Справа № 645/30/26
Провадження № 3/645/221/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Пастушенко К.Р.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Коновала А.М.,

розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності, який надійшов з Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, є головою відділу зав`язків Благодійного фонду «Волонтери світла», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.1, ч.2 ст. 173-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №208441 від 26.12.2025 року, 26.12.2025 о 21:10 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: нецензурно висловлювався, вдарив по обличчю, дані дії відбувалися в присутності неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим було завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілої. Вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №127579 від 26.12.2025 року, 26.12.2025 року, 26.12.2025 о 21:10 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: нецензурно висловлювався, вдарив по обличчю, чим було завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілої. Внаслідок фізичного насильства тілесних ушкоджень завдано не було. Вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №138687 від 26.12.2025 року, 26.12.2025 о 21:10 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, а саме: нецензурно висловлювався, вдарив по обличчю, дані дії відбувалися в присутності неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим було завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілої. Вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Немишлянського районного суду м.Харкова від 07.01.2026 справу № 645/30/26, провадження №3/645/221/26, справу №645/31/26, провадження №3/645/222/26, справу №645/33/26, провадження №3/645/223/26 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст. 173-2 КУпАП - об`єднано в одне провадження та присвоєно номер справи № 645/30/26, провадження №3/645/221/26.

20.03.2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника адвоката Коновала А.М. про направлення матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_1 , складених за ст. 173-2 ч.1, 2 КУпАП від 26.12.2025 р., до ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області для належного доопрацювання. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що як вбачається з адміністративних протоколів та долучених відеоматеріалів, підставою для реагування працівників поліції стало повідомлення на лінію «102» від ОСОБА_2 про нібито вчинення домашнього насильства. При цьому: час та обставини такого повідомлення належним чином не встановлені; номер телефону заявника не ідентифікований.

З відеоматеріалів вбачається, що 26.12.2025 р. близько 21:35 ОСОБА_1 перебував біля під`їзду, очікуючи працівників поліції, після чого добровільно допустив їх до житла.

У подальшому між сторонами відбулося спілкування щодо сімейних відносин та побутових питань.

Разом з тим, інший працівник поліції здійснював окреме спілкування з ОСОБА_2 , під час якого останній фактично було запропоновано скласти заяву щодо обставин, які на той момент не були належним чином підтверджені. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що до моменту отримання письмової заяви від ОСОБА_2 чи то наданих пояснень нею письмових пояснень вже було складено адміністративний протокол посадовцем за невизначеним прізвищем (т.б. в ігноруванні ст. 256 КУпАП) у відношенні ОСОБА_1 , що свідчить про формальність підходу до фіксації події.

У подальшому, за відсутності належних підстав та без встановлення конкретних обставин вчинення правопорушення, було складено ще два протоколи за ч.2 ст. 173-2 КУпАП за тими самими подіями та обставинами, за якими був складений попередній.

Захисник вважає, що протоколи не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, а саме протокол серії ВАД №127579 та інші складені протоколи: не містять належного викладення суті правопорушення; не конкретизують дії, які інкримінуються особі; не містять відомостей щодо наслідків, передбачених диспозицією ст. 173-2 КУпАП; складені без дотримання вимог до їх змісту.

Крім того, протоколи складені за відсутності належних і допустимих доказів.

Також, за одними і тими самими обставинами події складено три окремі протоколи відносно однієї особи (сторона захисту вважає що не узгоджується зі ст. 61 Конституції України та наслідків до таких кроків посадових осіб). При цьому: обставини подій не розмежовані; відсутня індивідуалізація кожного окремого правопорушення; не наведено ознак, які б свідчили про різні епізоди.

Захисник вказав, що зазначене створює правову невизначеність щодо кваліфікації дій та унеможливлює належний розгляд справи.

Окрім цього, матеріали справи не містять належних доказів: відеозапис не підтверджує факт вчинення домашнього насильства; відсутні свідки; пояснення потерпілої є суперечливими та адресовані іншій посадовій особі, та ці дії не узгоджуються зі ст. 256 КУпАП; документи подані у копіях, не завірених належним чином посадовою особою, а також є підтвердження чи є ця особа саме посадовою. І за яких умов у справі є відсутні оригінали зауважених процесуальних документів.

