КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №33/824/509/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Солдаткіна Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, безробітного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

встановив:

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №444645 від 05 вересня 2025 року 18:24:34, ОСОБА_1 05 вересня 2025 року о 17 годині 38 хвилин у м. Києві, вулиця Сиваська, 16, керував транспортним засобом Hyundai I30, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови через сухість ротової порожнини. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився о 17:54. Порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з прийнятою постановою, адвокатом Солдаткіним О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, до якої долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповну оцінку судом обставин справи та наданих доказів.

Зазначає, що 05 вересня 2025 року ОСОБА_1 підійшов до свого припаркованого автомобіля на стоянці, не запускав двигун і не здійснював жодних дій, спрямованих на приведення транспортного засобу в рух. Поліцейські агресивно заблокували стоянку, не представилися, не повідомили підстав перевірки, намагались силоміць витягнути його з авто, не роз`яснили права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України.

Через стрес у ОСОБА_1 настала гіпертензивна криза, після чого він був госпіталізований.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутності. Того ж вечора ОСОБА_1 самостійно пройшов медогляд у КНП «КМКЛ №10», де згідно з висновком №004430 ознак сп`яніння не виявлено. Ураховуючи складання протоколу за відсутності ОСОБА_1 , не роз`яснення останньому прав та обов`язків, складений протокол не може бути допустимим доказом.

Суд першої інстанції безпідставно визнав наявність ознак наркотичного сп`яніння, спираючись виключно на суб`єктивні оцінки поліцейського, не врахувавши, що блідість, тремтіння та сухість у роті можуть бути наслідком стресу і підвищеного тиску. Суд також помилково кваліфікував очікування адвоката як «пасивну відмову» від огляду, фактично поставивши вимоги поліції вище за гарантоване статтею 59 Конституції України право на правову допомогу. Судом першої інстанції проігноровано положення статті 32 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки поліцейські не мали підстав вимагати документи у особи, яка не керувала авто. Неправильно оцінено і відеоматеріали, де зафіксовано агресивні дії працівників поліції, що суд безпідставно заперечив.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки ключовим доказав у справі, а саме медичному висновку про відсутність сп`яніння та факту госпіталізації. Вказані докази підтверджують, що ознаки, які поліцейські трактували як сп`яніння, були фізіологічними проявами гострого стресу. Крім того, суд не звернув уваги на відсутність будь-якого доказу керування автомобілем.

Долучений відеозапис подій 05 вересня 2025 року підтверджує як агресивні незаконні дії поліції, так і відсутність факту керування. Це спростовує висновки суду першої інстанції та підтверджує об`єктивну неможливість виконання вимог поліцейських з огляду на небезпеку для життя й здоров`я.

Мотивуючи наведеним, просить постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що під час прийняття оскаржуваної постанови ОСОБА_1 присутнім не був. Копія оскаржуваної постанови всупереч статті 285 КУпАП не була направлена ОСОБА_1 .

Копія оскаржуваної постанови отримана захисником ОСОБА_1 - адвокатом Солдаткіним О.С. 29 жовтня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Мотивуючи наведеним, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.

Вирішуючи питання щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов у справах про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та/або у справах про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за заявою особи, щодо якої винесено постанову.

Матеріали справи містять клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання, призначеного на 01 жовтня 2025 року, за його відсутності.

Установлено, що оскаржувану постанову винесено 01 жовтня 2025 року за відсутності ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а її копія протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої її винесено.

Матеріали справи не містять відомостей про направлення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.

Із заяви адвоката Солдаткіна О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , убачається, що з матеріалами справи останній ознайомився 29 жовтня 2025 року. У цей же день захисник отримав копію оскаржуваної постанови.

Апеляційну скаргу подано 05 листопада 2025 року.

За установлених обставин, ураховуючи відсутність відомостей про направлення копії постанови особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, та беручи до уваги дату фактичного отримання копії постанови, апеляційний суд вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник ? адвокат Солдаткін О.С. підтримали доводи апеляційної скарги, просили суд її задовольнити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що знає Солдаткіна О.С. близько 4 років. Щодо подій 05 вересня 2025 року показав, що в той день вони вийшли із роботи. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по дорозі до авто зупинились покурити. Після перекуру сіли до транспортного засобу, в цей момент ззаду під`їхав патрульний автомобіль, працівник поліції підійшов до автомобіля ОСОБА_1 , відкрив водійські двері, забрав у ОСОБА_1 ключі від авто. Інший працівник поліції сів до автомобіля ОСОБА_1 на заднє сидіння. Працівники поліції почали забирати у ОСОБА_1 ключі, відкривати двері у авто та надягати на ОСОБА_1 кайданки, витягати ОСОБА_1 із транспортного засобу.

ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_1 не встиг завести автомобіль, коли працівники поліції почали протиправні дії.

Дослідивши відеофайл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Солдаткіна О.С., допитавши свідка ОСОБА_2 , суд робить висновок, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог пункту 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №444645 від 05 вересня 2025 року 18:24:34, ОСОБА_1 05 вересня 2025 року о 17 годині 38 хвилин у м. Києві, вулиця Сиваська, 16, керував транспортним засобом Hyundai I30, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови через сухість ротової порожнини. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився о 17:54. Порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України (а.с.1).

З даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 вересня 2025 року до КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" убачається, що у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: неприродня блідість, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови через сухість ротової порожнини (а.с. 4).

Згідно даних висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №004430 від 05 вересня 2025 року убачається, що 05 вересня 2025 року о 20:30 проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. За результатом проведеного огляду ОСОБА_1 не перебуває у стані сп`яніння (а.с. 14).

Згідно даних виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3152/п2 убачається, що з 05 вересня 2025 року по 09 вересня 2025 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні. Встановлено основний діагноз - артеріальна гіпертензія, ускладнення - гіпертензивний криз (а.с. 15).

До протоколу про вчинення адміністративного правопорушення долучено відеофайл тривалістю 1 година 38 хвилин. На вказаному відеофайлі зафіксовано перебіг подій з 17:50 хвилин по 18:44 годину.

До апеляційної скарги скаржником долучено відеозапис подій 05 вересня 2025 року, зафіксованих на мобільний телефон. Із наданого відеозапису убачається, що такий тривалістю 3 хвилини.

На відеофайлі зафіксовано, як ОСОБА_1 перебуває у транспортному засобі на водійському місці. При цьому, автомобіль не заведений та перебуває на стоянковому гальмі. Працівник поліції застосовує до ОСОБА_1 фізичну силу шляхом заламування останньому руки та прижимаючи останнього до пасажирського сидіння.

Такі дії працівників поліції зафіксовані протягом 2 хвилин.

З даних листа Комунального некомерційного підприємства "Медичний центр міста Києва" від 24 грудня 2025 року убачається, що хворий ОСОБА_1 доставлений каретою швидкої допомоги 05 вересня 2025 року о 19:25 в терапевтичне відділення КНП "МЦМК". Попередній діагноз швидкої допомоги "Гостра реакція на стрес. Гіпертонічний криз", АТ 180/100 мм, ЧСС 120 уд/хв.

05 вересня 2025 року о 19:25 хворий оглянутий черговим лікарем КНП "МЦМК". Скарги на запаморочення, головний біль, нудоту, підвищення АТ до 160/120 мм. Вищеперераховані симптоми із слів хворого з`явились після стресу (а.с. 57).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.

Посилання скаржника на те, що його не було ознайомлено із положеннями статті 268 КУпАП та 63 Конституції України апеляційний суд відхиляє, оскільки такі не відповідають обставинам у справі.

Так, на долученому відеофайлі "444645" на відрізку часу 08:40 хвилин ОСОБА_1 ознайомлено із положеннями статей 268 КУпАП та 63 Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Із переглянутого відеофайлу установлено, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи буде він ознайомлюватись із змістом складеного протоколу (53:00 хвилина відеофайлу). ОСОБА_1 перебуваючи у кареті швидкої допомоги зазначив, що фізично на разі не в стані ознайомлюватись із протоколом.

Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що оскільки його госпіталізують копію протоколу він за бажанням може отримати в управлінні патрульної поліції. Окрім цього, працівник поліції повідомив дружину ОСОБА_1 про складання відносно її чоловіка протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на таке.

Згідно даних висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №004430 від 05 вересня 2025 року убачається, що 05 вересня 2025 року о 20:30 проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. За результатом проведеного огляду ОСОБА_1 не перебуває у стані сп`яніння (а.с. 14).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП у разі порушення пункту 2.5 ПДР України, полягає у невиконанні водієм законної вимоги поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Це формальний склад, для якого достатньо доведення самого факту відмови від огляду, незалежно від того, перебував водій у стані сп`яніння чи був тверезим. Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини: водій усвідомлює обов`язок пройти огляд, розуміє законність вимоги поліцейського та свідомо відмовляється її виконати.

