Справа №583/258/26 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Плотникова Н. Б.
Номер провадження 33/816/1037/26 Суддя-доповідач Соколова Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., з участю секретаря судового засідання Сіденко К.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мальченка Дениса Володимировича на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.02.2026, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Мальченка Д.В.,

установив:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.02.2026 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, за те, що 16.01.2026 о 17:44 год в с. Комиші, вул. Вишнева, 5 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Мальченко Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував, що суд першої інстанції не повідомив ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду справи відносно нього.

Крім того, вказує захисник на те, що ОСОБА_1 не мав посвідчення водія, у зв`язку з чим суду не можливо його було позбавити права керування транспортним засобом.

При складенні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення йому не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, що призвело до порушення його права на захист.

Заслухавши доповідь судді щодо доводів поданої апеляційної скарги, доводи захисника Мальченка Д.В., який підтримав подану апеляційну скарги, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 568321 від 16.01.2026, складеним відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- чек-листом газоаналізатора Drager Alcotest 6820 № ARRK-0030, відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 становить 0,81 ‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результати огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 0,81 ‰., даний акт власноруч відписаний ОСОБА_1 , у графі «З результатами згоден»;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.01.2026, згідно з яким результат огляду ОСОБА_1 становив 0,81 ‰, до лікарні водій не доставлявся;

- відео-файлами, які містяться на DVD-R дисках лазерних систем зчитування, з яких вбачається, що 16.01.2026 працівниками поліції був зупинений автомобіль ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування поліцейським були виявлені у водія ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей). На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та місці чи в лікарні, ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці, результат тесту склав 0,81 ‰. ОСОБА_1 погодився з вказаним результатом, пояснивши, що випив банку слабоалкогольного напою, бо зустрів друга. Працівником поліції було складено відносно ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши вказані матеріали, суддя апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9а ПДР України, вчинені особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, і саме його даними було встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, після встановлення особи водія, у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер, водій на таку пропозицію погодився. У результаті проходження вказаного огляду, прилад драгер зафіксував 0,81 проміле у видихуваному ОСОБА_1 повітрі і з таким результатом останній погодився, після чого поліцейські повідомили, що на нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копія якого йому була надана під підпис.

Суддя апеляційного суду вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо неналежного сповіщення ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду матеріалів справи відносно нього, оскільки як вбачається з матеріалів справи, судова повістка про виклик ОСОБА_1 до суду надсилались судом на адресу, вказану ОСОБА_1 під час складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а тому, будучи обізнаним про те, що в цій справі відомим для держави в особі суду місцем його проживання є вказана вище адреса, ОСОБА_1 мав сумлінно поставитися до того, що на цю адресу можуть направлятися листи/повістки, які напряму стосується його законних прав та інтересів, ймовірне надходження яких він повинен був очікувати та слідкувати за ними, що у свою чергу вказувало б на його належну процесуальну поведінку.

Лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав судову повістку за належною адресою, не може свідчити про порушення права особи на доступ до суду, так як це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у офіційному документі, що узгоджується з положеннями п. 91, 99, 100, 101 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 та з правовим висновком ВП ВС (постанова № 800/547/17 від 25.04.2018).

При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не мав посвідчення водія, у зв`язку з чим суд першої інстанції не мав правових підстав для застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суддя апеляційного суду вважає безпідставними з огляду на таке.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено застосування до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, адміністративного стягнення у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами на визначений строк. При цьому, зазначена норма не ставить можливість застосування такого виду стягнення у залежність від факту наявності у особи посвідчення водія.

За змістом норм КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами є заходом відповідальності, спрямованим на заборону особі реалізовувати відповідне спеціальне право у майбутньому протягом визначеного судом строку. Відтак відсутність у особи посвідчення водія не виключає можливості застосування до неї такого виду адміністративного стягнення, оскільки йдеться не лише про припинення вже наданого права, а і про обмеження у його набутті та реалізації.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що протилежне тлумачення вказаної норми фактично призвело б до уникнення відповідальності особами, які керують транспортними засобами без отримання відповідного права, що суперечить завданням адміністративного законодавства та принципу невідворотності відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, діяв у межах та спосіб, визначених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що при складенні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення йому не були роз`яснені права, що призвело до порушення його права на захист, то вони в повній мірі спростовуються матеріалами даної справи.

Так, зокрема, з відеозапису вбачається, як ОСОБА_1 роз`яснюються його права, які останньому є зрозумілими, а складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП містить його власноручний підпис у графі «Підпис особи, якій роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Таким чином, вказані доводи апелянта суперечать матеріалам даного провадження, а тому не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

постановив:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.02.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Мальченка Д.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Соколова