Також, до матеріалів справи долучено диск, однак на вказаних відеофайлах не зафіксовано факту протиправних дій ОСОБА_1 щодо інкримінованих йому адміністративних правопорушень саме посадовцями. Тому, відеозапис інспектора поліції не може бути використаний як беззаперечний доказ у даному провадженні за ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Працівниками поліції в протоколі не вказано ні назву, ні модель пристрою, який застосовувався для відео зйомки, не зазначено номер та серію диску, а також відомості про відео фіксація стосовно правопорушення його підзахисним. Відеоматеріал не містить в собі всю хронологію перебування посадовців у місці мешкання сім`ї ОСОБА_5 , та за яких умов були сформовані адміністративні протоколи за присутністю всіх учасників події.

Сторона захисту вважає, що СД-диски з відеозаписом, які долучені до матеріалів справи є неналежним доказом з оглядом на наступне: відео файли були записані на невідомий пристрій, інформацію про який не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, та в інших

матеріалах справи. Відповідні відеофайли не було підписано ЕЦП, тому відео надані до суду поліцейськими як докази. Оскільки такі докази мають бути засвідчено електронним цифровим підписом (ЕЦП)особи, яка здійснювала запис (фото), чи особи, яка робила їх копію.

Щодо рапорту поліцейських, сторона захисту вважає, що рапорт поліцейського не є беззаперечним доказом, оскільки у розумінні ст. 251 КУпАП, такий рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення особою адміністративного правопорушення.

Документи, які було долучено до матеріалів адміністративної справи, сторона захисту вважає не належними та не допустимими доказами, оскільки під час їх дослідження не було встановлено факту вчинення певного діяння підзахисним та наявність в діянні останнього, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Зазначенні дії позбавляють і суд можливості визнати винним ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні за відсутності на це підстав та доказів.

Також захисник вказав на порушення порядку оформлення матеріалів справи, а саме матеріали справи: не містять належним чином засвідчених документів; не містять повних даних про посадових осіб; не дають можливості встановити наявність оригіналів документів. Зазначив про відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме у матеріалах справи: не доведено об`єктивну сторону; не встановлено наявність шкоди або її реальної загрози; не доведено вину особи. Опис правопорушення не відповідає диспозиції ст. 173-2 КУпАП. Щодо правового регулювання домашнього насильства - матеріали справи не містять належних даних щодо: характеру відносин між сторонами; ознак домашнього насильства; конкретних дій, що підпадають під диспозицію ст. 173-2 КУпАП. Захисник вважає, що сукупність вищезазначених порушень свідчить про те, що матеріали справи оформлені неналежним чином, містять істотні недоліки та не дозволяють суду здійснити всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи.

Окрім того, 20.03.2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника адвоката Коновала А.М. про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у якому захисник зазначив про відсутність встановленої події правопорушення - жоден із долучених до справи матеріалів не підтверджує факту вчинення домашнього насильства у розумінні ст. 173-2 КУпАП. Зокрема: відеозапис не містить зафіксованих дій насильницького характеру; не встановлено факту заподіяння шкоди або реальної загрози такої шкоди; відсутні будь-які об`єктивні дані, що підтверджують подію правопорушення. Сам факт конфлікту або звернення до поліції не може ототожнюватися з подією адміністративного правопорушення. Посилався на те, що у даному випадку: не встановлено конкретних дій, які утворюють об`єктивну сторону; не визначено, у чому саме полягало психологічне чи інше насильство; не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями особи та можливими наслідками; не підтверджено форму вини. Таким чином, опис у протоколах носить формальний характер і не відповідає диспозиції ст. 173-2 КУпАП. Окрім того, матеріали справи: не містять сукупності доказів, достатніх для висновку про вину; ґрунтуються переважно на протоколах та поясненнях; не містять підтвердження об`єктивної сторони правопорушення. Також вказував на істотні порушення порядку формування матеріалів, а саме, що з матеріалів справи вбачається: складання протоколів за відсутності належної перевірки обставин; формування протоколів до отримання належних процесуальних документів; відсутність належного оформлення додатків; відсутність свідків та інших джерел доказів. Такі недоліки не є формальними, а впливають на можливість встановлення фактичних обставин справи. Посилався на невідповідність інкримінованих дій законодавчому визначенню домашнього насильства. Так, ознаки, щодо домашнього насильства у матеріалах справи фактично не підтверджені. Не встановлено: системності або спрямованості дій; психологічного тиску у визначеному законом розумінні; наслідків або реальної загрози їх настання. Зазначив, що у даній справі відсутня належна доказова база, а висновки ґрунтуються на суб`єктивному сприйнятті події. За відсутності: події правопорушення; складу правопорушення; належних доказів, суд позбавлений можливості ухвалити рішення про притягнення особи до відповідальності. Матеріали справи не підтверджують наявності події та складу адміністративного правопорушення, а встановлені недоліки не можуть бути усунені в межах судового розгляду. Посилаючись на викладене, просив закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст. 173-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав, пояснив, що напередодні подій він став свідком того, що дружина ОСОБА_2 веде переписку інтимного характеру з іншим чоловіком. 26.12.2025 р. йому зателефонувала молодша дочка, яка повідомила, що у неї температура та вона себе погано почуває. Дружина на той час перебувала у тренажерному залі. Коли ОСОБА_1 приїхав додому, старша донька вже надала молодшій ліки. Потім приїхала ОСОБА_2 та між ними відбулася сварка. Щоб не продовжувати сварку, ОСОБА_1 зачинив ОСОБА_2 у ванній кімнаті, а вона викликала поліцію. По обличчю її не бив. Діти в той час знаходились у кімнаті. Також пояснив, що наразі триває процес розірвання шлюбу. Вважає, що ОСОБА_2 викликала поліцію за рекомендацією адвоката, який представляє її інтереси у процесі розірвання шлюбу. Клопотання, подані його захисником підтримав.

