Справа № 147/682/26
Провадження № 3/147/300/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Почкіна Оксана Миколаївна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з вінницької спреціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, командира роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , капітана, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовий квиток НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

за ч. 2 ст.172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Командир роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст. 11,16,13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 5 Розділу ХVІ та пункту 15 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, своїх функціональних обов`язків, в умовах особливого періоду, допустив безпідставне нарахування та виплату солдату ОСОБА_2 премії за січень місяць в розмірі 14748,60 грн., стосовного якого 12.01.2025 складено протокол ОДВ/Г №14 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2022 №3 капітана ОСОБА_1 , призначено на посаду командира роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 . До функціональних обов`язків командира роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 серед іншого входить забезпечення належного обліку особового складу в підрозділі, доповідати командиру батальйону про застосовані заохочення та накладені стягнення на особовий склад роти.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 КУпАП.

Неправомірні дії солдата ОСОБА_1 передбачені ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, оскільки адміністративне правопорушення вчинив в умовах особливого періоду, оскільки відповідно до ст.1 ЗУ «Про оборону України», з моменту введення в дію Указу президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 в Україні діє особливий період. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України про «Правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду справи, шляхом сповіщення за номером телефону НОМЕР_4 , який зазначено протоколі, зокрема скеровувалася телефонограма, яку порушник отримав. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 в якій він просить суд розглядати справу без його участі..

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 відомо про розгляд справи судом, він скористався своїми процесуальними правами та повідомив суд про розгляд справи без його участі.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою усунення зловживань процесуальними правами особи, щодо якої вирішується питання про її притягнення до адміністративної відповідальності, уникнення затягування розгляду справи з огляду на строки накладення адміністративного стягнення, що можуть бути спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене, а також на строки розгляду даної категорії справи про адміністративне правопорушення (ст. 277 КУпАП), вважаю, що відповідно до ст. 268 КУпАП, можливо розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП з огляду на наступне.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.172-15 КУпАП настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, вчинених в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч.1 ст. 172-15 КУпАП адміністративно караними є дії, які полягають в недбалому ставлення військової службової особи до військової служби.

Під час проходження військової служби, згідно з вимогами ст.ст. 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції, України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, утримуватися від негідних вчинків та стримувати інших від їх вчинення, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій .

Відповідно до п. 12 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України командири (начальники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах управління, військових частинах, установах та їх підрозділах, а також створювати для посадових осіб, які здійснюють облік особового складу, належні умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції. Пунктом 13 цієї інструкції передбачено, що організація обліку особового складу покладається у підрозділах військових частин - на командирів цих підрозділів.

Відповідно до пункту 5 Розділу ХVІ та пункту 15 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №2605. щомісячні премії та додаткова винагорода військовослужбовцям, не виплачуються у разі вживання останніми алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Судом установлено, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який було неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України від 12 січня 2026 року № 40/26 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», про часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Відтак, в Україні діє воєнний стан.

З матеріалів справи вбачається, що вина порушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП повністю доведена дослідженими доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення та підтверджується наступними матеріалами справ про адміністративне правопорушення:

-протоколом про адміністративне правопорушення від 13.03.2026, з якого вбачається, що Командир роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст. 11,16,13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 5 Розділу ХVІ та пункту 15 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, своїх функціональних обов`язків, в умовах особливого періоду, допустив безпідставне нарахування та виплату солдату ОСОБА_2 премії за січень місяць в розмірі 14748,60 грн, стосовного якого 12.01.2025 складено протокол ОДВ/Г №14 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП;

- наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 04.03.2022 №3, згідно якого капітан ОСОБА_1 , призначений на посаду командира роти резерву рядового складу;

- Функціональними обов`язками командира роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , затвердженими командиром військової частини НОМЕР_1 ;

- витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2024 №64 солдата ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та який з 02.03.2024 посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків;

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2025 №753, про призначення преміювання солдату ОСОБА_2 ;

-інформаційною довідкою про нараховане грошове забезпечення та інші одноразові виплати ОСОБА_2 за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 з 01.01.2025 по 31.01.2026

-копією протоколу №ОДВ/14 від 12.01.2025, відповідно до якого, 11.01.2025 солдат ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння на території військової частини НОМЕР_1 .

-інформацією ТВЛ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка адресована керівнику Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про факт нарахування та виплати солдату ОСОБА_2 премії за січень місяць в розмірі 14748,60 грн., стосовного якого 12.01.2025 складено протокол ОДВ/Г №14 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, в зв`язку з неподанням командиром роти резерву ОСОБА_1 рапорту про позбавлення останнього премії за січень 2025 року.

Притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно протоколу 12.01.2025 ОДВ/Г №14 підтверджується постановою Гайсинського районного суду Вінницької області у справі №129/252/25 від 20.02.2025, з якою суд ознайомився в ЄДРСР та якою ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні 10.01.2025 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Досліджені та оцінені судом докази доводять винуватість ОСОБА_1 "поза розумним сумнівом", тобто достовірно і достатньо підтверджують вчинення ним вказаного порушення.

Відтак вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.

При обранні виду адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його особу, ступінь вини, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, вважаю, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді штрафу.

При розгляді заяви ОСОБА_1 про розстрочку виплати суми штрафу, то суд зважає, що у чинному КУпАП відсутня стаття, яка б передбачала розстрочку сплати штрафу та порядок розгляду даного питання судом.

У діючому Кримінальному кодексі України наявні відповідні статті, які передбачають можливість розстрочення штрафу та визначають порядок розгляду питання про розстрочку, а тому, при розгляді даної заяви вважаю за необхідне застосувати аналогію права.

Частина 4 ст. 53 КК України передбачає, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Однак в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази, які б вказували на майновий стан ОСОБА_1 , так само відсутні будь-які посилання та обґрунтування щодо майнового стану ОСОБА_1 в його заяві, з яких суд міг би зробити висновок про необхідність застосування розстрочки виплати штрафу.

За таких обставин заява ОСОБА_1 про розстрочку виплати суми штрафу задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Проте, згідно з п. 12 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем та в день вчинення адміністративного правопорушення перебував на службі (тобто під час виконання службових обов`язків), керуючись ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», вважаю, що він підлягає звільненню від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 33, 34,35, 172-20, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, тобто у розмірі 34000 грн (тридцять чотири тисячі гривень).

У випадку добровільної сплати штрафу в строк визначений ч.1 ст. 307 КУпАП платіжний документ надати Тростянецькому районному суду Вінницької області (вул. Соборна, 21, с-ще Тростянець, Гайсинський район, Вінницька область).

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя О.М. Почкіна