Справа № 728/82/26 Головуючий у 1 інстанції Лобода Н. В.
Провадження № 33/4823/311/26
Категорія - ч. 3 ст. 172-20 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року місто Чернігів

Головуючого судді Салая Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Буженка Ю.С., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2026 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , сержанта, командира відділення військової частини НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Місцевим судом установлено, що 05.01.2026 близько 14-30год сержант ОСОБА_1 перебував на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння, при виконанні обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Буженко Ю.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що в матеріалах справі відсутні докази того, що ОСОБА_1 05.01.2026 близько 14-30год виконував обов`язки військової служби, а в постанові не розкрито змісту жодного документу на які послався суд, як на доказ даного правопорушення. Також у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомляв про наявність проблем зі здоров`ям, у тому числі психічним, що безпосередньо пов`язано з обставинами справи, проте місцевий суд не витребував жодних документів та не надав оцінки впливу стану здоров`я на усвідомлення те керування діями.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, надіславши суду заяву з проханням розглядати справу в їх відсутність.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності апелянта.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими доказами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду обґрунтовано прийшла до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України.

Так, факт адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 в його вчиненні підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення КИЧН № 8 від 05.01.2026; роздруківкою результату тестування на алкоголь за допомогою технічного приладу №83009048 від 05.01.2026, який становить 1.448%, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціального технічного засобу у відношенні ОСОБА_1 від 05.01.2026 №205, даними військового квитка НОМЕР_3 з записом від 26.09.2025, про те що ОСОБА_1 призначений командиром відділення ВЧ НОМЕР_1 ; поясненнями заступника командира роти з психологічної підтримки персоналу, капітана ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 , ВЧ НОМЕР_1 від 05.01.2026 про те, що 05.01.2026 близько 14-30 на території тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 був виявлений військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 сержант ОСОБА_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На момент виявлення з ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 виконував свої службові обов`язки, результат тесту 1.448%.

Аналізуючи вказані докази у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Диспозицією ч.3 ст. 172-20 КУпАП, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачена відповідальність, зокрема за перебування у стані алкогольного сп`яніння на території військової частини військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, вчинене в умовах особливого періоду.

За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи, що станом на 05.01.2026 в Україні діяли умови особливого періоду, а ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, вживав алкогольні напої та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані на території ВЧ НОМЕР_1 , за результатом огляду встановлено його перебування в алкогольному сп`янінні, результат тесту 1.448%, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Окрім того, загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Статтею 241 вказаного Статуту передбачено, що кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Доводи апелянта щодо незаконності постанови суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права при її винесенні, є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час її апеляційного перегляду.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, оскільки в матеріалах справі відсутні докази того, що 05.01.2026 близько 14-30год він виконував обов`язки військової служби, є неспроможними та не підтверджуються матеріалами справи. Відтак, ОСОБА_1 , як військовослужбовець зобов`язаний дотримуватись вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Також суду не надано доказів на підтвердження доводів апелянта з приводу наявності у ОСОБА_1 проблем зі здоров`ям, у тому числі психічним, що безпосередньо пов`язано з обставинами справи, тому ці доводи також є неспроможними.

Адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, повністю підтверджується зібраними доказами у справі.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та навів в оскаржуваній постанові докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_1 військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і слугували підставою для скасування оскаржуваної постанови судді та закриття провадження в справі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому оскаржувана постанова місцевого суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 172-20 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, як про це просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Буженка Ю.С. залишити без задоволення.

Постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяГ. А. Салай