ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/5108/26

Провадження № 33/820/264/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Смірнова В.В., за участю секретаря судового засідання Степанюка А.М., розглянувши у судовому засіданні Хмельницького апеляційного суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , директора ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «2К»,

за ч. 1 ст. 163-1Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

Суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 будучи, директором ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «2К», допустив порушення податкового законодавства за жовтень-листопад 2025 року, а саме: завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) задекларованого у декларації з ПДВ за листопад 2025 року на суму 2036036 грн.; завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) задекларованої у декларації з ПДВ за жовтець 2025 року на суму 6214419 грн.; за листопад 2025 року завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 декларації) на 5224271 грн.; невірно заповнено додаток 2 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до склад) податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» за листопад 2025 року; не складено та не зареєстровано в ЄРПН зведені податкові накладні: - від 30.04.2025 на суму постачання без ПДВ 7 927 753 грн., ПДВ 1585551 грн.; - від 31.05.2025 на суму постачання без ПДВ 12690920 грн., ПДВ 2538184 грн.; - від 31.07.2025 на суму постачання без ПДВ 5 461 026 грн., ПДВ 1092 205 грн.; - від 31.08.2025 на суму постачання без ПДВ 7 952 799 грн., ПДВ 1 590 560 грн.; від 30.09.2025 на суму постачання без ПДВ 7031093 грн., ПДВ 1 406219 грн.; - від 31.10.2025 на суму постачання без ПДВ 4 450 778 грн., ПДВ 890 155 грн.; від 30.11.2025 на суму постачання без ПДВ 2 223 048 грн., ПДВ 444 610 грн., чим порушив вимоги п.44.1 ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V «Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку па додану вартість» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307 та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Разом з тим, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді змінити та провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що постанова суду не відповідає загальним принципам судочинства, отже, є незаконною. Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КУпАП, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, яке він подавав через систему «Електронний суд» 24.02.2026.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, до початку судового розгляду подав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Оскільки не встановлено обставин, які перешкоджають проведенню апеляційного розгляду, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності ОСОБА_1 .

За змістом ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим при вирішенні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Вважаю, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину особи не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності, відсутній склад відповідного правопорушення.

Розгляд справи відбувається в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатися у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Адміністративним правопорушенням (проступком), як визначено ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 662/10/22-01-07-03 від 11.02.2026, складеного головним державним інспектором відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ управління податкового аудиту ГУ ДПС у Хмельницькій області Гарматюк В.О. під час проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «2К» (ПН 42281913), що знаходиться за юридичною адресою: 29016 Хмельницька область, про-д Козловського, буд 7/1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 від`ємного значення з податку на додану вартість у тому числі заявленого до відшкодуванню з бюджету, встановлено, що посадова особа директор ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «2К» ОСОБА_2 допустив порушення податкового законодавства за жовтень-листопад 2025 року, а саме: завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) задекларованого у декларації з ПДВ за листопад 2025 року на суму 2036036 грн.; завищено бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) задекларованої у декларації з ПДВ за жовтець 2025 року на суму 6214419 грн.; за листопад 2025 року завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 декларації) на 5224271 грн.; невірно заповнено додаток 2 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування та суми від`ємного значення, яка зараховується до склад) податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2)» за листопад 2025 року; не складено та не зареєстровано в ЄРПН зведені податкові накладні: - від 30.04.2025 на суму постачання без ПДВ 7 927 753 грн., ПДВ 1585551 грн.; - від 31.05.2025 на суму постачання без ПДВ 12690920 грн., ПДВ 2538184 грн.; - від 31.07.2025 на суму постачання без ПДВ 5 461 026 грн., ПДВ 1092 205 грн.; - від 31.08.2025 на суму постачання без ПДВ 7 952 799 грн., ПДВ 1 590 560 грн.; від 30.09.2025 на суму постачання без ПДВ 7031093 грн., ПДВ 1 406219 грн.; - від 31.10.2025 на суму постачання без ПДВ 4 450 778 грн., ПДВ 890 155 грн.; від 30.11.2025 на суму постачання без ПДВ 2 223 048 грн., ПДВ 444 610 грн., чим порушив вимоги п.44.1 ст. 44, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V «Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку па додану вартість» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано акт перевірки від 29.01.2026 №1806/22-01-07-03/42281913 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «2К» (ПН 42281913) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2025 від`ємного значення з податку на додану вартість у тому числі заявленого до відшкодуванню з бюджету.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення.

