ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/527/25 Головуючий в 1 інст.Бредіхін Ю.Ю.
Провадження №33/807/113/26 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 10 січня 2025 року о 23:38 год. в м.Запоріжжя в районі будинку №1 по вул..Незламній (ст.н. Хакаська), водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, факт відмови зафіксований на нагрудну камеру поліцейського. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Відповідальність за правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про відсутність доказів факту керування ним транспортного засобу.

Вказує про те, що він не був за кермом транспортного засобу, а був в якості пасажира на задньому сидінні автомобіля.

Зауважує, що алкоголь він взагалі не вживає через певний стан свого здоров`я, наразі він є батьком трьох дітей, які перебувають на його утриманні, має періодичний підробіток, пов`язаний з водінням, що на сьогоднішній день є єдиним джерелом його доходу.

Зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту щодо виклику свідків, чим порушено його процесуальні права.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, відомостей про отримання копії постанови останнім матеріали справи не містять, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

В судове засідання, призначене на 30 січня 2026 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Кірсанова А.В. не з`явились, про день та час судового засідання повідомлялись своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

Захисником адвокатом Кірсановою А.В. на адресу суду було подано клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції, проте, в телефонному режимі захисник повідомила, що в неї немає зв`язку, при цьому остання не заявляла клопотань про відкладення розгляду справи.

В телефонному режимі ОСОБА_1 повідомив, що він не знає, з якої причини його захисник-адвокат Кірсанова А.В. не виходить на зв`язок, надав згоду про розгляд справи за його відсутності, але тільки у тому випадку, якщо справу буде вирішено «в позитивному ключі».

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кірсанової А.В., суд апеляційної інстанції враховує практику Великої Палати Верховного суду, викладеній у постанові від 23 серпня 2018 року у справі №11-237сап18 згідно з якою, право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката встановлене ч.1 ст.268 та ч.6 ст.294 КУпАП, не є абсолютним.

Верховним Судом в п.34 постанови від 12 березня 2019 року по справі №910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03, п.41) від 03 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Суд не зобов`язаний сам з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності причин неявки покладається на учасників справи.

Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 та забезпечення його права на особисту участь під час апеляційного розгляду справи, проте останній долею своєї справи не цікавиться, в жодне із призначених судових засідань не з`явився.

За клопотаннями захисника неодноразово відкладалися судові засідання, в тому числі у зв`язку з тим, що остання не виходила на відео конференцію, повідомляючи про відсутність в неї зв`язку.

В свою чергу, подальше відкладення апеляційного розгляду через неявку ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кірсанової А.В. може затягнути цей розгляд на невизначений час.

З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Кірсанової А.В., що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №217839 від 10 січня 2025 року, з якого убачається, що 10 січня 2025 року о 22-54 годині в м.Запоріжжя, вул.Хакаська,1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився. Від керування відсторонений шляхом паркування та без порушень ПДР України, про повторність попереджений, чим порушив п.2.5 ПДР, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого убачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд ОСОБА_1 не проводився за допомогою спеціального технічного приладу у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження такого огляду. Від підпису водій відмовився;

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 січня 2025 року;

- у довідці про відсутність повторності у ОСОБА_1 за ст..130 КУпАП та про наявність посвідчення водія НОМЕР_2 від 28 грудня 2005 року;

- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.

Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними:

- в рапорті поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції Назарчука Н., згідно з яким, останній доповідає, що 10 січня 2025 року о 22:54 годині за адресою: м.Запоріжжя, Дніпровський район, вул.Хакаська,1. Під час патрулювання зупинено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , під час спілкування у водія вивалено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою Alcotest Drager 6820 та в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відповів відмовою. Щодо ОСОБА_1 складено протокол серії ЕПР1 №217839, за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення вимог п.2.5 ПДР України. Також позбавлений права керування транспортним засобом, складено постанову серії ЕНА №3832644 за ч.4 ст.126 КУпАП за порушення вимог п.2.1а). Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без поршень ПДР України. Про повторність попереджений. Посвідчення водія не вилучалось. Тимчасовий дозвіл не видавався. Подія зафіксована на БК 470535, 474952.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.

Згідно з оскаржуваною постановою суду, 22 травня 2025 року від захисника ОСОБА_1 - адвоката Кірсанової А.В. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку із тим, що вона перебуває на лікарняному з малолітньою дитиною. Доказів на підтвердження вказаного суду не надано. Крім того, адвокат Кірсанова А.В. до цього вже чотири рази подавала клопотання про відкладення судових засідань з тих чи інших підстав і в жодне судове засідання не з`явилась.

За таких обставин суд розцінив такі дії адвоката Кірсанової А.В. як зловживання процесуальними правами, та враховуючи, що жодних доказів на підтвердження обставин, які унеможливили участь адвоката в судовому засіданні не надано, суд залишив клопотання адвоката Кірсанової А.В. без задоволення.

Також, суд звернув увагу на те, що через три місяці після надходження адміністративного матеріалу до суду та призначення першого судового засідання, адвокат Кірсанова А.В. заявила клопотання про виклик поліцейського, який склав протокол та вів відеозйомку, для допиту у якості свідка, а також особи, яка не зазначена свідком у протоколі ОСОБА_2 . Клопотання обґрунтоване тим, що вказані особи можуть пояснити причини зупинки транспортного засобу та обставини справи.

Суд відмовив у задоволені вказаного клопотання, пославшись на те, що усі відповідні докази вже долучені до адміністративного матеріалу про адміністративне правопорушення і пояснення поліцейських не можуть підмінити інші докази у справі. ОСОБА_2 не вказаний у якості свідка безпосередньо у протоколі, також від нього не відібрано жодних письмових пояснень щодо обставин справи на місці.

Крім того, 08 квітня 2025 року від адвоката Кірсанової А.В. надійшли заперечення на протокол, у яких захисник вказує на те, що ОСОБА_1 отримав бойові поранення на війні із рф, через які був демобілізований. Через складний стан здоров`я після контузії ОСОБА_1 взагалі не вживає алкоголь вже декілька років та має медичну заборону на його вживання.

Також, захисник вказала на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а перебував у ньому на задньому сидінні. Про вказану обставину ОСОБА_1 повідомив співробітників поліції та вказав на те, що автомобілем керував його співробітник.

Крім вказаного, захисник наголосила на тому, що під час зупинки автомобілю та складання протоколу у місті Запоріжжі була оголошена повітряна тривога.

Враховуючи, що доказів керування ОСОБА_1 транспортного засобу не надано, захисник просила провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Суд обґрунтовано відхилив наведені доводи сторони захисту, як такі, що суперечать дослідженим доказам.

На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника адвоката Шевченка М.В., правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, про те, що він не керував транспортним засобом та не був водієм, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

З долученого до протоколу відеозапису убачається, що працівниками поліції переслідувався та був зупинений транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб, коли до нього підійшли працівники поліції, виявився зачиненим. З переднього пасажирського сидіння вийшла жінка. В свою чергу, на водійському сидінні нікого не було, проте з транспортного засобу, до того часу, як до нього підійшли працівники поліції, ніхто не виходив, зокрема, і з місця водія. Сам ОСОБА_1 перебував на задньому пасажирському сидінні. Інших осіб як у транспортному засобі так і навколо нього не було. Викладене поза розумним сумнівом свідчить про той факт, що водієм автомобіля був саме ОСОБА_1 , який є власником цього транспортного засобу, та який після зупинки транспортного засобу пересів на заднє пасажирське сидіння.

Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту щодо виклику свідків, є безпідставними.

Так, як убачається зі змісту протоколу серії ЕПР1 №217839 від 10 січня 2025 року, свідки чи потерпілі не залучалися.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Отже, те, що в цьому випадку не були залучені свідки, проте, велась відеофіксація, вимогам закону не суперечить.

Окрім того, як вже зазначено вище, до суду першої інстанції, заявивши відповідне клопотання,а ні сам ОСОБА_1 , а ні його захисник жодного разу не з`явилась.

В свою чергу, наявних доказів достатньо для вирішення справи по суті.

Твердження апелянта про те, що алкоголь він взагалі не вживає через певний стан свого здоров`я, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки в цьому випадку останній притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Відмова ОСОБА_1 від проходження вказаного огляду в апеляційній скарзі не оспорююється, разом з цим підтверджується сукупністю наявних в справі доказів, вказаних вище, зокрема і відеозаписом, згідно з яким працівниками поліції у ОСОБА_1 , при спілкуванні з останнім, виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому повідомлено та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів відмовою, стверджуючи, що він не є водієм.

Отже, посилання сторони захисту на те, що під час оформлення адміністративного матеріалу тривала повітряна тривога, не є слушними, оскільки сам ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду з інших причин, на що обґрунтовано звернув увагу і суд першої інстанції.

Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.

Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.

Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.

Достовірність цих доказів апелянтом у встановленому законом порядку не спростовано.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Апелянт не погоджується з накладеним на нього адміністративним стягненням, вказуючи на те, що наразі він є батьком трьох дітей, які перебувають на його утриманні, він має періодичний підробіток, пов`язаний з водінням, що на сьогоднішній день є єдиним джерелом його доходу.

Проте, санкція ч.1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на водії поряд зі штрафом адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Разом з цим, апеляційний суд вважає за необхідне на підставі ч.8 ст.294 КУпАП змінити оскаржувану постанову в частині встановлених судом обставин справи, зокрема часу вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, та зазначити, що вказане правопорушення вчинене «о 22-54 годині» (як про це зазначено у протоколі та підтверджується дослідженими доказами), замість «о 23-38 годині», як помилково зазначено судом.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП змінити в частині встановлених судом обставин справи, зокрема часу вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, та зазначити, що вказане правопорушення вчинене «о 22-54 годині», замість «о 23-38 годині», як помилково зазначено судом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 334/527/25