Справа №: 343/2563/25
Провадження №: 3/343/32/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

з участю захисника адвоката Воробця Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області адміністративний матеріал, що надійшов від відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції України в Івано-Франківській області, про притягнення до адмiнiстративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшли для розгляду матеріали справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 545703 від 20.12.2025 року (а.с. 1), 20 грудня 2025 року о 00:25 год. в м.Долина по вул. Б.Хмельницького Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом (автомобілем) марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні даного правопорушення не визнав та по суті справи пояснив, що того вечора вони з ОСОБА_2 сиділи в ОСОБА_3 вдома в с.Княжолука та грали в карти. Він випив 1 пляшку пива. Згодом йому зателефонувала дівчина і він попросив ОСОБА_2 відвезти його в м.Долину, де по дорозі були зупинені працівниками поліції. За кермом був ОСОБА_2 , який швидко пересів на заднє сидіння справа, а на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_3 . Побачивши, що за кермом нікого немає, працівники поліції сказали всім вийти з автомобіля і почали з`ясовувати їх дані. ОСОБА_2 спочатку сказав їм не своє прізвище і не признавався, що він керував автомобілем, тому що в нього було протерміноване водійське посвідчення і він боявся, що його заберуть. Тоді працівники поліції сказали, що автомобілем, який належить ОСОБА_2 , керував він. Однак, він неодноразово пояснював поліцейським, що не є водієм, проте останні сказали «будеш ти». Він мав намір сказати правду, але хотів зробити це при виключеній бодікамері, проте поліцейські камеру не виключали. Ці поліцейські зупиняли його раніше, вони знають, що в нього автомобіль марки "Кіа". За кілька днів, коли він повертався з с.Підбережжя, його зупинили ті ж поліцейські і питалися за подію, яка мала місце 20.12.2025 року, однак, він не став заявляти на ОСОБА_2 , так як сам попросив останнього відвезти його до дівчини. Він неодноразово вказував працівникам поліції, що він не водій і автомобілем не керував, однак, його пояснення проігнорували та склали щодо нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що він відмовився проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. Насправді, він жодного правопорушення не вчиняв, пояснював працівникам поліції що він не водій і не повинен проходити огляд на стан сп`яніння. Просив справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник Титиша І.М. згідно ордера на надання правничої допомоги серії АТ № 1123902 від 30.12.2025 року (а.с. 16) адвокат Воробець Р.М. підтримав позицію свого підзахисного та подав клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивував тим, що ОСОБА_1 автомобілем не керував., що підтверджено в судовому засіданні його показаннями та показаннями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які в той день їхали на цьому автомобілі. Також невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується відеозаписом з бодікамер працівників поліції, що долучений до матеріалів справи. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 весь час твердо наполягав на тому, що він автомобілем не керував. В ході розмови з ОСОБА_1 інспектор Ріжків Я.С. стверджує, що саме він перебував за кермом, тому що на нього вказав його напарник інспектор В.Гошовський. В цей час в розмову втручається ОСОБА_4 , який просить поліцейських виключити камеру, щоб поговорити. Однак, поліцейські на це незважають і ОСОБА_5 говорить: «Я сказав, що цей чоловік буде водієм», вказуючи на ОСОБА_1 , після чого оформляють щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. З розмови між інспекторами встановлено, що на запитання ОСОБА_6 відповів: «Я не знаю, хто був за кермом, але камера мала б зафіксувати», що свідчить про те, ОСОБА_7 не бачив, хто саме керував автомобілем. Поведінка ОСОБА_2 , який спочатку сказав неправдиві анкетні дані, а потім намагався домовитися з інспекторами при виключеній камері, свідчить про те, що саме він керував автомобілем. Натомість працівники поліції безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Оскільки останній автомобілем не керував, жодних доказів протилежного не здобуто, то провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, свідків, дослідивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеня суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського союзу з прав людини» повинні застосовуватись судами як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення, повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд звертає увагу на те, що за ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає у тому, що особа має керувати транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовитися від огляду на визначення такого стану. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що вони встановили факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, на що вказана особа погодилася або ж відмовилися, і відповідно, у випадку відмови, її відмова належним чином зафіксована та може бути доказом, що підтверджує вину особи.

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в постанові № 404/4467/16-а від 20.02.2019 року Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівниками поліції, що складали протокол про вчинення адміністративного правопорушення, на яких, у відповідності до ст. 255 КУпАП, покладено обов`язок щодо збирання доказів, до матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.12.2025 року, 2 довідки, рапорт поліцейського СРПП відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції України в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції В.Гошовського, витяг з бази даних «АРМОР» та відеозапис правопорушення на диску DVD-R, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 545703 від 20.12.2025 року (а.с. 1) вказано, що 20 грудня 2025 року о 00:25 год. в м.Долина по вул. Б.Хмельницького Калуського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом (автомобілем) марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. В графі 9 протоколу вказано, що свідки не залучалися.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису на диску DVD-R (а.с. 11) з фіксацією правопорушення, інкримінованого ОСОБА_1 , встановлено, що на ньому містяться 4 файли з інформацією з місця події. Зокрема на файлі, що має назву «0000000__0001», тривалістю 15:00 хв., зафіксовано, як працівники поліції підходять до автомобіля марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зупинений і не рухається, за кермом цього автомобіля водій відсутній. ОСОБА_1 сидить на задньому сидінні. На запитання працівника поліції, хто є водієм автомобіля ОСОБА_2 називає сторонню особу. В подальшому працівники поліції почали встановлювати анкетні дані осіб, яких в автомобілі було троє. На 05:11 хв. даного запису на питання поліцейського, хто водій, ОСОБА_1 відразу сказав «я точно не водій», однак, поліцейські сказали «ну то будеш». Тоді ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу або проїхати в медичний заклад охорони здоров`я для проходження такого огляду, на що той відмовляється, неодноразово мотивуючи відмову тим, що він не є водієм, а пасажир не зобов`язаний проходити такий огляд (07:12 хв. 08:20 хв.). Після цього поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснено останньому його права та обов`язки. На другому файлі під назвою «0000000__0002», тривалістю 15:00 хв., зафіксовано, як у службовому автомобілі працівник поліції складає адміністративні матеріали, а ОСОБА_1 постійно повторює, що він не є водієм, не був за кермом, просить подивитися відеозапис. Працівник поліції говорить, якщо ОСОБА_1 не скаже хто був за кермом, то саме він буде мати проблеми (04:17 хв.). На файлі, що має назву «0000000__0003», тривалістю 10:59 хв., ОСОБА_1 ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189654, від підписання якого та отримання його копії останній відмовився.