Захисник адвокат Коновал А.М. у судовому засіданні подані клопотання підтримав та просив їх задовольнити.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Коновала А.М., дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно з ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема такі питання: чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Вирішуючи клопотання захисника про повернення матеріалів справи для дооформлення, суд доходить таких висновків.

У постанові Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення.

Суд виходить з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення можуть бути поверненими виключно, якщо вони складені без додержання вимог ст.256 КУпАП та з недоліками, які унеможливлюють розгляд протоколу як такого. Як приклад, не зазначення повного прізвища, імені або по-батькові особи, яка притягається, або місця її проживання, не зазначення частини статті, за якою складено протокол тощо. В інших випадках недоліки протоколу можуть бути усунені під час судового розгляду або можуть стати підставою для закриття провадження за ст. 247 КУпАП, в т.ч. за недоведеності події або складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що обставини, на які посилається сторона захисту не є обставинами, які унеможливлюють розгляд справи, суд не вбачає підстави для направлення справи на дооформлення, у зв`язку з чим, клопотання про направлення матеріалів справи для належного дооформлення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За положеннями КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

За ч. 2 ст. 173-2 КУпАП настає адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства врегульовані Законом України «Про запобігання та протидію домашнього насильства».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.

Визначення поняття домашнього насильства також надано і у Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) відповідно до положень якої «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №208441 від 26.12.2025, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №127579 від 26.12.2025; протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №138687 від 26.12.2025; заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; формами оцінки ризиків вчинення домашнього насильства; рапортом інспектора поліції; поясненнями ОСОБА_1 , наданими у судовому засіданні; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, з яких зокрема вбачається, що на момент приїзду працівників поліції ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були налякані. Пояснення ОСОБА_2 , надані працівникам поліції, узгоджуються з іншими матеріалами справи і у суду немає підстав ставити їх під сумнів.

У той же час пояснення ОСОБА_1 про причин виникнення конфлікту між ним і ОСОБА_2 та про те, що по обличчю він її не бив сприймаються судом критично, як позиція захисту, направлена на уникнення покарання.

Посилання захисника ОСОБА_6 на неправомірність дій працівників поліції при складанні протоколів про адміністративне правопорушення є безпідставними. З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень та по сьогоднішній день, сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо дій поліцейських. Тобто незаконність дій працівників поліції не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та його захисником не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.173-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд вбачає у діях ОСОБА_1 склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (стаття 23 КУпАП).

Згідно вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини.

Відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

За ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено накладення штрафу від тридцяти до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до п`ятдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від двох до десяти діб.

Таким чином, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, враховуючи умови та характер вчинених адміністративних правопорушень, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення із числа вчинених - ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, слід стягнути судовий збір у сумі 665,60 грн.

Керуючись ст.ст. 34, 35, 40-1, 173-2, 283, 284, 285 КУпАП України, суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Коновала Артема Миколайовича про направлення справи на дооформлення - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Коновала Артема Миколайовича про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - відмовити.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про накладення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Повний текст постанови виготовлений 23.03.2026 р.

Суддя Г. С. Шевченко