Єдиний унікальний номер cправи 678/415/26
Провадження номер 3-678-189/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого-судді Лазаренка А. В. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції ГУ НП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєверодонецьк Луганської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого,

за ч. 2 ст. 184 КУпАП Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2026 року до суду для розгляду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД № 422791 від 07 березня 2026 року, складений інспектором ЮП СП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Праворським С. А., у якому фабула обвинувачення викладена наступним чином: «05 лютого 2026 року ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ухилився від виконання передбачених ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків щодо догляду за сином ОСОБА_2 , 2018 року народження, що виразилось у незадовільних умовах проживання, а саме: кімнати не прибрані, всюди бруд, неприємний запах, речі розкидані, ліжка не застелені, постіль дуже брудна, посуд непомитий, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП».

Ознайомившись з матеріалами справи суд приходить до наступного висновку.

Із аналізу положень ст.ст. 254, 255 КУпАП випливає, що протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення певної особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до норм діючого в Україні законодавства, обвинувачення повинно бути конкретним і не порушувати право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна чітко знати і розуміти суть обвинувачення.

При цьому в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП настає за ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Разом з тим, до протоколу долучено копії постанов Летичівського районного суду Хмельницької області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Так, 09 лютого 2026 року постановою Летичівського районного суду Хмельницької області, яка набрала законної сили 19 лютого 2026 року, ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (Єдиний унікальний номер судової справи №678/83/26, Номер провадження №3-678-51/26).

Так, 18 лютого 2026 року постановою Летичівського районного суду Хмельницької області, яка набрала законної сили 03 березня 2026 року, ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (Єдиний унікальний номер судової справи №678/249/26, Номер провадження №3-678-113/26).

При цьому як вбачається з фабули обвинувачення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 05 лютого 2026 року, тобто до винесення постанов суду про притягнення його за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Згідно диспозиції ч. 2 ст. 184 КУпАП кваліфікація дій особи за ч. 2 цієї статті можлива виключно в разі повторного протягом року вчинення особою правопорушення, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Окрім того, у графі склад адміністративного правопорушення відсутнє посилання на вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП, - повторно протягом року.

Суд позбавлений можливості усунути вищезазначені порушення закону, адже не може перебирати на себе не властиву йому функцію висунення обвинувачення, в свою чергу суд повинен розглянути справу повно та всебічно, встановити усі обставини і лише на підставі цього прийняти законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року роз`яснено, що визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

У п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17 жовтня 2014 року роз`яснено, що норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

У зв`язку із зазначеним, суд не може встановити фактичні обставини у справі та прийняти судове рішення по суті, тому матеріали справи підлягають поверненню для доопрацювання (належного оформлення) органу, який її порушив.

Керуючись ст.ст. 7, 245, 256, 278, 280 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, повернути до відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області для доопрацювання (належного оформлення) (протокол ВАД № 422791 від 07 березня 2026 року).

Органу поліції після доопрацювання (належного оформлення) матеріали справи необхідно направити до суду для розгляду не пізніше десяти днів з моменту отримання даної постанови суду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя підпис А. В. Лазаренко

Суддя А. В. Лазаренко