Справа № 489/149/26
Провадження № 3/489/332/26
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 березня 2026 року місто Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва Валігурський Г.Ю., за участю захисника Дідняк І.А., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої Зеленської А.П., свідка ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

в с т а н о в и в:

Поліцейський Управління патрульної поліції в Миколаївській області склав протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 549492 від 24.12.2025, у якому зазначив, що 24.12.2025 об 11:50 за адресою: м. Миколаїв, Інгульський район, перехрестя просп. Богоявленського/вул. Південна, водій ОСОБА_3 керував т.з. ЗАЗ TF48YP, н.з. НОМЕР_1 у складі з причепом ПФ 01 фермер, н.з. НОМЕР_2 , рухався по проспекту Богоявленському в крайній правій смузі для руху зі сторони вул. Паркова в напрямку вул. Південна та на вказаному вище перехресті не був уважний не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не зреагував на її зміну, не надав перевагу в русі т.з. Toyota Prado, н.з. НОМЕР_3 , яке завершувало рух на перехресті та рухалось в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП т.з. отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 16.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР).

Дії ОСОБА_3 працівником поліції, який склав протокол, кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, для розгляду справи до суду не прибув, подав письмові пояснення, у яких зазначив таке.

Для констатації порушення п. 16.5. ПДР обов`язковим є встановлення таких обставин, як момент ввімкнення зеленого сигналу світлофора біля якого стоїть транспортний засіб, які транспортні засоби в цей момент знаходилися на перехресті і завершували рух через нього та чи надав водій, якому інкримінується порушення ПДР, дорогу іншим транспортним засобам, які завершують рух через перехрестя.

Матеріали справи не містять доказів про зазначені вище обставини, і не можуть їх містити оскільки він не починав рухатися після ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух. Це можливо при зупинці транспортного засобу перед світлофором. Він же не зупинявся, а рухався по проспекту, оскільки сигнал світлофору постійно горів зеленого кольору. Після перекриття йому руху шляхом зупинки т.з. «ToyotaPrado», н.з. НОМЕР_3 , у смузі його руху, він вдався до екстреного гальмування.

Пункт 16.5. ПДР регулює дії водія безпосередньо після ввімкнення дозволяючого сигналу світлофору, тобто до обстановки в якій опинились учасники справи не застосовується.

Також ОСОБА_3 вказує, що водій «Toyota Prado» ОСОБА_1 мала намір з проспекту Богоявленського повернути ліворуч на вулицю Південна. Для цього, вона на дозволений зелений колір світлофора будучи у крайньому лівому ряду доїхала до середини перехрестя та чекала на проїзд зустрічних автомобілів, даючи їм дорогу. Перед ОСОБА_1 стояв великогабаритний транспортний засіб, так само маючи намір виконати поворот ліворуч та перекривав їй видимість. Після здійснення повороту транспортним засобом, що стояв попереду, ОСОБА_1 переконавшись, що для транспортних засобів по проспекту Богоявленському змінився сигнал світлофора на жовтий, оскільки зупинився автомобіль, який рухався у лівій смузі зустрічного напрямку.

Проте, на думку ОСОБА_3 , водій ОСОБА_1 неправильно оцінила дорожню обстановку, вважаючи, що автомобіль, який рухався у лівому ряді зустрічного напрямку зупинився на забороняючий (жовтий) сигнал світлофора. ОСОБА_3 вважає, що вказаний автомобіль зупинився для виконання свого обов`язку, передбаченого п. 16.6 ПДР, а саме дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку перед поворотом ліворуч при зеленому сигналі основного світлофору.

Тому ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_4 зобов?язана була діяти аналогічним способом, але вона, будучи переконаною у тому, що для транспортних засобів, які рухалися по просп. Богоявленському увімкнений забороняючий сигнал світлофора (жовтий або червоний), здійснювала поворот ліворуч і не завершивши його зупинилася на правій зустрічній смузі, оскільки для транспортних засобів, які рухаються по вулиці Південна був увімкнений забороняючий червоний сигнал, а для трамваїв і транспортних засобів, які рухаються по просп. Богоявленському був увімкнений зелений сигнал світлофора. Чим створила аварійну ситуацію.

ОСОБА_3 посилається на те, що він рухався по просп. Богоявленському для нього був увімкнений зелений сигнал світлофора і він продовжував рух до того моменту, доки на його шляху не з?явився т.з. «Toyota Prado», зупинившись у правій смузі, по якій він рухався. У зв?язку з цим він здійснив аварійну зупинку свого транспортного засобу, але зіткнення уникнути не вдалося.

Захисник просила провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, також посилаючись на ту обставину, що останній рухався по просп. Богоявленському прямо на зелений сигнал світлофора, а тому у нього був відсутній обов`язок дати дорогу автомобілю, який рухався назустріч та виконував поворот ліворуч.

Потерпіла ОСОБА_1 під час розгляду справи пояснила, що 24.12.2025 приблизно об 11:50 на перехресті просп. Богоявленського та вул. Південної у м. Миколаєві вона рухалась від автовокзалу до вул. Південної у крайній лівій смузі. З метою здійснення повороту ліворуч вона зупинилась спочатку перед стоп лінією, а коли звільнився центр перехрестя і був увімкнений зелений сигнал світлофора, виїхала на середину перехрестя, надаючи дорогу транспортним засобами, які рухались на зустріч. Після того, як увімкнувся жовтий сигнал світлофора, автомобіль у лівій смузі зустрічного напрямку руху зупинився, а у правій смузі автомобілів не було, вона почала повертати на ліво на вул. Південну. Перед виїздом з перехрестя призупинилась щоб впевнитись у безпечності подальшого проїзду, оскільки попереду розташовані трамвайні колії та іноді там переходять дорогу пішоходи. У цей час метрів за 30 до свого автомобіля, з правої сторони, побачила автомобіль «Ланос», який рухався у правій смузі по просп. Богоявленському у напрямку автовокзалу, почав гальмувати, проте зупинитись не зміг та допустив зіткнення своєю передньою правою частиною із задньою правою частиною її автомобіля.

На думку ОСОБА_1 водій автомобіля «Ланос» рухався на заборонений сигнал світлофора (жовтий або червоний), який увімкнувся після зеленого, а тому вважає, що він є винуватцем ДТП.

Представник потерпілої вважає винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ДТП доведеною, а тому просить визнати його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та оцінивши їх в сукупності, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 16.5. ПДР у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

На підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення додано докази, які були досліджені судом, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 549492 від 24.12.2025, який містить відомості щодо дати та часу, місця вчинення адміністративного правопорушення та наслідків ДТП (автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками). Також вказано про порушення ОСОБА_3 вимог п. 16.5. ПДР.;

- схема місця ДТП, яка сталася 24.12.2025 о 11:50 в м. Миколаєві, на перехресті просп. Богоявленського з вул. Південною, що містить інформацію щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, місця розташування транспортних засобів, місця зіткнення, напрямку руху автомобілів, а також пошкоджень, отриманих транспортними засобами. Так, у автомобіля ЗАЗ TF48YP, н.з. НОМЕР_1 , у складі з причепом ПФ 01 фермер, н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено передню частину т.з., капот, бампер праве крило, права та ліва вари, задній бампер, деформація причіпного, передній борт; а на автомобілі «Toyota Prado», н.з. НОМЕР_3 , - права частина т.з., передні та задні двері, деформація правого порогу, рвана шина справа ззаду. Зазначена схема підписана водіями без зауважень;

- письмові пояснення ОСОБА_3 , надані на місці ДТП 24.12.2025, згідно яких об 11:50 він рухався на автомобілі «ДЕУ Ланос» з причіпом по просп. Богоявленському зі сторони вул. Паркова в напрямку вул. Південної. Рухався в крайній правій смузі на зелений сигнал світлофора. Коли перетинав вул. Південну перед ним виїхав автомобіль «Тойота» чорного кольору. Він почав гальмувати але сталося зіткнення;

- письмові пояснення ОСОБА_1 також надані на місці ДТП 24.12.2025, яка пояснила, що вона об 11:50 рухалась по просп. Богоявленському, на перехресті з вул. Південною, маючи намір повернути ліворуч на жовтий сигнал світлофора. У зустрічному напрямку машина в лівій смузі зупинилась і в момент повороту з крайньої правої смуги на неї виїхав автомобіль «Деу Ланос», НОМЕР_1 , та вдарив у праву сторону;

- файл з відеозаписом з бодікамер поліцейських, на якому зафіксовано складання матеріалів ДТП.

