Справа № 346/5525/25
Провадження № 33/4808/151/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Шигірт Ф.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Курка В.М. на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 665,6 грн судового збору.

Згідно постанови, ОСОБА_1 , 15.10.2025 року о 23 год. 03 хв., у м. Коломия, вул. Січових Стрільців, керувала транспортним засобом «GEELY CK», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю із порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, відмовилася, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме: нагрудний персональний відео реєстратор №6/7. Пройшла огляд на місці за допомогою газоаналізатора «Алкофор 507», тест №186, результат 1,14 проміле, з результатом не погодилась. Від керування транспортним засобом відсторонена, шляхом евакуації транспортного засобу, чим порушила п.2.5. ПДР України - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Курко В.М. вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи, проігнорувавши вимоги ст.ст.245 та 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, а саме: чи було взагалі вчинено правопорушення, чи є вина особи, та чи є інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Замість об`єктивного аналізу, суд фактично перебрав на себе функцію обвинувачення, порушивши фундаментальний принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст.62 Конституції України, та проігнорувавши стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Незаконність дій працівників поліції, яка призвела до безпідставного складання протоколу, розпочалася з моменту зупинки транспортного засобу, оскільки поліцейські всупереч імперативним вимогам ч.3 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» не проінформували водія про конкретну причину зупинки з детальним описом відповідної підстави. Відсутність законної підстави для зупинки транспортного засобу робить усю подальшу процедуру спілкування та огляду юридично нікчемною. Крім того, під час спілкування поліцейські грубо порушили право особи на захист, оскільки ОСОБА_1 взагалі не було роз`яснено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння (ні на місці, ні в закладі охорони здоров`я) та не роз`яснено наслідки відмови від такого огляду. На законні намагання водія отримати пояснення, поліцейські здійснювали психологічний тиск, відповідаючи фразами «ну кажіть щось» або «не тягніть час свій і мій», що чітко зафіксовано на відеозаписі з їхніх нагрудних камер. Більше того, під час складання протоколу особі не було роз`яснено її права, не запропоновано та не надано реальної можливості скористатися правовою допомогою адвоката чи подати докази і клопотання, що є прямим порушенням її конституційних прав. Окрім порушення прав водія, матеріали справи містять фальсифікації, розбіжності в часі та грубі порушення процедури оформлення документів, які унеможливлюють використання їх як доказів. Так, протокол про адміністративне правопорушення складено 15.10.2025 року о 23 год. 40 хв., проте відеозапис з нагрудних камер поліцейських доводить, що в цей час жодних процесуальних дій не відбувалося. Ще більш абсурдним є хронологія проведення медичного огляду. Згідно з матеріалами справи, направлення на огляд до медичного закладу було складено о 23 год. 10 хв., тоді як огляд на місці зупинки, який логічно і процедурно має передувати направленню в лікарню, нібито проводився о 23 год. 15 хв. При цьому відеозапис фіксує проходження огляду на місці о 23 год. 22 хв., що прямо суперечить роздрукованому чеку приладу з часом 23 год. 15 хв. Це викликає обґрунтовані сумніви щодо того, кому саме належить цей чек та звідки він з`явився у матеріалах справи. Ця часова плутанина доповнюється ще одним фактом, а саме тим, що у постанові про накладення штрафу за ч.1 ст.122 КУпАП (керування без увімкнених зовнішніх приладів) вказано час порушення 23 год. 41 хв., тоді як порушення за ст. 130 КУпАП (відмова від огляду) датоване 23 год. 03 хв., що фізично неможливо, адже особа не могла керувати автомобілем після того, як її нібито було відсторонено за підозрою у сп`янінні. Сама ж процедура огляду на стан сп`яніння була проведена з ігноруванням вимог ст.266 КУпАП та спільної Інструкції МВС і МОЗ № 1452/735. Долучений до матеріалів справи акт огляду на стан сп`яніння складений поліцейським без обов`язкової присутності двох незалежних свідків, у ньому взагалі відсутня дата, час і місце його складання, що робить цей документ юридично нікчемним і недопустимим доказом. Відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням встановлених вимог закону, вважається недійсним. Також сам текст протоколу не містить конкретної фабули правопорушення, в ньому не вказано, де саме відбулася відмова (на місці чи в медичному закладі), відсутні будь-які пояснення особи, яка притягається до відповідальності, та не долучено рапорт поліцейського про те, що водій відмовився надавати такі пояснення чи підписувати протокол. Відеозаписом також підтверджується, що поліцейські не вручили ОСОБА_1 копію протоколу та не зафіксували відмову від її отримання, чим позбавили її можливості своєчасно ознайомитися зі змістом обвинувачень.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

До початку розгляду справи захисник ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 , подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов?язаний повно, всебічно та об`єктивно з?ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, наведених в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійшов правильних висновків.

