Номер провадження 33/816/1004/26 Суддя-доповідач Шинкаренко А. І.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Шинкаренко А. І. , з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Казміренко Л.О., розглянувши у залі суду в місті Суми матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Казміренко Л.О. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

у с т а н о в и л а:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2026 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Судом установлено, що 24 грудня 2025 року о 14 год 50 хв в м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, 38, передала право керування транспортним засобом «Dacia Sandero» номерний знак НОМЕР_1 , особі, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Результат огляду ОСОБА_2 становив 0,97 проміле, чим порушила п. 2.9 г ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Казміренко Л.О. подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2026 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує на те, що складання протоколу відносно ОСОБА_1 було здійснено з порушенням прав останньої, котрій належним чином не було повідомлено про наявність у її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 перебувала у шокованому стані і вважала, що всі процесуальні дії здійснювалися працівниками поліції відносно ОСОБА_2 .

Окрім цього, апелянт зазначає, що сам по собі факт самовільної пересадки ОСОБА_2 на крісло водія не підтверджує про добровільне надання йому права керування або згоди ОСОБА_1 на вказані дії. Так, з долучених відеозаписів встановлено, що останню примусово та раптово відтиснули з місця водія, тим самим ОСОБА_1 не надавала ОСОБА_2 право керувати належним їй транспортним засобом. Зафіксовані події відбувалися дуже швидко, а тому ОСОБА_1 не встигла навіть зрозуміти, що відбувається. Чинним законодавством не покладається на ОСОБА_1 обов`язок фізично стримувати пасажира ОСОБА_2 чи контролювати його дії.

Враховуючи викладене, апелянт вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, апелянт зауважує про те, що складені матеріали не містять доказів наявності в ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння, а перебування останнього в стані сп`яніння було встановлено лише після продуття двох приборів Драгер.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисник Казміренко Л.О. в судовому засіданні підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Казміренко Л.О., свідка ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення статей 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Так, положеннями статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення при передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння полягає у допуску (переданні) до фактичного виконання функції водія особою, у віддані (користуванні, розпорядженні) якої знаходиться (перебуває) транспортний засіб.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати або перебуває у стані сп`яніння, визнають усні чи письмові згоду, розпорядження, вказівку особи, відповідальної за технічний стан чи експлуатацію цього засобу, про його використання у сфері дорожнього руху таким водієм.

Так, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 повідомив суду про те, що 24 грудня 2025 року біля автовокзалу м. Суми побачив ОСОБА_1 , котра рухалася на власному автомобілі. Попросив останню підвезти його, проїжджаючи центр міста, на вул. Г. Кондратьєва, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. Після того, як поліцейські повідомили про перебування його в розшуку, він закрив скло задніх та водійських дверей, і намагався відкрити задні двері для того, що вийти з салону автомобіля, проте не зміг, оскільки вони були заблоковані. Не зупиняючись, він дьоргнув ОСОБА_1 за руку та крикнув, щоб вона перелізла, а він мав можливість вийти через передні водійській двері. Проте, вже знаходячись на місці водія та побачивши працівників поліції з лівої сторони, заблокував двері та почав їхати на автомобілі. ОСОБА_1 злякалася та почала кричати «що ти робиш?», в цей час один з працівників поліції для того, щоб зупинити автомобіль ліг на капот автомобіля, та декілька метрів так проїхав. ОСОБА_3 сильно кричала, тому він зупинив транспортний засіб, розблокував двері, після чого працівники поліції витягнули його з салону автомобіля, одягнули кайданки.

Надані покази свідка узгоджуються з наданими письмовими поясненнями ОСОБА_1 , котра повідомляла працівників поліції про те, що ОСОБА_2 наказав сісти їй на переднє пасажирське місцем, а сам перемістився за кермо автомобіля. Вона не розуміла дії останнього, а тому зробила, як було їй сказано. ОСОБА_2 зробив спробу поїхати, проте був зупинений працівником поліції.

Із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, встановлено, як 24 грудня 2025 року о 14 год 50 хв у м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, 38 працівниками поліції було зупинено автомобіль «Dacia Sandero» номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала ОСОБА_1 .

Водію було повідомлено причини зупинки, а саме керування автомобілем із забрудненим номерним знаком. Також в салоні транспортного засобу, на задньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_2 , котрий втручався у спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 та не міг надати документи на підтвердження особи.

Під час перевірки поліцейськими осіб, які знаходилися в автомобілі за допомогою службового планшету, ОСОБА_4 протягнув руку до водійських дверей, після чого скло піднялося вгору. Працівник поліції намагався відчинити двері, проте вони були зачинені, транспортний засіб різко рушив з місця.

З метою зупинки автомобіля, один із працівників поліції ліг на капот, а інший почав стукати в бокове вікно водія. Зупинивши рух транспортного засобу, із місця водія силоміць було доставлено ОСОБА_2 , до якого в подальшому були застосовані кайданки. На передньому пасажирському місці на момент зупинки автомобіля знаходилася ОСОБА_1 .

Таким чином, судом першої інстанції не було належним чином перевірено наявність у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме не встановлено, що ОСОБА_1 добровільно передала ОСОБА_4 права керування автомобілем.

Окрім цього, матеріали справи не містять підтвердження того, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зокрема постанови суду, яким останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відомості, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі. Сам по собі протокол не є беззаперечним доказом вини особи у вчиненні правопорушення, оскільки не підтверджує факту доведеності вини Зазначені у ньому відомості не ґрунтуються на сукупності достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів та не утворюють системи неспростовних презумпцій щодо встановлення відповідних обставин.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як визначено п. 1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вказані факти в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а відтак підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Казміренко Л.О., задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуШинкаренко А. І.