КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/1228/2026
Головуючий в суді І інстанції Казмиренко Л.В.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 березня 2026 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., за участі секретаря судового засідання Діденка А.С., розглянувши апеляційну скаргу захисника Старовойтової Дарини Андріївни на постанову Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 15 листопада 2025 року о 00:16 по вул. Стеценка, 21/2 в м. Києві керував транспортним засобом марки Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за згодою водія, із застосуванням засобу Alcotest 7510, прилад АRMF-0251, результат тесту позитивний, 1,31 проміле, тест 1449. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Старовойтова Д.А. , не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 25 грудня 2025 року подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року та закрити провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що станом на день здійснення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також на предмет перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, перебував на курсі медикаментозного лікування за призначенням лікаря.

14 листопада 2025 року орієнтовно о 22:28 за адресою м. Київ, Подільський район, вул. Стеценка 21/2 сталася ДТП за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який в ході розслідування був визнаний винним у спричиненні ДТП, проти чого не заперечував.

У подальшому, лише після спливу значного проміжку часу, а саме через 1 годину 48 хвилин після події, було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також на предмет перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому відеозапис розпочинається о 23:45:41, у зв`язку з чим із зазначеного відеоматеріалу неможливо встановити точний час настання ДТП. Відповідно, 1 година 48 хвилин є мінімальним проміжком часу, який міг минути між моментом ДТП та проведенням огляду ОСОБА_1 , тоді як відповідно до вимог законодавства такий огляд повинен здійснюватися негайно.

Так, 15 листопада 2025 року о 00:16 за цією ж адресою поліцейським 2 взводу 4 роти 3 батальйону Полку № 1 УПП в м. Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513429 від 15 листопада 2023 року.

Щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , пояснювала, що у останнього наявний ряд хронічних захворювань: цукровий діабет 2 типу, хвороба нирок 2 ступеня, у тому числі початкова діабетична нефропатія.

30 жовтня 2025 року медичним центром «Універсальна клініка «Оберіг» ТОВ «Капітал» ОСОБА_1 було видано довідку та рецепт № 871 на застосування лікарських препаратів «Леспенефрил-Лубнифарм» та «Канефрон®Н» та рекомендовано лікування із застосуванням цих препаратів.

Цитувала витяг з інструкції для медичного застосування лікарського засобу «Леспенефрил-Лубнифарм», особливостями застосування якого є вміст 40 % етанолу та здатність впливати на швидкість реакції при керуванні автотранспортом або іншими механізмами, можливість зниження психомоторних реакцій через наявність у лікарському засобі етанолу, що слід враховувати при керуванні автотранспортом або роботі з іншими механізмами.

Цитувала витяг з інструкції для медичного застосування лікарського засобу «Канефрон®Н», до складу якого входить 19 % етанолу, а у особливостях щодо застосування зазначено, що лікарський засіб у рекомендованих дозах не впливає на здатність керувати транспортом і працювати з іншими механізмами, але слід враховувати, що він містить етанол.

Вказувала, що при цьому в інструкціях по застосуванню обох лікарських засобів відсутня пряма заборона керувати транспортними засобами.

Наголошувала, що під час проходження лікування виключається вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів ОСОБА_1 , оскільки це може звести нанівець позитивний лікувальний ефект, а також завдати серйозної та непоправної шкоди загальному стану здоров`я. При цьому під час розгляду справи судом першої інстанції взагалі не було надано належної правової оцінки викладеним доводам та не досліджено подані докази щодо проходження апелянтом курсу лікування, який станом на дату проведення огляду перебував у активній стадії, що унеможливлює повне та всебічне з`ясування обставин справи і ставить під сумнів законність, обґрунтованість та об`єктивність постанови від 19 грудня 2025 року.

Щодо використання ОСОБА_1 транспортного засобу у професійній діяльності, пояснювала, що він є лікарем хірургом, трансплантологом, для якого водійське посвідчення є необхідним з огляду на специфіку його професійної діяльності, де час часто є вирішальним фактором. ОСОБА_1 можуть терміново викликати до лікарні в будь-який час доби, в тому числі вночі, коли громадський транспорт не працює в зв`язку з запровадженим комендантським режимом або за складних погодних умов. Позбавлення ОСОБА_1 водійських прав матиме негативні наслідки не лише для нього особисто, а й для системи охорони здоров`я загалом, може призвести до затримок у наданні невідкладної медичної допомоги, зриву складних операцій або втрати часу, від якого залежить успіх трансплантації.