Обставини справи, які були встановлені судом та зазначені у постанові підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №484526 від 15.10.2025 року (а.с.1); актом огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (а.с.4); направленням на огляд в медичний заклад (а.с.5); роздруківкою технічного приладу з результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 (а.с.6); копією свідоцтва про повірку технічного приладу (а.с.7); копією постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.10); відеозаписом що міститься в матеріалах справи (а.с.11).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та дійшов правильних висновків.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, на відеозаписах з нагрудної камери працівників поліції (а.с.11), зафіксовано факт керування ОСОБА_1 у м.Коломия транспортним засобом без увімкнених зовнішніх приладів у темну пору доби. Це стало причиною зупинки транспортного засобу. Під час спілкування у водійки виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 спочатку не погоджувалася та бажала пройти такий огляд в медичному закладі, однак в подальшому передумала та погодилася пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу. Результат 1,14‰. ОСОБА_1 з результатом була не згідна і на пропозицію пройти огляд в медичному закладі не погодилася. Після чого були складені відповідні матеріали. Від підпису в протоколі та письмових пояснень ОСОБА_1 відмовилася, однак копію протоколу отримала.

Протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог КУпАП та узгоджується з відеозаписами.

Апеляційний суд також бере до уваги правові позиції Верховного Суду, відповідно до яких у справах про притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП суд зобов`язаний особливо ретельно перевіряти відповідність доказів вимогам закону. У даній справі суд першої інстанції виконав цей обов`язок: дослідив усі надані документи та відеоматеріали, надав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 , порушення принципу презумпції невинуватості та недотримання стандарту доказування «поза розумним сумнівом» є необґрунтованими, оскільки зібрані у справі докази у своїй сукупності є взаємоузгодженими, логічними та послідовними, а встановлені обставини не містять істотних суперечностей, які б викликали розумний сумнів у винуватості особи.

Посилання захисника на нібито незаконність зупинки транспортного засобу також не знайшли свого підтвердження, оскільки з відеозапису вбачається, що підставою для зупинки було порушення Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом без увімкнених зовнішніх світлових приладів у темну пору доби, що саме по собі є достатньою та передбаченою законом підставою для зупинки транспортного засобу поліцейським. При цьому сам факт такого порушення зафіксований технічними засобами відеозапису та підтверджений матеріалами справи.

Апеляційні доводи щодо недотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння та порушення вимог ст.266 КУпАП є безпідставними, оскільки з дослідженого відеозапису вбачається, що поліцейські діяли у відповідності до вимог чинного законодавства: після виявлення ознак сп`яніння особі було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння; роз`яснено можливість проведення такого огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі; проведено огляд із використанням сертифікованого технічного засобу з фіксацією процесу на відео; через незгоду особи з результатом огляду на місці зупинки, їй було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, від якого вона фактично відмовилася.

За таких обставин відсутність свідків під час проведення огляду не свідчить про порушення процедури, оскільки відмову від проходження огляду в закладі охорони здоров`я чітко зафіксовано на відеозаписі події правопорушення, що є альтернативою присутності свідків.

Доводи про наявність розбіжностей у часі складання процесуальних документів та проведення огляду не можуть бути підставою для скасування постанови, оскільки такі розбіжності сталися внаслідок зміни згоди/незгоди ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки чи в медичному закладі. Окрім іншого, апеляційним судом не встановлено розбіжностей, які призводять до визнання доказів у даній справі недопустимими. Самі по собі окремі неточності у фіксації часу, за відсутності доказів їх умисного характеру або впливу на зміст обвинувачення, не свідчать про недопустимість доказів.

Не заслуговують на увагу і доводи щодо порушення права на захист, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені її права, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується як змістом протоколу, так і відеозаписом, а відмова від надання пояснень або підписання процесуальних документів є реалізацією права особи, а не свідченням порушення її прав з боку працівників поліції. Також безпідставними є твердження про невручення копії протоколу, оскільки ці обставини спростовуються матеріалами справи та відеозаписом який міститься у справі.

Оцінюючи в сукупності всі зібрані докази, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну правову оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку після незгоди з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Курка В.М. залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.С. Шигірт