Справа № 496/1291/26
Провадження № 3/496/724/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Портна О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 126, ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебувають матеріали справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. вказані провадження відносно ОСОБА_1 були об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний номер 496/1291/26.

Судом встановлено, що 22.01.2026 року о 17.05 годині с. Троїцьке, вул. Ластовецького, 1, водій ОСОБА_1 , керував ТЗ «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ за допомого приладу Drager та в медичному закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис, чим порушив п.2.5 ПДР відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того відповідно до протоколу серії ЕПР 1 № 573009 від 22.01.2026 року зазначено, що 22.01.2026 о 17.05 годині с. Троїцьке, вул. Ластовецького, 1, водій ОСОБА_1 , керував ТЗ «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії тобто не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив п.2.1(а) ПДР Керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлений належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки ОСОБА_1 , яку він отримав 02.03.2026 року. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З врахуванням того, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст.ст. 126, 130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху (ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується дослідженими матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 22.01.2026 серії ЕПР1 № 572987, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст в повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки у протоколі зазначено дату і місце його складення, посаду, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; тобто всі необхідні відомості, які визначені законом. Зокрема, протокол складений відносно ОСОБА_1 за відмову від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння;

- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.01.2026, у якому зазначені ознаки сп`яніння та те що від огляду відмовився;

- довідкою про повторність, згідно з якою ОСОБА_1 впродовж року до адміністративної відповідальності не притягався;

- довідкою про отримання/неотримання посвідчення водія, відповідно до якої зазначено, що за відомостями ГСЦ МВС документ відсутній;

- відеозаписом правопорушення.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення останнім п. 2.5 ПДР, а саме: за відмову пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час судового засідання судом було оглянуто доданий до протоколу диск з відеозаписом з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , та від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

Оскільки, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, які зазначені у протоколі, а відтак підлягав огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Однак, огляд з метою виявлення стану сп`яніння ОСОБА_1 в порядку, передбаченому Інструкцією, проведений не був у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП суд зазначає наступне.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3ст. 126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4ст. 126 КУпАП).

Повторним виходячи зі змісту ст. 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Отже ОСОБА_1 ставиться в провину вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Кваліфікованою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.

Належним доказом на підтвердження повторного вчинення правопорушення є постанова відповідного органу про накладення адміністративного стягнення, яка до матеріалів справи не долучена.

Особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не зібрала доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 було вчинене правопорушення передбачене частинами 2-4 статті 126 КУпАП протягом року.

В матеріалах справи міститься постанова Біляївського районного суду Одеської області від 06.05.2025 року відповідно до якої останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Крім того до матеріалів справи долучено довідку про повторність відповідно до якої також зазначено, що останній притягувався впродовж року до адміністративної відповідальності Біляївським районним судом Одеської області по справі № 496/2244/25 від 06.05.2025 року за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП.

Отже, якщо ОСОБА_1 є особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами постановою Біляївського районного суду Одеської області від 06.05.2025 року терміном на 5 років, тому у випадку відсутності фактів вчинення в період з 22.01.2025 р. по 22.01.2026 р. адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2-4 ст. 126 КУпАП, діяння має бути кваліфіковано за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Однак суд позбавлений можливості перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 5 ст. 126 КУпАП на ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки відповідно до ст. 221 КУпАП суди розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами третьою і п`ятою статті 126 КУпАП, тобто накладання адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП виходить за межі компетенції суду.

Викладені обставини свідчать про те, що у справі не доведена наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин, суд не може брати до уваги, як доказ, протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 573009 зазначені в ньому події не можуть ставитися ОСОБА_1 у провину, оскільки вони не підтверджені іншими доказами.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП не доведена, а тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

При визначені виду стягнення за адміністративне правопорушення, суддя керується правилами ст.ст. 33-35, 36 КУпАП і враховуючи дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та обставинами скоєння правопорушення, суд накладає на нього адміністративне стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. ст. 33-36, 38, 40-1, ч.5 ст.126, ч. 1 ст. 130, 268, 279, 280, 283-285, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення, в частині вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя О.П. Портна