Апеляційний суд звертає увагу, що при зазначенні в протоколі про адміністративне правопорушення суті адміністративного правопорушення необхідно не лише вказувати факт порушення порядку ведення податкового обліку та його наслідки, але й зазначати, чи є відповідне порушення наслідком невиконання особою своїх службових обов`язків, встановивши, коли і ким такі службові обов`язки для неї були визначені.

Однак, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , а ні з наявних матеріалів справи не вбачається та не встановлено при розгляді справи в суді, які ж саме дії/бездіяльність вчинені останнім, в чому полягає його вина у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1КУпАП. Особа, що складала протокол, обмежилась лише загальними фразами, не зазначивши обставини вчинення саме ОСОБА_1 правопорушення, суть самого правопорушення (дії або бездіяльність та в чому полягають) з посиланням на норму спеціального Закону.

При цьому, всупереч вимог ст. 283 КУпАП, судом в оскаржуваній постанові не зазначені обставини правопорушення, установлені під час розгляду справи щодо дій або бездіяльності ОСОБА_1 , що призвели до порушення вимог Податкового кодексу України, а наявне лише посилання на порушення положень (пунктів та статей) Податкового кодексу України без розкриття змісту вказаних порушень, міститься формальне посилання на акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «2К» від 29.01.2026, але будь-якої оцінки наявним в матеріалах справи документам не надано, фактичні обставини справи не з`ясовані, що свідчить про передчасність висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення фактично ґрунтується на Акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки №1806/22-01-07-03/42281913.

Частиною першою статті 163-1 КУпАП передбачено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП суд першої інстанції виходив з того, що його вина в порушенні встановленого законом порядку ведення податкового обліку підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме згаданими вище протоколом про адміністративне правопорушення та копією акту за результатами перевірки.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити, в тому числі, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України).

Пунктом 86.1. статті 86 ПК України визначено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт, складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали перевірки - це: - акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; - заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); - пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

У даному випадку за результатами проведення документальної позапланової виїзної перевірки ГУ ДПС України 29.01.2026 було складено акт № 1806/22-01-07-03/42281913.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до суду першої інстанції подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що 13 лютого 2026 року ТОВ «СУНП «2К» подало заперечення на акт перевірки, а листом № 754/1022-01-07-03-11 від 17 лютого 2026 року ГУ ДПС у Хмельницькій області повідомило підприємство про те, що розгляд матеріалів перевірки відбудеться 26 лютого 2026 року.

Суд першої інстанції зазначене клопотання не прийняв до уваги, визнав ОСОБА_1 винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та закрив адміністративне провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_1 до поданого клопотання додано докази на підтвердження факту відправлення ТОВ «СУНП «2К» заперечень до акту перевірки, а саме копію відповіді ГУ ДПС у Хмельницькій області № 754/1022-01-07-03-11 від 17 лютого 2026 року в якому вказано, що розгляд матеріалів перевірки відбудеться 26 лютого 2026 року.

Відповідно до п.п. 86.7.1. п. 86.7. ст. 86 ПК України, акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень).

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту, та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п.п.86.7.4. п.86 ст. 86 ПК України, під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень, зокрема: встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження;досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту (п.п.86.7.5. п. 86.7. ст. 86 ПК України).

Пунктом 56.1. ст. 56 ПК України визначено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Сам акт перевірки не є актом індивідуальної дії, а тому його оскарження проводиться шляхом оскарження відповідних повідомлень-рішень, які складаються на його підставі.

Тобто, оцінка акту перевірки, зокрема, викладених у ньому висновків перевірки, надається у разі оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту,контролюючим органом вищого рівня або судом.

У відповідності з п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України,з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За відсутності інформації щодо розгляду контролюючим органом заперечень ТОВ «Спільне українсько-німецьке підприємство «2К» до акта перевірки передчасним є визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а саме в порушенні порядку ведення податкового обліку, оскільки його вина не може підтверджуватися актом перевірки, так як за відсутності податкового повідомлення-рішення, яке має бути прийняте за результатами розгляду заперечень ОСОБА_1 позбавлен можливості на його оскарження.

З наведеного вище слід прийти до висновку, що визначені грошові зобов`язання в акті перевірки є неузгодженими, а тому складання протоколу про адміністративне правопорушення про порушення ОСОБА_1 порядку ведення податкового обліку було передчасним і незаконним.

Європейський суд з прав людини в рішеннях по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказував на те, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Отже, у силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно частини 1 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд апеляційної інстанції дійшов вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог статей 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всі фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, та дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного перегляду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а постанова судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2026 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Вікторія СМІРНОВА