Таким чином встановлено, що вказані відеоматеріали не містять інформації про керування ОСОБА_1 автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 . З цих матеріалів також встановлено, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції чітко та послідовно стверджував, що він не є водієм і не керував цим автомобілем.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що того вечора вони вдома в ОСОБА_3 грали в карти, потім до ОСОБА_1 подзвонила дівчина і вони поїхали в м.Долину. Він був за кермом, тому що автомобіль «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить йому, він придбав його за 500 доларів США у одного чоловіка з села, який зараз перебуває за кордоном. По дорозі він побачив працівників поліції, які розвернулися і почали їхати за ними. Тоді він зупинився на обочині та переліз на заднє сидіння, оскільки боявся, що в нього прострочені водійські права і їх заберуть. Поліцейським він сказав, що він не водій. Пізніше хотів зізнатися, що саме він керував автомобілем. ОСОБА_1 сидів у машині на задньому сидінні, ОСОБА_3 на передньому. Він алкоголь взагалі не вживає. Працівники поліції самі визначили, що за кермом був ОСОБА_1 . Поліцейські сказали, що заберуть машину і вони пішли додому пішки. Наступного дня він забрав машину, яка була на місці зупинки, ключі були в замку запалення.

Показання свідка ОСОБА_2 повністю підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , додавши, що за кермом був ОСОБА_8 , який після того, як їх зупинили працівники поліції, переліз на заднє сидіння автомобіля.

Показання цих свідків підтверджуються інформацією з місця події, що міститься на диску DVD-R (а.с. 11), зокрема на файлі, що має назву «0000000__0001», тривалістю 15:00 хв., зафіксовано, як працівники поліції підходять до автомобіля марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зупинений і не рухається, за кермом цього автомобіля водій відсутній. На часовому проміжку 0:00:42 - 0:00:58 зафіксовано інформацію, де видно ногу особи, яка до цього керувала автомобілем та пересіла на заднє сидіння, в кросівку фірми «Nike». Як ствердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , ця особа він і вказані кросівки належать йому, він був взутий в них в той день.

Даний факт в судовому засіданні нічим не спростовано.

Так, допитаний в судовому засіданні як свідок інспектор поліції ОСОБА_5 вказав, що він був за кермом службового автомобіля, тому не бачив, хто керував автомобілем «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений, до цього автомобіля першим підійшов його напарник ОСОБА_7 , який вказав на ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що коли він підійшов до автомобіля «ВАЗ», то за кермом нікого не було, так як водій пересів на заднє сидіння. Він бачив, як водій пересідав і по одягу, на якому були білі полоси, визначив, що це ОСОБА_1 .

Однак, ці показання свідка спростовуються відеозаписом, де на файлі, що має назву «0000000__0002», на 09:08 хв.зафіксовано, як на запитання ОСОБА_6 відповів: «Я чітко не бачив, ніби він, але камера мала б зафіксувати».

Проте, на відеозаписі не зафіксовано, хто саме керував автомобілем.

На підтвердження того факту, що автомобілем керував саме ОСОБА_2 , крім вищевикладених показань свідків та інформації з відеозапису, свідчить і те, що автомобіль «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , належить саме йому, а також поведінка останнього, який спочатку сказав неправдиві анкетні дані, на початку відеозапису весь час закривав обличчя від камери, а потім намагався домовитися з інспекторами при виключеній камері.

Оглянуте в судовому засіданні посвідчення водія ОСОБА_2 , яке міститься на порталі «Дія», підтверджує, що це посвідчення дійсне до 16.09.2025 року, що також підтверджує правдивість його показань.

За таких обставин суд дійшов висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено факту керування ОСОБА_1 20 грудня 2025 року о 00:25 год. в м.Долина по вул. Б.Хмельницького Калуського району Івано-Франківської області транспортним засобом (автомобілем) марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Надані працівниками поліції докази підтверджують тільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та від проведення такого огляду у медичному закладі, чого він сам не заперечує, однак, факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, без доведення факту керування особою транспортним засобом, не містить складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як роз`яснив Верховний Суд в правовій позиції, що викладена в постанові від 26.06.2019 року в справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17, при розгляді справ про вчинення адміністративних правопорушень необхідно врахувати, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

В рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій фактів, тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

За таких обставин, враховуючи, що у відповідності до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також, що стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, а тому провадження у справі про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього ж кодексу - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, ст. 62 Конституції України, ст.ст. 1,7,9,130,247,250-252,256,266 КУпАП, керуючись ст.ст. 283,284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляцiйного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: