Справа № 147/680/26
Провадження № 3/147/299/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст. 172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в:

капітан ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді командира роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , недбало ставлячись до військової служби, в порушення своїх статутних обов`язків, вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, а саме допустив безпідставне нарахування та виплату молодшому сержанту ОСОБА_2 премію за січень у розмірі 15635,10 грн, солдату ОСОБА_3 за квітень 2025 року 14361,60 грн, солдату ОСОБА_4 за березень 2025 року у розмірі 13617,67 грн.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначає, що вину визнає в повному обсязі, щиро кається та просить призначити стягнення у виді мінімального штрафу, виплату якого розстрочити на 12 місяців.

Відповідно до ч.2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 172-10 - 172-20 розглядаються протягом доби.

Зважаючи на сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення, наявність заяви останнього про розгляд справи у його відсутності, судом вирішено провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить правовим приписам ч.2 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.2 ст. 172-15 КУпАП відповідальність настає у випадку недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, підтверджується: протоколом про вчинення військового адміністративного правопорушення від 13 березня 2026 року, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №753 від 01.02.2025, інформаційною довідкою про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_5 за січень-травень 2025 року, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №327 від 15.11.2024, протоколом №ОДВ/14 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 22.01.2025 щодо ОСОБА_6 , інформаційною довідкою про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_3 за січень-червень 2025 року, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3105 від 01.05.2025, протоколом №ОДВ/177 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 30.04.2025 щодо ОСОБА_3 , витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №314 від 02.11.2024, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №2374 від 01.04.2025, інформаційною довідкою про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_4 за січень-квітень 2025 року, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №343 від 01.12.2024, протоколом №ОДВ/68 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-20 КУпАП від 07.03.2025 щодо ОСОБА_4 , витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №294 від 28.09.2023, постановою про закриття кримінального провадження в частині, винесену заступником керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону ОСОБА_7 від 13.03.2026.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, суд не вбачає.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 враховую характер скоєного правопорушення, особу винного, ступінь його вини, майновий стан, визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, та вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.7 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Зокрема, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Однак, для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №640/7310/19.

Системний аналіз ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку, що військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні або перевірочні та спеціальні збори, звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, однак не звільняються від обов`язку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Крім цього, варто взяти до уваги й те, що ОСОБА_1 визнано винним у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду та на нього за це накладається адміністративне стягнення, а тому суд вважає, що підстави для звільнення його від сплати судового збору як військовослужбовця відсутні, адже враховуючи об`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ця справа пов`язана із неналежним виконанням ним військового обов`язку та служби, а тому надання пільги щодо сплати судового збору не є доцільним та виправданим.

Враховуючи наведене, згідно з п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 665,60 грн.

Крім цього в заяві про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , останній просить розстрочити штраф на 12 місяців. Суд звертає увагу, що чинним КУпАП не передбачено розстрочення штрафу, натомість відповідно до вимог ч.2 ст. 301 КУпАП передбачена можливість відстрочки виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в порядку встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 221, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (сімнадцять тисяч гривень) на користь держави (рахунок UA0002898, , одержувач ГУК у Вінницькій області /с. Ободівка/21081100, банк одержувача Казначейство України (ЕАП).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави у сумі 665,60 грн (рахунок UA0026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочку штрафу на 12 місяців відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Згідно з ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто в сумі 34000 грн (тридцять чотири тисячі гривень).

У випадку добровільної сплати штрафу в строк визначений ч.1 ст. 307 КУпАП платіжний документ надати Тростянецькому районному суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область).

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя А.М. Мудрак