Справа № 703/943/26 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовський В.В., за участі прокурора Сільченко Н.М., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань НП України, відповідно до Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції», Постанови Кабінету Міністрів України від 28 10.2015 №877 «Про затвердження Положення про Національну поліцію», «Положення про Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України», та ст.254-256 КУпАП, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , будучи колишнім директором Черкаської державної сільськогосподарської дослідницької станції Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН України», відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав до Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила свою діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення), за 2024 рік, оскільки граничний термін подачі був 31.03.2024 року, а декларація фактично подана 09.04.2025 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину визнав та просила його суворо не карати.

Прокурор просила притягнути ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно положень ст. 81 ЦК України юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права.

Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статуту Черкаської державної сільськогосподарської дослідницької станції Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН України», затвердженого Президентом НААН України 20.02.2024 року, Черкаська державна сільськогосподарської дослідницька станція Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН України (далі ДСГДС) є державною, бюджетною неприбутковою, науковою установою, яка підпорядкована Національному науковому центру «Інститут землеробства НААН України», тобто є юридичною особою публічного права.

Відповідно до контракту від 21.01.2021, укладеним між НААН України в особі президента ОСОБА_2 , з одного боку та ОСОБА_1 , з другого боку останній призначений на посаду директора Черкаської ДСГДС на термін з 21.01.2021 по 20.01.2024 року.

Відповідно до наказу НААН України від 21.01.2021 № 13-к «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 призначено на посаду директора Черкаської ДСГДС з 21.01.2021.

Наказом НААН України від 19.01.2024 № 20-к «Про звільнення ОСОБА_3 », ОСОБА_1 звільнено з посади директора Черкаської ДСГДС 20.01.2024 в зв`язку із закінченням терміну дії контракту.

Наказом НААН України від 19.01.2024 № 21-к «Про призначення виконуючим обов`язки», ОСОБА_1 призначено виконуючим обов`язки директора Черкаської ДСГДС з 22.01.2024 до призначення директора у встановленому законом порядку.

Відповідно до наказу НААН України від 09.04.2024 № 163-к «Про звільнення ОСОБА_3 », ОСОБА_1 звільнено 09.04.2024 за угодою сторін.

У розумінні до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону, ОСОБА_1 був суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларацію відповідно до встановленого Законом порядку.

Згідно із ч.1 та ч.2 ст.45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п. 2-7 Перехідних положень Закону установлено, що суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше. Установлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану" здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Законом та Порядком заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування затвердженого Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 23 липня 2021 року № 449/21, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 р. за № 987/36609 (далі - Порядок 449/21) передбачено три види декларацій, зокрема:

1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

З 1 січня до 31 березня 2025 року включно суб`єкти декларування (крім тих, які мають право на відтермінування) повинні подати щорічні декларації за 2024 звітний період.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 припинив свої повноваження директора філії Черкаської державної сільськогосподарської дослідницької станції Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН України», 09.04.2024 року , а тому граничний термін подачі щорічної декларації за 2024 рік є 31.03.2025.

УСР в Черкаській області, згідно з вимогами ст. 251 КУпАП встановлено фактичні обставини, що можуть свідчити про наявність адміністративного правопорушення, та інші аспекти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, за результатами моніторингу загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщені на офіційному веб-сайті Національного агентства, установлено, що ОСОБА_1 лише 09.04.2025 в порушення вимог ч.2 ст.45, Закону подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік.

Умисел на вчинення правопорушення

Згідно із ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на несвоєчасне подання декларації без поважних причин, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Адміністративні правопорушення з формальним складом це такі правопорушення, для об`єктивної сторони яких закон вимагає встановлення тільки факту власне діяння.

Отже, відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст. 22 КУпАП.

Системний аналіз норм КУпАП визначає завдання, яке полягає у встановленні винних і забезпеченні правильного застосування законодавства з тим, щоб до кожного правопорушника були застосовані справедливі заходи адміністративного примусу.

Таким чином, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, рангу та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону дозволено робити тільки те, що дозволено законом ст. 6 Конституції України).

Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним і не передбачає настання будь-яких негативних наслідків, тому для кваліфікації діяння, передбаченого за вказаною статтею, досить лише здійснення протиправних дій.

Таким чином, можна стверджувати, про те, що умисел ОСОБА_1 полягав у тому, що він, будучи ознайомлена із вимогами Закону про обов`язки, обмеження та заборони, оскільки неодноразово подавав електронні декларації, не виконала вимоги Закону та навмисно і протиправно їх порушив. Він усвідомлював обов`язок подати електронну декларацію і те, що, маючи для цього можливості, її не подав. Однак наявність такого не є обов`язковим для визначення складових формального правопорушення, невиконання обов`язку і порушення вимог Закону є об`єктивним наслідком і результатом його діяння.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи колишнім директором Черкаської державної сільськогосподарської дослідницької станції Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН України» та, відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, яка припинила свою діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік, оскільки граничний термін подачі був 31.03.2024 року, а декларація фактично подана 09.04.2025 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім визнання своєї провини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо під час судового розгляду, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 108/2026 від 10 лютого 2026 року; роздруківкою декларації ОСОБА_1 за 2024 рік дата подання 09.04.2025 року; відповіддю на запит з Черкаської державної сільськогосподарської дослідницької станції Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН України» від 29.12.2025 року; копією контракту від 21.01.2021 року між НААН України в особі президента ОСОБА_2 , з одного боку та ОСОБА_1 , з другого боку, згідно якого останній призначений на посаду директора Черкаської ДСГДС на термін з 21.01.2021 по 20.01.2024 року; наказу НААН України від 21.01.2021 № 13-к «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 призначено на посаду директора Черкаської ДСГДС з 21.01.2021; копією Наказу НААН України від 19.01.2024 № 20-к «Про звільнення ОСОБА_3 », ОСОБА_1 звільнено з посади директора Черкаської ДСГДС 20.01.2024 в зв`язку із закінченням терміну дії контракту; Копією Наказу НААН України від 19.01.2024 № 21-к «Про призначення виконуючим обов`язки», ОСОБА_1 , згідно якого останнього призначено виконуючим обов`язки директора Черкаської ДСГДС з 22.01.2024 до призначення директора у встановленому законом порядку; копією наказу НААН України від 09.04.2024 № 163-к «Про звільнення ОСОБА_3 », ОСОБА_1 звільнено 09.04.2024 за угодою сторін; копією Статуту Черкаської державної сільськогосподарської дослідницької станції Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН України».

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ч. 1ст. 172-6 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає за умови не своєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1ст. 172-6 КУпАП, а тому останній підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчинених правопорушень, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за правопорушення відповідно до ст.ст. 34,35 КУпАП не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, вважаю, що для його перевиховання, стимулювання поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, достатнім є стягнення у виді штрафу.

Частиною 1 ст.307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч.ч.1 і 2 ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Доказів, які звільняють ОСОБА_1 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останньою не надані.

Відтак, із ОСОБА_1 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», ст.9, 33, 34, 35, 40-1, 173-2, 252, 268, 280, 283, 284 , ч. 1ст. 172-6 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (отримувач коштів: ГУК у Черк. обл./тг м.Сміла 21081100, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача:UA0023753 код класифікації: 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 , стягнути подвійний розмір штрафу, що становитиме 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлений та проголошений о 9 год. 30 хв. 23.03.2026 року в залі судових засідань Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Суддя В.В. Волосовський