Справа № 357/737/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Гавенко О.Л. розглянувши матеріали, що надійшли з Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі батальйон №1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ТОВ «Антонівський мясокомбінат» менджер, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 564375 від 12.01.2026 , 12.01.2026 о 01 год. 17 хв. в м.Біла Церква вул.Івана Кожедуба, 48 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «AUDI А5», номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки зі згоди водія, за д допомогою приладу Драгер ARMF 0338, результат огляду позитивний 1, 37 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 «Правил Дорожнього руху», чим вчинив правопорушення за що відповідальність передбачена за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. У своїх поясненнях зазначив, що 12.01.2026 року йому зателефонувала дівчина та попросила забрати її від подруги та відвезти додому. Під час руху між ними виникла словесна сварка. У подальшому транспортний засіб, яким він керував, був зупинений працівниками поліції на залізничному переїзді з підстави, що передні пасажирські двері автомобіля були відчинені. Після зупинки до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він погодився на проходження такого огляду та пройшов відповідний тест, однак з його результатами не погодився. Зазначив, що у день події алкогольних напоїв не вживав, свою вину не визнає. Разом з тим повідомив, що востаннє вживав алкогольні напої 10.01.2026 року, однак які саме - не пам`ятає. Також пояснив, що після зупинки працівники поліції його не відпустили, а транспортний засіб було вилучено. На запитання захисника адвоката Шовкопляса С.П. зазначив, що ознаки алкогольного сп`яніння працівниками поліції йому не повідомлялися, права та порядок проходження огляду належним чином роз`яснені не були. Крім того, вказав, що проблискові сигнали службового автомобіля поліції він побачив лише у дзеркало заднього виду, коли вже фактично зупинив транспортний засіб. Також зазначив, що участі у складанні адміністративного протоколу він не брав.

У судовому засіданні захисник, адвокат Шовкопляс С.П., підтримав позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, зокрема:

протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №564375;

роздруківку з алкотестера «ALKOTEST 7510», відповідно до якої правопорушник ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 1,37 проміле;

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння;

відповіді БМР «Білоцерківська міська лікарня №2»;

відповіді БМР «Білоцерківська міська лікарня №4»;

відповідь Таращанської міської ради «Таращанська міська лікарня»;

рапорт поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону №2 ППП м. Біла Церква та Білоцерківського району УПП в Київській області, молодшого лейтенанта поліції Макухи Р. відповідно до якого під час несення служби 12.01.2026 року у складі наряду «Вулкан старший сержантом поліції ОСОБА_2 , лейтенантом поліції Макуха Р.В., у місті Біла Церква, по вул. Івана Кожедуба, 48, о 01:17 було зупинено транспортний засіб «Audi», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Та під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. У встановленому законодавством порядку водію було запропоновано пройти огляд на стан адяогольного сп`яніння, на що він погодився. кдяд проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager», результат огляду позитивний. На місці події щодо водія ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол и ст.130 КУпАП, серія ЕПР1 №564375, водія було відсторонено від керування,т/з і залишився на місці зупинки. БК 477912, 477666;

відеозаписи та інші докази, долучені до матеріалів справи, суд прийшов до наступного.

У відповідності до положень ст. ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Порядок проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння визначено ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкції).

Згідно п. п. 1.6,1.7 «Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (даліспеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаряфельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далізаклад охорони здоров`я).

Факт вчинення ОСОБА_1 адмістративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, встановлено у судовому засіданні, а також доведено дослідженими матеріалами справи.

Аргументи захисника Шовкопляса С.П. щодо можливих процедурних порушень поліцейських були враховані судом, проте вони не спростовують наявних доказів і не викликають сумнівів у встановлених фактах.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою, виходячи із наступного.

Обставини справи.

З матеріалів справи, відеозаписів із нагрудних камер працівників патрульної поліції та протоколу огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлено, що, працівники патрульної поліції під час руху виявили транспортний засіб із відкритими дверцятами, у зв`язку з чим подали звуковий сигнал та зупинили автомобіль.

Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 та пасажиркою було встановлено наявність конфліктної ситуації, при цьому водій ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу та повідомив, що здійснював перевезення особи, а саме забирав свою дівчину із бані, яка перебувала в стані алкогольного спяніння.

