Миколаївський апеляційний суд
Провадження № 33/812/97/26 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 3 ст. 173-4 КУпАП суддя Дробинський О.Е.
Суддя апеляційного суду
Чебанова-Губарєва Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах Миколаївського апеляційного суду Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря - Савчук В.В.

захисника - Гагашкіної Л.І.

законного представника

малолітньої потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 - адвоката Кудіної Т.М.,

розглянула, апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 - Гагашкіної Л.І. на постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2026 року, якою

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

За постановою судді, в період часу з 15.10.2025 р. по 19.11.2025 р. на території навчального закладу Воронівський ліцей, розташованого за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Воронівка, вул. Вознесенська, 1/А, неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинила булінг, цькування психологічного характеру у вигляді систематичних образ відносно до однокласниці малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяла шкоду психічному здоров`ю даній малолітній потерпілій. Неповнолітня ОСОБА_6 не досягла віку, з якого настає адміністративна відповідальність, в зв`язку з чим, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173 4 КУпАП, був складений відносно матері неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.02.2026 р. ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 - Гагашкіна Л.І. звернулась з апеляційною скаргою в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що матеріалами справи не доведено наявність систематичності дій, що є обов`язковою ознакою булінгу, а з пояснень сторін вбачається лишу окремий одноразовий конфлікт, який не може кваліфікуватись як булінг.

Звертає увагу, що в судовому засіданні не встановлено умислу з боку ОСОБА_5 та в матеріалах справи відсутні докази того, що дії мали на меті приниження, залякування або психологічний тиск.

Наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є доказом вини, а інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували склад адміністративного правопорушення, суду не надано.

Зазначає, що повноваження представника потерпілої-адвоката Кудіної Т.М. належним чином не підтверджені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя місцевого суду зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Однак, визнаючи винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, місцевий суд, всупереч вимог ст. ст. 7, 245, 252, 280 КУпАП, належним чином не з`ясував обставин справи, не навів доказів на обґрунтування такого висновку, не оцінив сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про її винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення, що потягло передчасний висновок суду про те, що ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Таке, судове рішення апеляційний суд вважає як необґрунтованим, оскільки в ньому відсутня оцінка доказів, на підставі яких судом були встановлені ті чи інші обставини, так і невмотивованим, оскільки в ньому не наведені належні та достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Ст. 173 4 КУпАП визначено поняття булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі, із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 4 КУпАП, передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, що тягне за собою накладення штрафу на батьків від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Згідно із розділом 1 наказу № 1646 від 28.12.2019 р. Міністерства освіти і науки України визначено, що до булінгу (цькування) в закладах освіти належать випадки, які відбуваються безпосередньо в приміщенні закладу освіти та на прилеглих територіях (включно з навчальними приміщеннями, приміщеннями для занять спортом, проведення заходів, коридорами, роздягальнями, вбиральнями, душовими кімнатами, їдальнею тощо) та (або) за межами закладу освіти під час заходів, передбачених освітньою програмою, планом роботи закладу освіти, та інших освітніх заходів, що організовуються за згодою керівника закладу освіти, в тому числі дорогою до (із) закладу освіти.

Ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:

умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру;

словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи;

будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток;

будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів;

інші правопорушення насильницького характеру.

Відповідно до 4 розділу наказу № 1646 від 28.12.2019 р. Міністерства освіти і науки України визначено порядок роботи комісії про запобіганню булінгу в закладах освіти.

Метою діяльності комісії є припинення випадку булінгу (цькування) в закладі освіти; відновлення та нормалізація стосунків, створення сприятливих умов для подальшого здобуття освіти у групі (класі), де стався випадок булінгу (цькування); з`ясування причин, які призвели до випадку булінгу (цькування), та вжиття заходів для усунення таких причин; оцінка потреб сторін булінгу (цькування) в соціальних та психолого-педагогічних послугах та забезпечення таких послуг.

До завдань комісії належать: збір інформації щодо обставин випадку булінгу (цькування), зокрема пояснень сторін булінгу (цькування), батьків або інших законних представників малолітніх або неповнолітніх сторін булінгу (цькування); висновків практичного психолога та соціального педагога (за наявності) закладу освіти; відомостей служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді; експертних висновків (за наявності), якщо у результаті вчинення булінгу (цькування) була завдана шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого; інформації, збереженої на технічних засобах чи засобах електронної комунікації (Інтернет, соціальні мережі, повідомлення тощо); іншої інформації, яка має значення для об`єктивного розгляду заяви;

розгляд та аналіз зібраних матеріалів щодо обставин випадку булінгу (цькування) та прийняття рішення про наявність/відсутність обставин, що обґрунтовують інформацію, зазначену у заяві.