Також під час розгляду справи досліджені надані учасниками справи фотографії автомобілів на місці ДТП, інші документи та пояснення свідка ОСОБА_2 .

Так, постановою від 13.03.2026 у справі № 489/148/26 суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На адвокатський запит представника потерпілої надані відповіді комунального спеціалізованого монтажно-експлуатаційного підприємства з інформацією про схему перехрестя з пофазним роз`їздом (щодо фаз роботи світлофорів) та про розміри і відстані на вказаному перехресті.

Свідок ОСОБА_2 під час розгляду справи пояснив, що 24.12.2025 у обідній час рухався у автомобілі «Мерседес Віто» по вул. Південній. Перед перехрестям з просп. Богоявленським зупинився на червоний сигнал світлофора. У цей час автомобіль «Тойота» стояв на середині перехрестя, у лівій смузі свого напрямку руху (від автовокзалу), на просп. Богоявленському лівою стороною до його передньої частини автомобіля. В зустрічному для автомобіля «Тойота» напрямку, у лівій смузі зупинився т.з. «Форд Транзит», у правій смузі автомобілів не було. Коли увімкнувся жовтий сигнал світлофора він продовжив стояти на місці, а автомобіль «Тойота» почав виконувати маневр повороту в його напрямку. Проте коли проїздила через праву зустрічну для неї смугу руху на просп. Богоявленському, у її праву сторону в`їхав автомобіль «Деу Ланос», який рухався по вказаній смузі руху в напрямку автовокзалу. Зіткнення відбулось, після того як автомобілям, які рухались по просп. Богоявленському увімкнувся жовтий сигнал світлофора після зеленого сигналу.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд бере до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 549492 від 24.12.2025 ОСОБА_3 інкриміновано порушення п. 16.5. ПДР.

Разом з тим, вищевказане обвинувачення не можна визнати конкретним, оскільки воно не містить даних які, дозволяють встановити обставини за яких таке порушення було вчинено.

З матеріалів справи не можливо встановити порушення ОСОБА_3 п. 16.5. ПДР і як наслідок вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З пояснень ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , схеми місця ДТП, якою зафіксовано місце зіткнення, можна дійти висновку, що версія поліцейського УПП в Миколаївській області про порушення ОСОБА_3 п. 16.5. ПДР (у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід) не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

З досліджених доказів встановлено, що зіткнення могло відбутись після вимкнення зеленого сигналу світлофора для напрямку, яким рухався ОСОБА_3 , та увімкнення забороненого сигналу світлофора (жовтого).

Так, потерпіла та свідок повідомили, що вона почала рух після вимкнення зеленого сигналу світлофора та увімкнення жовтого сигналу. Натомість у письмових пояснення ОСОБА_3 повідомляв, що рухався на зелений сигнал світлофора не після зупинки на заборонений сигнал, а оскільки такий сигнал горів і коли він наближався і коли рухався на перехресті, тобто перед увімкненням забороненого сигналу світлофора (жовтого чи червоного).

За таких обставин, рух ОСОБА_3 на зелений сигнал світлофора, який увімкнувся одразу після забороненого сигналу не доведено.

Отже, дії водія ОСОБА_3 могли не відповідати вимогам п. 8.7.3.ґ. ПДР (жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів) або п. 8.7.3.е. ПДР (червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух).

Проте інспектором порушення вказаних пунктів ПДР не ставиться у вину водію ОСОБА_3 як підстава кваліфікації його дій за ст. 124 КУпАП.

З пояснень водіїв та відеофайлу з нагрудних відеореєстраторів поліцейських встановлено, що на місці ДТП перебували інші особи, які могли бути очевидцями ДТП, а отже допитаними в якості свідків.

Проте працівники поліції не вчинили всіх необхідних дій направлених на встановлення осіб свідків, отримання їх пояснень з метою правильної кваліфікації дій учасників ДТП.

Водночас суд, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження у справі через недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 124, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_3 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.

Суддя Г.Ю. Валігурський