КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Невкритого В.Ю., потерпілого ОСОБА_2 та його представника Губського В.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 01.11.2025 року приблизно о 11 год. 30 хв., перебуваючи в м. Києві по вул. Олени Теліги, 2, керуючи автомобілем «Mitsubishi», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при перестроюванні не надав перевагу в русі мотоциклу «Honda», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по тій смузі на яку мав намір перестроїтись та скоїм з ним зіткнення. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України і такі дії особи кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт вказав, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. На думку апелянта, в мотивувальній частині постанови суд, порушуючи процесуальні норми взяв на себе функції експерта та зазначив «…з вказаного відеозапису також вбачається, що водій автомобіля об`єктивно мав змогу побачити водія мотоциклу, що спростовує його доводи, що він не бачив водія мотоциклу». Зазначене твердження виходить за рамки повноважень суду. Більше ніяких обґрунтувань винуватості в постанові не зазначено.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало значне перевищення швидкості руху водієм мотоциклу, в результаті чого, він був не в змозі вчасно зупинити свій мотоцикл при необхідності. Прийняття такої постанови породжує у водія мотоциклу безвідповідальність та безкарність за перевищення швидкості та не несе виховного навантаження, що в майбутньому може призвести до летального випадку не тільки самого водія мотоциклу, а й іншої людини.

На думку апелянта, зазначена постанова порушує норми законодавства, породжує безкарність та може призвести в подальшому до важких незворотних наслідків.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 та його захисника Невкритого В.Ю., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_2 та його представника Губського В.Є., які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, їх пояснення та відповіді на запитання суду, частково передослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 10.3 ПДР передбачено, що у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, незважаючи на доводи апелянта, наведені в апеляційній скарзі, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді щодо встановлених обставин вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП, так і щодо його вини у вчиненні цього правопорушення.

Зокрема, обставини даної ДТП підтверджуються наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.11.2025 року серії ЕПР1 № 500188, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.11.2025 року, відеозаписом обставин події.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції взяв на себе функції експерта є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відеозапис, на якому зафіксовано обставини ДТП, є належним і допустимим доказом, який не потребує спеціальних знань для його сприйняття та оцінки, оскільки обставини, що на ньому відображені, є очевидними та повністю узгоджується з іншими доказами (письмові поясненнями, схема місця дорожньо-транспортної пригоди).

Таким чином, суд першої інстанції досліджуючи даний відеозапис, лише безпосередньо сприйняв зафіксовані на ньому фактичні обставини (розташування транспортних засобів, траєкторію руху, момент зіткнення тощо) та надав їм правову оцінку, а відтак діяв у межах наданих йому повноважень щодо оцінки доказів, а не виконував функції експерта.

Разом з тим, доводи апелянта, щодо порушення вимог ПДР зі сторони водія ОСОБА_2 , апеляційний суд відхиляє, оскільки в даній справі суд здійснює судовий розгляд лише щодо особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення і в межах апеляційної скарги.

Будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти СполученогоКоролівства» «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року).

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не встановив будь-яких даних, які б дозволили зробити висновок про те, що оскаржувана постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , є незаконною та такою, що прийнята без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та її вирішення в точній відповідності з законом.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути задоволена, у зв`язку з чим, за наслідками її розгляду, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2025 року - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 26 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 761/48376/25

Апеляційне провадження № 33/824/1546/2026

Категорія: ст. 124 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Міхєєва І.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.