Справа № 761/1786/26
Провадження № 3/761/1127/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду міста Києва Глянь О.С., розглянувши матеріал, якій надійшов з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , припиняючи з 29.09.2024 діяльність на посаді начальника відділу взаємодії з Управлінням державної охорони України управління з організації пожежно-профілактичної діяльності у державних установах Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, маючи спеціальне звання майор служби цивільного захисту, будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», 05.12.2024 о 15 год. 05 хв. несвоєчасно, без поважних, причин подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечував, вказав, що мав поважні причини, у зв`язку з якими несвоєчасно подав декларацію.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури міста Києва у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним та притягнути до відповідальності, подав відповідний письмовий висновок.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства і джерелом права.

Так, у справі «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року (заяви №23759/03 та №37943/06) ЄСПЛ встановив порушення ст.6 Конвенції і зазначив, що національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

У згаданому рішенні ЄСПЛ зазначив, що відповідні правові акти явно суперечили один одному.

У результаті цього національні органи на свій власний розсуд застосували протилежні підходи щодо співвідношення цих правових актів.

На думку ЄСПЛ, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п.56).

Отже, у разі, коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язанні застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

З цього питання звертає на себе увагу час обізнаності уповноваженого органу у сфері протидії корупції про недотримання особою певних вимог законодавства, день надання оцінки зібраним доказам за твердженням ініціатора складання протоколу та дати складання як первісного протоколу про адміністративне правопорушення, так і протоколу, який складався вдруге, що є розтягнутим у часі.

Суд вважає помилковим висновок уповноваженої особи, що склала протоколи № 25 від 08.01.2026 відносно ОСОБА_1 , про те, що днем виявлення правопорушення є день складання уповноваженою посадовою особою протоколу про таке правопорушення, а саме 08.01.2026, та з цього моменту слід відраховувати шестимісячний строк.

Так, протокол про адміністративне правопорушення є документом, який фіксує факт, час та місце вчинення правопорушення. Однак не можна ототожнювати дату складання протоколу та дату виявлення правопорушення, оскільки виявлення і фіксування правопорушення є різними юридичними фактами.

Суд вважає за необхідне у даній справі констатувати, що обчислення строку притягнення особи до адміністративної відповідальності не може залежати від спритності посадової особи (швидкості дій вчинених уповноваженою особою) у наданні оцінки доказам, інше буде свавіллям.

Відтак фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України, за протоколом про адміністративне правопорушення № 25 щодо несвоєчасного подання декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), суд вважає 22.01.2025 (отримання Національним агентством з питань запобігання корупції повідомлення від 13.11.2024 № 239 про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 ).

Таким чином, зважаючи на вимоги ст. 38 КУпАП строк для притягнення особи до адміністративної відповідальності за протоколом про адміністративне правопорушення № 22 на час складання протоколу (08.01.2026) і на час їх розгляду судом - закінчився, оскільки адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення припиняється в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Підсумовуючи вищевикладене, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, слід закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 9, 38, 172-6, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Глянь