КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Рудика Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Рудика Ю.В. на постанову судді Миронівського районного суду Київської області від 19 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 29.12.2024 о 23 год. 20 хв. по вулиці Незалежності в селі Карапиші Обухівського району Київської області керував транспортним засобом автомобілем «Skoda Octavia Tour», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я, висновок від 30.12.2025, Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Постановою Миронівського районного суду Київської області від 19 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Рудик Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказав, що суд першої інстанції, не оцінив в повному обсязі докази щодо їх належності та допустимості, а також не враховано наскільки вони узгоджуються з доказами наданими стороною захисту.

Також, зазначає, що матеріали справи не містять жодної інформації щодо походження відеозапису на який послався суд першої інстанції, як на доказ винуватості ОСОБА_1 , а також, що на ньому відсутні фактичні дані, які б могли підтвердити, що автомобіль з увімкненими проблисковими маячками є автомобілем працівників поліції та те, що за кермом автомобіля темного кольору який перебував у русі, знаходився ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді,пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Рудика Ю.В. по суті апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Що стосується виклику у судове засідання прокурора, суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду апеляційної скарги, він не збирає нових доказів, а лише частково, у разі наявності обґрунтованого клопотання сторони захисту може пере дослідити вже наявні у матеріалах справи докази, на які посилається суд першої інстанції, і відповідно не перебирає на себе функцію сторони обвинувачення. ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Рудик Ю.В. вважали за можливе провести розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні і клопотань про виклик прокурора та передослідження матеріалів справи в судовому засіданні не заявляли.

Крім того, у аналогічних справах Київська міська прокуратура направляла ряд листів з ідентичним змістом, зокрема лист № 23-153вих-22 від 17.11.2022 року, у яких вказувала, що законодавством України прокуратуру не наділено повноваженнями щодо підтримання обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, таким чином участь прокурора у розгляді такої категорії справ законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень органів прокуратури. Вказану позицію Київська міська прокуратура просить враховувати при розгляді аналогічних справ (а. с. 98-99).

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих, належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, як вірно зазначив суд першої інстанції обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 208356 від 30.12.2024 (а.с. 4), підтверджуються також наявними у справі, доказами, а саме:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 12);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.12.2024 (а.с. 13);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.12.2024, яким встановлено що особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 14);

- відеозаписами та іншими доказами.

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про доведення винуватості ОСОБА_1 в порушенні нею вимог п. 2.9а. ПДР України.

Приписами ст. 245 КУпАП вказано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відеозапис відображає зміст даних, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, який здійснювався при фіксації дій, передбачених ст.ст. 266, 254, 256 КУпАП. Жодних обставин, які б спростовували достовірність даних, відображених на відеозаписі, суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими. Так, вказане спростовується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема відеозаписами долученими до матеріалів справи, з якого встановлено, що 29.12.2024 о 23 год. 18 хв. автомобіль із увімкненими проблисковими маячками синього кольору рухається за автомобілем темного кольору, після чого під час спілкування ОСОБА_1 з першим екіпажем поліції, який безпосередньо і здійснив зупинку його транспортного засобу, останній не заперечував факт керування транспортним засобом. Заперечення щодо керування ним транспортним засобом, а також щодо поганого самопочуття ОСОБА_1 повідомив вже по прибуттю іншого екіпажу поліції, на що працівники поліції відреагували та викликали швидку медичну допомогу та доставили його у медичний заклад. Обставини зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення повністю узгоджуються з відеозаписом та Рапортом поліцейського водія взводу №2 Обухівського РВ УПО в Київській області сержанта поліції Фенченка Б.

Таким чином, сукупність наявних доказів доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а вказані доводи суд вважає спробою уникнення від адміністративної відповідальності.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «ОТаллоран та Франціє проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, постанова Миронівського районного суду Київської області від 19 листопада 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Рудика Юрія Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Миронівського районного суду Київської області від 19 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 371/10/25

Апеляційне провадження № 33/824/653/2026

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Геліч Т.В.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.