Долучений ОСОБА_1 висновок №004430 від 05 вересня 2025 року підтверджує, що о 20:30 ОСОБА_1 не перебував у стані сп`яніння, проте протокол складено не за керування у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на вимогу поліцейського.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає про відсутність об`єктивних та достатніх доказів, як давали б підстави стверджувати про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання вимоги працівника поліції щодо проходження огляду, натомість працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення складено під час перебування ОСОБА_1 в кареті швидкої допомоги, якою в подальшому був доставлений до медичного закладу, де перебував до 9 вересня 2025 року на стаціонарному лікуванні.

При цьому, апеляційний суд приймає доводи апеляційної скарги в тій частині, що відсутні докази щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять відеофайли з місця подій, що мали місце 05 вересня 2025 року.

При цьому, долучені матеріали дійсно не містять зафіксованого факту руху автомобіля, та відповідно керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Транспортний засіб перебуває у нерухомому стані, припаркований поруч з іншими транспортними засобами вздовж вулиці.

Разом із тим, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду, обов`язковою передумовою є встановлення факту керування транспортним засобом. Саме на особу, яка керує транспортним засобом, покладається обов`язок, передбачений пунктом 2.5 ПДР України, пройти огляд на стан сп`яніння. За відсутності доведеного факту керування транспортним засобом вимога поліцейського пройти такий огляд не може вважатися законною, а відтак відсутня і об`єктивна сторона правопорушення.

Верховний Суд у своїй усталеній практиці неодноразово зазначав, що саме факт керування транспортним засобом є визначальним для кваліфікації дій особи за статтею 130 КУпАП, а перебування особи у припаркованому автомобілі, без приведення його в рух, не може ототожнюватися з керуванням (зокрема, постанови Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №686/11314/17, від 25.04.2019 у справі №524/5741/16-а, від 13.02.2020 у справі №686/4243/18).

З досліджених судом апеляційної інстанції відеоматеріалів убачається, що автомобіль Hyundai I30, д.н.з. НОМЕР_2 , перебував у нерухомому стані, двигун транспортного засобу був вимкнений, а сам автомобіль знаходився на стоянковому гальмі. Будь-які дані, які б підтверджували факт руху автомобіля або приведення його в рух ОСОБА_1 , відсутні.

Більше того, жоден із відеозаписів не містить фіксації моменту руху транспортного засобу, а матеріали справи не містять показань працівників поліції, які б безпосередньо спостерігали рух автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Оцінюючи показання допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , апеляційний суд виходить з такого.

Свідок послідовно та логічно пояснив, що вони із ОСОБА_1 підійшли до припаркованого автомобіля, після чого сіли в салон, однак двигун заведений не був, і жодних дій, спрямованих на початок руху, ОСОБА_1 не вчиняв. При цьому майже одразу після того, як вони сіли в автомобіль, ззаду під`їхав патрульний екіпаж, працівники поліції відкрили двері автомобіля, вилучили ключі запалювання та почали застосовувати фізичну силу до ОСОБА_1 .

Показання свідка є послідовними, узгоджуються між собою, не містять внутрішніх суперечностей та повністю кореспондуються з дослідженими відеозаписами, які підтверджують, що транспортний засіб перебував у стані спокою, а події розгортались протягом короткого проміжку часу після того, як ОСОБА_1 зайняв місце водія.

Суд апеляційної інстанції не убачає підстав не довіряти показанням свідка ОСОБА_2 , оскільки вони є логічними, узгодженими з іншими доказами у справі та не спростовані жодним належним і допустимим доказом з боку сторони обвинувачення.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що матеріалами справи не доведено факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , а отже, відсутня обов`язкова ознака суб`єкта правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме - особи, яка керує транспортним засобом.

Відсутність факту керування виключає можливість покладення на ОСОБА_1 обов`язку проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до пункту 2.5 ПДР України, а тому відмова від проходження такого огляду за відсутності керування не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і зібраним доказам.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі №1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Ураховуючи наведені вище обставини, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки переконливих доказів, які давали б підстави уважати про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 частини 1 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Солдаткіну Олександру Сергійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Солдаткіна Олександра Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Н.В. ПОЛІЩУК