Вказувала, що з відеозапису, долученого до матеріалів справи, у ОСОБА_1 не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, оскільки він чітко реагує на питання працівників поліції, виконує озвучені вказівки, тобто його поведінка відповідає обстановці.

Наводила зміст п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, зазначала, що адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає лише в разі, якщо особа керувала транспортним засобом та відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, при цьому під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Водночас на наявних в матеріалах справи відеозаписах не зафіксовано ні руху, ні моменту зупинки працівниками УПП транспортного засобу, яким керував апелянт. З відеозапису, який є об`єктивним доказом, який в процесі доказування не залежить від суб`єктивного сприйняття певних обставин стороннім спостерігачем, очевидно, що початок запису розпочався після здійснення ДТП, при цьому на відеозаписах керування транспортним засобом взагалі не відображено. При цьому не може бути об`єктивним доказом у справі про вчинення адміністративного правопорушення у вигляді керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, відеозапис, на якому не зафіксовано рух автомобіля, і відповідно те, що водієм був саме ОСОБА_1 .

Крім того, матеріали справи не містять інших копій технічних записів з камер відеоспостереження, розташованих за адресою м. Київ Подільський район, перехрестя вул. Стеценка та вул. Тираспольської станом на 14 листопада 2025 року у часовому проміжку з 22:00 до 23:45 або відео моменту ДТП, яка сталася в цей час.

Таким чином, відсутність належного доказу свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки наявне відео не фіксує факту керування транспортним засобом і не може слугувати підставою для застосування інкримінованої ОСОБА_1 санкції, оскільки це не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підсумовувала, що матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були сформовані без урахування об`єктивних обставин, що мають суттєве значення для встановлення дійсності факту перебування у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння або наявності хибних показників такого стану внаслідок вживання як в день огляду, так і до нього, призначених лікарем препаратів, взаємодія яких не виключає безпосереднього впливу на результат тестування.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Старовойтову Д.А., які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОН України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі - спеціальні технічні засоби).

Згідно п. 4, 5, 7, 10 розділу ІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дотримання наведених вимог працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння судом першої інстанції перевірено.

Висновки суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513429 від 15 листопада 2025 року;

- роздруківкою тесту № 1449 від 15 листопада 2025 року, згідно якого тест проводився до допомогою приладу Alcotest 7510 ARMF-0251, результат аналізу 1,31 проміле, з підписом ОСОБА_1 ,

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, різка зміна забарвлення шкіряного покриву, за допомогою технічного приладу Alcotest 7510 ARMF-0251, результати огляду на стан сп`яніння - проба позитивна, 1,31 проміле. У графі «З результатами згоден» - міститься підпис ОСОБА_1 ;

- відеозаписами із нагрудної камери поліцейського, що містяться на оптичному диску, на якому зафіксовано спілкування працівників поліції з приводу оформлення ДТП, а саме складання протоколу за порушення ст. 124 КУпАП іншим водієм ОСОБА_3 , із цим водієм та з ОСОБА_1 , та з подальшим проходженням огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів ОСОБА_1 у період часу з 00:11 по 00:16, який о 00:17 з результатом проходження огляду погодився;

поясненнями водія ОСОБА_3 , згідно яких, 15 листопада 2025 року о 00:15 він керував транспортним засобом Mercedes д.н.з. НОМЕР_2 в м. Києві по вул. Тираспільська, перехрестя з вул. Стеценка. Після ДТП інший водій мав ознаки алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю, гостра реакція). На його вимогу та за участю працівників поліції він був оглянутий на місці за допомогою приладу Драгер. Результат огляду становив 1,2 проміле, що підтверджує його перебування у стані алкогольного сп`яніння та могло вплинути на його поведінку і створення аварійної ситуації.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із відеозапису, після отримання результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу Alcotest 7510 ARMF-0251, з позитивним результатом 1,33 проміле, ОСОБА_1 не заперечував цих результатів.

Також в графі «з результатами згоден» Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 підтвердив свою згоду з результатами огляду особистим підписом.

