ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Сербіній І.В., за участю захисника Нікітіна В.В., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік;

провадження за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови судді, 06.11.2025 о 21-24 год. в м. Слов`янськ, вул. Святогірська, 175, водій, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 керував транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою Alcotest Drаger та у медичному закладі, у встановленому законом порядку, відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2,5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення захисником Нікітіним В.В. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закриття провадження за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП не оскаржує. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. Докази факту керування ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні. Робітниками поліції порушений порядок огляду, у зв`язку з тим що ОСОБА_2 є військовослужбовцем. Відповідно до відеозапису правопорушення, невідома особа відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, робітниками поліції не запропоновано ОСОБА_2 після відмови від огляду на місці, пройти огляд в медичному закладі. Також, ОСОБА_2 не було надано документи на повірку газоаналізатора. Робітниками поліції не складено акту огляду ОСОБА_2 , що є грубим порушенням чинного законодавства. .

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Висновки суду про закриття провадження за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення ніким не оспорюються та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.

Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Так, факт порушення ОСОБА_2 п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер та у закладі охорони здоров`я. Факт вказаної відмови також був зафіксований на бодікамеру робітниками поліції.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність дій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Обговорюючи доводи сторони захисту, про відсутність на відеозаписі саме ОСОБА_1 , а тільки присутність невідомої особи та робітників поліції, слід зазначити наступне.

Як вбачається з відеозапису долученого до матеріалів справи, особа, яку зупинили робітники поліції, на їх чітке питання про свою особистість, повідомив, що він ОСОБА_1 та надав документи, які підтверджують його особистість, тому доводи апелянта в цій частині не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими.

Також, твердження сторони захисту про відсутність на відеозаписі запропонування ОСОБА_2 робітниками поліції проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, то слід зазначити, що вони не заслуговують на увагу, оскільки робітниками поліції виконанні всі вимоги відповідно до ст. 266 КУпАП та чинної інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Кожна дія робітників поліції зафіксована на відеозаписі, тому він є належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП на військовослужбовця ОСОБА_2 , складено не уповноваженою на те особою, зазначаю наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини на території військової частини або об`єктів, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП.

При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.

Отже, в даному випадку ОСОБА_2 , безумовно є суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.

Твердження апелянта, що його огляд на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтується на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено уповноваженою посадовою особою, відповідно до вимог ст. 254, 256 КУпАП та підстав для визнання його недопустимим не вбачається.

Доводи апелянта з приводу того, що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом, спростовуються зібраними матеріалами справи, які в своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2,5 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_2 було зупинено для перевірки документів, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення жодних зауважень зі сторони ОСОБА_2 не надходило, факту керування він не заперечував.

Також, ОСОБА_2 взагалі не повідомив робітників поліції про вірогідність керування його транспортним засобом іншими особами, а тому слід дійти висновку, що інші особи не могли бути причетними до керування цим транспортним засобом.

Обговорюючи доводи захисту про відсутність в матеріалах справи свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, апеляційний суд зазначає, що його долучення до матеріалів не передбачено, а надані вони можуть бути лише за вимогою особи, яка від ОСОБА_2 не надходила.

До матеріалів справи не долучено акт на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння. При цьому суд не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що воно не було вручено ОСОБА_2 , оскільки це не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. Ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.

Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Нікітіна В.В. без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя