана програма реалізується за адресою: АДРЕСА_2 на строк три місяці.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. 23, 40-1, 173-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360,00 /одна тисяча триста шістдесят/ гривень.

Направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 3 /три/ місяці, яка реалізується за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 665 /шістсот шістдесят п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.