У разі прийняття рішення комісією про наявність обставин, що обґрунтовують інформацію, зазначену у заяві, до завдань комісії також належать:

оцінка потреб сторін булінгу (цькування) в отриманні соціальних та психолого-педагогічних послуг та забезпечення таких послуг, в тому числі із залученням фахівців служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді;

визначення причин булінгу (цькування) та необхідних заходів для усунення таких причин;

визначення заходів виховного впливу щодо сторін булінгу (цькування) у групі (класі), де стався випадок булінгу (цькування);

моніторинг ефективності соціальних та психолого-педагогічних послуг, заходів з усунення причин булінгу (цькування), заходів виховного впливу та корегування (за потреби) відповідних послуг та заходів;

надання рекомендацій для педагогічних (науково-педагогічних) працівників закладу освіти щодо доцільних методів здійснення освітнього процесу та інших заходів з малолітніми чи неповнолітніми сторонами булінгу (цькування), їхніми батьками або іншими законними представниками;

надання рекомендацій для батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування)».

Насмішки та кепкування, образи та погрози, і навіть бійки далеко не повний перелік діянь, які притаманні як конфлікту так і булінгу. Разом з тим, не кожен конфлікт є булінгом, і як свідчить правозастосовна практика, від вміння розпізнати булінг, відрізнити його від конфлікту за характерними ознаками залежить можливість захистити потерпілу особу та притягнути кривдника до відповідальності, встановленої законом.

Дуже важливо розрізняти поняття: «сварка», «сутичка», «зіткнення», «конфлікт», «булінг».

Конфлікт (лат. conflictus сварка, сутичка) є зіткненням протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Систематичність (повторюваність) діяння одна з типових ознак булінгу, яка в переважній більшості випадків слугує ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості, недисциплінованості чи застосування неправомірних методів виховання.

Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін: кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, в період часу з 15.10.2025 р. по 19.11.2025 р. на території навчального закладу Воронівський ліцей, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинила булінг, цькування психологічного характеру у вигляді систематичних образ відносно до однокласниці малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяла шкоду психічному здоров`ю даній малолітній потерпілій.

Разом з тим, до протоколу про адміністративне правопорушення додано, копії наказів Воронівського ліцею та протоколи відповідної комісії на виконання вимог Наказу № 1646 від 28.12.2019 р. Міністерства освіти і науки України «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти», в яких вказано, що з боку ОСОБА_7 відносно своєї однокласниці ОСОБА_1 факт булінгу не встановлено, вказано, що мали місце конфліктні ситуації та інциденти, типові для неповнолітніх.

Крім того, в судовому засіданні місцевого суду було встановлено, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , котрі є найкращими ученицями восьмого класу Воронівського ліцею, з високою успішністю та оцінюванням знань, існує конкуренція в контексті визнання першості когось із них адміністрацією навчального закладу. Між даними ученицями відсутні дружні стосунки. З приводу даної шкільної конкуренції дітей, виникли неприязні відносини між батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , котрі перейшли в своєму розвитку і на дітей, які є однокласниками.

На думку апеляційного суду докази наявні в матеріалах провадження, поза розумним сумнівом не доводять вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, оскільки містять суперечності. Крім того, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження факти булінгу з боку ОСОБА_7 до ОСОБА_10 , а саме систематичного цькування, залякування та приниження.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до доказів, наявних в матеріалах справи, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , наявні конфліктні ситуації з приводу навчання, що в свою чергу не може бути визнано як булінг, у розумінні положень ст.173-4 КУпАП.

Разом з тим, суддя місцевого суду на дані обставини не звернув уваги та прийшов до передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01 листопада 1950 року передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в ст. 62 Конституції України.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що доводи апеляційної скарги захисника є обґрунтованими, а суддя місцевого суду неправильно встановив фактичні обставини справи, оскільки дії ОСОБА_4 не утворюють складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Отже, відповідно до встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не забезпечив повноту, всебічність і об`єктивність судового розгляду та дійшов висновку, який суперечить фактичним обставинам справи та положенням законодавства, тому судове рішення не може вважатись обґрунтованим і законним.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до приписів п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Оскільки під час апеляційного розгляду встановлено, що у діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за підставою, передбаченою п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 - Гагашкіної Л.І. задовольнити.

Постанову судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2026 року відносно ОСОБА_4 , скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , за ч. 3 ст.173-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Н.В. Чебанова-Губарєва