Роздрукований тест Alcotest 7510 ARMF-0251 теж підписаний ОСОБА_1 .

Особа, яка проходить огляд на стан сп`яніння, на власний розсуд самостійно вирішує, чи згідна вона з результатом, який отримано при проведенні огляду поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу, чи не погоджується з ним.

Незгода водія транспортного засобу із позитивним результатом проведеного поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння повинна бути здійснена безпосередньо після проведення такого огляду шляхом активних дій та висловлена в категоричній чіткій формі.

За таких обставин матеріалами справи підтверджується, що водій ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, зазначивши о 00:17 на запитання працівника поліції «апарат показав - давайте, будем згодні».

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що ДТП сталася орієнтовно о 22:28 за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , і лише після спливу значного проміжку часу, а саме через 1 годину 48 хвилин після події, було проведено огляд ОСОБА_1 , тоді як відповідно до вимог законодавства такий огляд повинен здійснюватися негайно, висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 дані доводи не спростовують.

Натомість, п. 7 розділу 1, п. 9 розділу 2 Інструкції № 1452/735 передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я). З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Разом із тим, ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеними на місці зупинки транспортного засобу, погодився і не виявив наміру проходити огляд в закладі охорони здоров`я.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 було видано медичним закладом довідку та рецепт № 871 на застосування лікарських препаратів «Леспенефрил-Лубнифарм» та «Канефрон®Н» та рекомендовано лікування із застосуванням цих препаратів, які містять етанол, що могло вплинути на результат огляду, при цьому в інструкціях по застосуванню обох лікарських засобів відсутня пряма заборона керувати транспортними засобами, відхиляються апеляційним судом, зважаючи на те, що у разі незгоди з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 мав право на медичний огляд у лікаря-нарколога згідно вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції № 1452/735, п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, однак цим правом на свій розсуд не скористався і з результатами огляду погодився.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до п. 2.9 «а» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом не лише у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, але і у стані перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і що у процитованих захисником у апеляційній скарзі інструкціях до лікарських препаратів, які, згідно її доводів, вживаються ОСОБА_1 , наявне застереження про вплив одного з цих лікарських препаратів («Леспенефрил-Лубнифарм») на можливість зниження психомоторних реакцій через наявність у лікарському засобі етанолу.

Доводи апеляційної скарги, що під час проходження лікування виключається вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів ОСОБА_1 , оскільки це може звести нанівець позитивний лікувальний ефект, а також завдати серйозної та непоправної шкоди загальному стану здоров`я, а також доводи апеляційної скарги, що у ОСОБА_1 на відеозаписі взагалі не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, не спростовують встановлених судом обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому відхиляються апеляційним судом як неспроможні.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, в яких захисник заперечувала виконання ОСОБА_1 функцій водія і зазначала, що як рух автомобіля, так і керування транспортним засобом ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксовані, а будь-яких інших технічних записів з камер відеоспостереження матеріали справи не містять, апеляційний суд констатує, що такі доводи спростовуються дослідженим відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, який розпочинається о 23:45:41 і на якому зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (особа якого яка була встановлена на відеозаписі під час оформлення матеріалів відносно нього) як учасниками ДТП, яке сталося на перехресті. Зі змісту розмови з`ясовується, що матеріали ДТП оформлялися за порушення ОСОБА_3 правил проїзду на сигнали світлофора. При цьому ОСОБА_3 наполягав на проходженні водіями огляду на стан алкогольного сп`яніння. Про те, що він автомобілем не керував, в ході фіксування події працівниками поліції ОСОБА_1 жодного разу не зазначав. О 22:26 відеозапису працівником поліції усно відтворюється механізм ДТП, з яким обидва водії погоджуються.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи захисника мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, будь-яких доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 використовується транспортний засіб у його професійній діяльності як лікаря хірурга-трансплантолога, для якого водійське посвідчення є необхідним з огляду на специфіку його професійної діяльності, не є підставами для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відхиляються апеляційним судом.

Крім того, на підтвердження доводів апеляційної скарги захисником не надано доказів того, що ОСОБА_1 працює і в своїй професійній діяльності використовує транспортний засіб.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Старовойтової Дарини Андріївни залишити без задоволення.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.