Справа № 357/101/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2026 м. Біла Церква

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Клепа Тетяна Володимирівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції у місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в матеріалах справи немає, раніше притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 4 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

23.12.2025 перебуваючи в магазині «Аврора» по вул. Курсовій, 3-А, в м. Біла Церква Київської області ОСОБА_1 вчинив викрадення чужого майна з полиць магазину, а саме: аерозоль «Rexona» 150 мл 2 шт., «Old Spice Epic» 150 мл 2 шт., на загальну суму 588,00 гривень без ПДВ, чим вчинив багаторазове повторне протягом року дрібне викрадення чужого майна.

За даним фактом стосовно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 331531 від 23.12.2025 за ч. 4 ст. 51 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні визнав та щиро розкаявся у вчиненому.

Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно із ч. 4 ст. 51 КУпАП передбачена відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2025 складає 3028 грн 00 коп.

Отже, розмір соціальної пільги (неоподаткованого мінімуму) у 2025 році становить 1 514 грн 00 коп. (3028 грн : 50% = 1 514 грн 00 коп.), а 0,5 неопадаткованого мінімуму становить 757,00 грн.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 вчинив крадіжку майна на суму 528,00 гривень, що є меншим ніж 0,5 неоподаткованого мінімуму.

Відповідно до ч. 4 ст. 51 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особа яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.

Таким чином, проаналізувавши зміст диспозиції ч. 4 ст. 51 КУпАП вбачається, що обов`язковою кваліфікуючою ознакою об`єктивної сторони вказаного правопорушення є вчинення дій особою, три і більше разів протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що з огляду на положення ч. 1 ст. 256 КУпАП та Інструкції має бути конкретно відображено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Однак, як вбачається, фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 331531 від 23.12.2025 не містять інформації про те, що ОСОБА_1 вчинив три і більше разів протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 51 КУпАП, що не узгоджується з диспозицією адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 51 КУпАП.

Таким чином, всупереч вимогам чинного законодавства, фабула правопорушення у протоколі не відповідає диспозиції ч. 4 ст. 51 КУпАП, у той час, як ЄСПЛ у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Тим самим, таке уточнення фабули судом є неприйнятним з наведених передумов.

Суддя не вправі самостійно вносити доповнення, зміни у протоколи про адміністративні правопорушення, витребувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим. Буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

Враховуючи викладене, дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 4 ст. 51 КУпАП на ч. 1 ст. 51 КУпАП, оскільки сума викраденого майна ОСОБА_1 менша за 0,5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Така перекваліфікація судом дій ОСОБА_1 не погіршує його становище, не порушує його права та не змінює обставин правопорушення зафіксованих протоколом.

Окрім визнання свої винуватості самим правопорушником, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП підтверджується зібраними матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 331531 32.12.2025; письмовою заявою ОСОБА_2 від 23.12.2025; відношенням ТОВ «Вигідна покупка» від 23.12.2025; попереднім переліком товарів від 23.12.2025; довідкою про визначення повторності порушення ГБ від 24.12.2025; відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддя, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнає доведеним належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП.

Суддя, дії ОСОБА_1 кваліфікує за ч. 1 ст. 51 КУпАП як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно із положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

З урахуванням даних про особу винного ОСОБА_1 , відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих його відповідальність обставин, з метою виховання його в дусі додержання законів України, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 передбачене санкцією ч. 1 ст. 51 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, і яке на переконання суду буде достатнім для його виправлення та попередження скоєнню ним інших адмінправопорушень.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, ч. 1 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави в розмірі 665,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Тетяна КЛЕПА