Під час розмови у водія ОСОБА_1 були виявлені зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, після чого працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу «Drager».

Перед проведенням огляду прилад був перевірений, сертифікований та готовий до використання, що підтверджено матеріалами справи.

Водій ОСОБА_1 здійснив тестування шляхом видиху у прилад, результат якого становив 1,73 проміле, що свідчить про перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Після отримання результату ОСОБА_1 погодився з ним, відмови від підписання акту не висловлював, а також відмовився від проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я.

Крім того, під час оформлення матеріалів справи зафіксовано неодноразові пропозиції водієм ОСОБА_1 неправомірної вигоди працівникам поліції, що також відображено у відеозаписі.

Також, судом встановлено, що під час оформлення матеріалів справи та перебування працівників поліції на місці події ОСОБА_1 неодноразово пропонував працівникам поліції грошові кошти як неправомірну вигоду, з метою уникнення адміністративної відповідальності, що зафіксовано на відеозаписі нагрудної камери.

Зокрема, встановлено повторні спроби пропозиції грошових коштів у розмірі 100 доларів США та 1000 гривень, при цьому працівники поліції роз`яснювали йому незаконність таких дій та попереджали про відповідальність.

Також встановлено, що транспортний засіб рухався, зокрема зафіксовано момент руху через залізничний переїзд.

Оцінка судом дій працівників поліції

Відповідно до ст. 23, 31, 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейські мають право: зупиняти транспортні засоби у разі наявності ознак правопорушення; вимагати пред`явлення документів; забезпечувати проведення огляду водія на стан сп`яніння; застосовувати технічні засоби фіксації; відсторонювати особу від керування транспортним засобом у разі наявності ознак сп`яніння.

У даному випадку підставою для зупинки було фактичне порушення, рух транспортного засобу з відкритими дверима водієм ОСОБА_1 , що створювало загрозу безпеці дорожнього руху.

Подальші дії поліцейських, пропозиція пройти огляд, використання сертифікованого приладу, відсторонення від керування та оформлення матеріалів - відповідали вимогам закону, були пропорційними та необхідними для забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, дії працівників поліції при складенні вище зазначеного протоколу є законними, обґрунтованими та здійсненими в межах наданих повноважень.

Правова кваліфікація дій особи.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах адміністративної справи відеозаписами, показаннями працівників поліції які зафіксовані на вище зазначеному відео, крім того даний факт зафіксований та проявлявся в поведінці водія ОСОБА_1 та зафіксованим рухом автомобіля.

Крім того, факт перебування водія ОСОБА_1 у стані сп`яніння підтверджується: результатом тесту «Drager» -1,73 проміле ( а.с. 3), погодженням водія з результатом, що відображено на відео а саме «clip- 0» та відмовою від медичного огляду, що також зафіксовано на «clip- 0», та іншими сукупними зовнішніми ознаками.

Суддя, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що правопорушник ОСОБА_1 керував транспортним засобом та перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатом тесту 1,73 проміле, також останній відмовився від альтернативного медичного огляду, тобто, дії працівників поліції були законними та відповідали Закону України «Про Національну поліцію» та вина особи ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом.

Відповідальність передбачена ч. 1 ст.130 КУпАП настає, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, так із за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження

Призначаючи стягнення, враховуються дані про особу правопорушника, який притягується до адміністративної відповідальності, характер вчинених правопорушень, обставини їх скоєння.

Враховуючи що за санкцією ч.1 ст.130 КУпАП вказане правопорушення є більш серйозним, то саме за цією статтею накладається стягнення.

При обрані міри адміністративного стягнення, суддею враховуються обставини справи, характер правопорушення, особа правопорушника, характеризуючи дані на якого відсутні, тому суддя вважає за необхідне застосувати до правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, враховуючи положення п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, оскільки він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій виданого 02.03.2023 серії НОМЕР_3 , та військовослужбовцем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ч.1 ст.130, 221, 246, 248, 249, 251, 252, 256, 279, 280, 283-285КУпАП, п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_1 на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяОлена ГАВЕНКО