Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького районного суду Волинської області від 19.02.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п?ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 08.12.2025 року о 23 годині 15 хвилин у селі Підгайці Луцького району по вулиці Об`їздній керував транспортним засобом Volkswagen Golf, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд щодо визначення стану алкогольного сп?яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора ALKOTEST DRAGER 7510, результат позитивний 1,72 проміле. Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані, як порушення вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, адміністративна відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.26).

Не погоджуючись із постановою судді особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки матеріали справи не містять факту керування ним транспортним засобом у час та місці зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення.

Просить скасувати постанову, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.31-32).

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує на те, що ним помилково апеляційну скаргу було надіслано безпосереднього до апеляційного суду. В подальшому апеляційну скаргу йому було повернуто. Вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено із поважних причин, а тому просить його поновити (а.с.29).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи (а.с.37) не з`явився. Від нього на адресу апеляційного суду 23.03.2026 року надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.38). А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 ,відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалів справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.294 КпАП України скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено за заявою особи, яка має право оскаржити постанову.

Згідно ст.268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.02.2026 року вона була винесена у присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.26).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 подана апеляційна скарга на вищевказану постанову безпосередньо до Волинського апеляційного суду через засоби поштового зв`язку 02.03.2026 року. Дана апеляційна скарга зареєстрована апеляційним судом 05.03.2026 року.

Листом Волинського апеляційного суду від 05.03.2026 року відповідно до вимог ч.3 ст.294 КпАП України повернуто ОСОБА_1 апеляційну скаргу, як помилково надіслану на адресу апеляційного суду (а.с.30).

В подальшому ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказану постанову безпосередньо до Луцького міськрайонного суду Волинської області через засоби поштового зв`язку 10.03.2026 року. Дана апеляційна скарга з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження зареєстрована місцевим судом 16.03.2026 року (а.с.29-35).

Виходячи з наведеного суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду скаржником пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити та прийняти апеляційну скаргу до розгляду.

Відповідно до статтей 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Судом вжито всіх заходів, передбачених КпАП України, для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КпАП України.

Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №544669 від 19.12.2025 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1);

-роздруківкою приладу ALKOTEST DRAGER 7510 № 1455 від 19.12.2025 року доводиться, що ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння; результат тесту - 1,72 проміле (а.с.3);

-актом огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів щодо ОСОБА_1 (а.с.4);

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо ОСОБА_1 (а.с.5);

-письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 18.12.2025 року (а.с.6);

-письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 18.12.2025 року (а.с.7);

-рапортом інспектора взводу №2 роти №3 батальйону УПП у Волинській області Оніщенко О.С. від 18.12.2025 року (а.с.8);

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6371217 щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КпАП України (а.с.9);

-відеозаписом із нагрудної камери поліцейського (а.с.10).

Згідно довідки від 22.12.2025 року, складеної старшим інспектором з особливих доручень відділу адміністративної практики УПП ГУНП у Волинській області Поповича Р., вбачається, що відповідно до бази даних ІКС «ІПНП» ОСОБА_1 не має повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КпАП України, останній отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом НОМЕР_2 від 08.04.2021 року (категорія А, А1, В, С, СЕ) (а.с.2).

Долучені до матеріалів адміністративної справи відеозаписи підтверджують винуватість ОСОБА_1 в сукупності з іншими дослідженими судом доказами. Підстав вважати дії поліцейських незаконними, а зібрані у ході досудової підготовки матеріалів докази недопустимими немає.

Апеляційний суд зазначає, що поліцейським дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Працівники поліції при пропозиції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння та складенні адміністративних матеріалів діяли цілком у законний спосіб.

Щодо доводів апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, то вони є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи апеляційним судом, а також спростовуються відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, які були досліджені судом першої інстанції, на яких зафіксовано, зокрема, що ОСОБА_1 визнавав, що перебував в стані алкогольного сп`яніння та керував транспортним засобом.

Окрім цього апеляційний суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи місцевим судом ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав.

В судове засідання під час розгляду справи апеляційним судом ОСОБА_1 не з`явився щоб надати пояснення в обґрунтування вимог викладених в апеляційній скарзі. Суд приходить до висновку, що підстави для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, відсутні.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Вищевикладені докази у своїй сукупності відтворюють реальну картину перебігу подій, є чіткими та послідовними та не викликають сумніву в апеляційного суду.

Апеляційний суд вважає, що усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності судового рішення, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду, фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що місцевий суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, постанова судді першої інстанції є законною та мотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КпАП України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року щодо нього.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.