Справа № 643/2550/26
Провадження № 3/643/954/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Щодо протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583276 від 05.02.2026, ЕПР1 № 583244 від 05.02.2026, ЕПР1 № 583258 від 05.02.2026, ЕПР1 № 583270 від 05.02.2026

Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними, та їх кваліфікація

04.02.2026 о 23-38 год. водій ОСОБА_1 (далі Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності), керуючи транспортним засобом «Toyota Aventis», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Гвардійців Широнинців, буд. 83-А в місті Харкові, на законну та зрозумілу вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, подану у встановленому порядку спеціальними звуковим сигналом та проблисковими маячками, умисно не зупинився.

Вказані дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП як невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

04.02.2026 о 23-38 год. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керував транспортним засобом «Toyota Aventis», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Гвардійців Широнинців, буд. 83-А в місті Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, хитка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місті зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовився.

Вказані дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

04.02.2026 о 23-38 год. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керуючи транспортним засобом «Toyota Aventis», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Бучми, буд. 28/64 в м. Харкові, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду сніговий пагорб, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу.

Вказані дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

04.02.2026 о 23-38 год. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керуючи транспортним засобом «Toyota Aventis», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Гвардійців Широнинців, буд. 83-А в місті Харкові, здійсним наїзд на перешкоду та після вчинення ДТП не зупинився і залишив місце ДТП.

Вказані дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд кваліфікує за ст. 122-4 КУпАП як залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Позиція учасників справи

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні 24.03.2026 свою вину у вчиненні вказаних вище адміністративних правопорушень визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Обставини, зазначені в протоколах, не заперечував, просив накласти мінімальне стягнення.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху України (ПДР) на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно з п. 12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 2.10 «а» ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Згідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема передбачений вказаним законом обов`язок виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним із таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти саме медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 11-21сап21 (реєстраційний номер рішення 101473367)).

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Крім визнання Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєї вини, його вина у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується наступними доказами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583276 від 05.02.2026, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, за вказаних вище обставин;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583244 від 05.02.2026, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вказаних вище обставин;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583258 від 05.02.2026, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за вказаних вище обставин;

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583270 від 05.02.2026, згідно з яким Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, за вказаних вище обставин;

- даними рапортів працівників поліції;

- даними відеозаписів, на яких зафіксовані обставини вчинення правопорушень;

- даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.02.2026.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними поза розумним сумнівом вину Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаних вище правопорушень та факт порушення ним вимог п. 2.4, п. 2.5, п. 12.1 та п. 2.10.а. ПДР.

Накладення стягнення

Оскільки Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23.

Згідно з довідкою, яка міститься в матеріалах справи, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, отримував посвідчення водія.

Частинами 1 та 2 ст. 36 КУпАП передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи наведене, суд накладає на Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, одне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 665 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з правопорушника.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583238 від 04.02.2026

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583238 від 04.02.2026, 04.02.2026 о 22-53 год. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, керував транспортним засобом «Toyota Aventis», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Бучми, буд. 6 в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роти, хитка хода, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місті зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовився.

Кваліфікація згідно з протоколом про адміністративне правопорушення

Вказані дії Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позиція учасників справи

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судовому засіданні 24.03.2026 свою вину у вчиненні вказаного вище правопорушення (епізод від 04.02.2026 о 22-53 год.) не визнав, просив закрити провадження у справі. Зазначив, що 04.02.2026 о 22-53 год. він не керував автомобілем «Toyota Aventis», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17).

В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020).

Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.

У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 «Про судову практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим із того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові Верхового Суду від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в простірі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позиція суду

З вказаних вище положень законодавства та судової практики убачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, є встановлення факту виконання нею функцій водія під час руху транспортного засобу в стані відповідного сп`яніння (якщо особа притягається до відповідальності за керування транспортним засобом в стані сп`яніння) або з його ознаками (якщо особа притягається до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння).

Обов`язок доведення вказаної обставини покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Зазначена обставина, а саме факт виконання відповідною особою функцій водія автомобіля під час його руху в стані сп`яніння, повинна бути доведена поза розумним сумнівом. Наявність таких обставин, які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Вирішуючи питання, чи доведено поза розумним сумнівом факт виконання Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, 04.02.2026 о 22-53 год. функцій водія автомобіля під час його руху, суд керується таким.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583238 від 04.02.2026, суду органом поліції надані такі докази: два відеозаписи; довідка про те, що Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності отримував посвідчення водія; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.02.2026; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорт співробітниці поліції.

Суд констатує, що у наданих відеозаписах не зафіксований момент руху та зупинки вказаного вище автомобіля 04.02.2026 о 22-53 год., а також факт виконання Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, функцій водія вказаного автомобіля.

Фактично відеозапис починається з моменту, коли Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та працівники поліції спілкуються біля автомобіля, перебуваючи на вулиці. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, на момент початку відеозапису також стоїть на вулиці біля автомобіля.

Згідно з відеозаписом, Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, з самого початку спілкування з працівниками поліції заперечував факт керування автомобілем, зазначаючи, що ним керував його знайомий, який пішов ще до приїзду працівників поліції.

При цьому суд враховує, що Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, визнав факт керування ним автомобілем 04.02.2026 о 23-38 год. та факт вчинення ним 04.02.2026 о 23-38 год. правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Ураховуючи наведене, у суду відсутні підстави вважати, що вказані вище доводи Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є тактикою захисту, спрямованою на уникнення відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП адже зазначена особа притягається до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за епізодом від 04.02.2026 о 23-38 год. та притягнення або непритягнення його до відповідальності за епізодом від 04.02.2026 о 22-53 год. не впливає на вид та розмір стягнення.

За таких обставин та фактичної відсутності відеозапису, який би підтверджував факт керування Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказаним вище автомобілем, суд не може визнати протокол про адміністративне правопорушення та рапорт працівника поліції достатніми доказами на підтвердження факту керування зазначеною особою автомобілем.

Суд також звертає увагу, що згідно з відеозаписом після отримання заперечень Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, щодо факту керування ним автомобілем 04.02.2026 о 22-53 год., працівники поліції відповіли, що вказана обставина зафіксована на відеозапису.

Між тим, як вже зазначалось судом, такий відеозапис, який би підтверджував факт керування Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, автомобілем 04.02.2026 о 22-53 год., суду не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку, що органами поліції не доведено поза розумним сумнівом, що Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, виконував функції водія автомобіля 04.02.2026 о 22-53 год.

Виниклі сумніви щодо виконання 04.02.2026 о 22-53 год. функції водія автомобіля Особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та приходить до висновку щодо недоведеності події та складу адміністративного правопорушення в його діях адже обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є доведення факту керування ним транспортним засобом, тобто факту виконання функцій водія автомобіля.

Ураховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за епізодом від 04.02.2026 о 22-53 год., відносно Особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 33-35, 40-1, 130, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (епізод від 04.02.2026 о 22:53 год. згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583238 від 04.02.2026), відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч. 1 ст. 122, ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 850,00 грн.;

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400,00 грн.;

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави в розмірі 153,00 грн.;

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (епізод від 04.02.2026 о 23:38 год. згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583244 від 05.02.2026), у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 остаточне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень) (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, UА0020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху») з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов