Провадження №3/463/169/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Головатий Р.Я., розглянувши справу про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 11.12.2025 о 00 год. 40 хв. у м.Львові на вул.Богдана Хмельницького, 192а, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito», д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явився, разом з тим його захисник подав письмові пояснення, у яких зазначає, що ОСОБА_1 не погодився із результатами огляду, а тому він повинен був бути скерованим для проходження огляду на стан сп?яніння до закладу охорони здоров?я, однак в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження такого огляду. Крім цього, в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом.

????Надаючи оцінку стенограмі діалогу та за результатами перегляду відеозапису, зафіксованого на медіа-файлі clip-4.mp4, сторона захисту вважає, що насправді ОСОБА_1 не висловлював своєї згоди із результатами огляду на стан сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу, а тому у працівника поліції були відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду на стан сп?яніння, позаяк факт згоди із такими результатами згідно з вимогами пункту 10 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 фіксується у графі: «З результатами згоден» Акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Надаючи оцінку відповідним матеріалам відеозапису, сторона захисту вважає, що поведінка поліцейського свідчить про те, що останній мав намір формалізувати згоду ОСОБА_1 щодо результатів огляду.

Сторона захисту вважає, що як із письмових матеріалів, так і з відео-записів неможливо встановити, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду, а дії поліції були незаконними, оскільки якби поліцейський встановив би дійсне волевиявлення ОСОБА_1 , то останнього слід було направити на огляд до закладу охорони здоров?я. ????Натомість поліцейські ввели особу в оману з приводу того, що свою незгоду щодо результатів ОСОБА_1 зможе довести у суді.

Виходячи із системного тлумачення диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, приписів ст.266 КУпАП, Інструкції та Порядку, об?єктивна сторона може мати місце, зокрема, тоді, коли водій усвідомлено відмовився від проходження обох медоглядів як (i) на місці зупинки транспортного засобу так і (ii) в закладі охорони здоров?я. При цьому, між першою та другою відмовою працівники повинні у встановленому порядку направити особу на проходження медогляду у заклад охорони здоров`я. В даному ж випадку, в матеріалах справи відсутні докази того, що поліцейські на місці зупинки транспортного засобу направляли ОСОБА_1 до закладу охорони здоров?я, зокрема відсутнє саме направлення, що ставить під сумнів правомірність дій поліцеських і є порушенням вимог чинного законодавства.

При цьому, враховуючи незгоду ОСОБА_1 із результатами огляду - таке направлення було обов?язковим, що свідчить про порушення встановленого порядку проходження огляду на стан сп?яніння.

Окрім цього, суб?єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП може бути лише водій транспортного засобу, тобто особа яка вчиняє усі необхідні дії, спрямовані на пересування транспортного засобу.

????Таким чином, знаходження за кермом транспортного засобу, який не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна (аналогічні висновки викладені у постанові Дніпровського апеляційного суду від 07 лютого 2022 р. у справі №205/5986/21).

????В даній ситуації в матеріалах відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. ????Зокрема, відеозапис починається з того, як ведеться спілкування особи на автозаправній станції. ????Більше того, з початку прибуття працівників поліції на місце подій і до останнього відеозапису з нагрудних камер працівників поліції пройшло більше 1 години, і жодного разу не було зафіксовано матеріалами справи, що ОСОБА_1 був водієм, тобто особою, яка вчиняє необхідні дії, спрямовані на пересування транспортного засобу. ????Зрештою, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності як водія.

????Отже, якщо жоден із наявних доказів не підтверджує того факту, що ОСОБА_1 вчиняв дії, спрямовані на керування транспортним засобом - його не можна вважати водієм, тобто «особою, яка керує транспортним засобом», як це розуміється та тлумачиться з точки зору ч.1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного просить провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вина у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №537323 від 11.12.2025, результатом тестування на алкоголь за допомогою алкотестера «Драгер», актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також відеозаписами з нагрудних реєстраторів інспекторів патрульної поліції.

При цьому, суддя вважає необґрунтованими та такими, що спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, доводи захисника ОСОБА_1 на порушення порядку проходження огляду на стан сп?яніння з тих підстав, що останнього слід було направити на огляд до закладу охорони здоров?я, так як неможливо встановити, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду, оскільки відповідно до ч.3 ст.266 КпАп України огляд проводиться в закладах охорони здоров`я у разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, в той же час ОСОБА_1 незгоди з результатом огляду не висловив, зазначивши лише «не зовсім».

Безпідставними суддя вважає і доводи захисника про те, що в матеріалах відеозапису з нагрудних камер працівників поліції не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки сам ОСОБА_1 сказав, що він таксував, їхав додому (clip-0 0:02:29-0:02:31).

З урахуванням наведеного, вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, тому на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім цього, відповідно до ст.40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на час вчинення адміністративного правопорушення становило 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст.33, 40-1, 130, 284, 294 КпАП України, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання, а штраф стягується у подвійному розмірі, тобто становитиме 34000 грн.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Р.Я. Головатий