Справа № 692/361/26
Провадження № 3/692/173/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року с-ще Драбів

Суддя Драбівського районного суду Черкаської області Левченко Л.О., розглянувши матеріали справи, які надійшли з ВПД № 1 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр-на України, пенсіонера, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 164-10 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 981572 від 04.02.2026, гр. ОСОБА_1 04.02.2026 близько 14:00 год. в АДРЕСА_1 , в домоволодінні, здійснив заготівлю металобрухту без відповідних документів, чим порушив правила займання господарською діяльністю та ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-10 КУпАП.

Судове засідання 17.03.2026 було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 .

У судове засідання 26.03.2026 ОСОБА_1 не прибув, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, де вину у скоєнні правопорушення заперечував. Вказав, що не є суб`єктом господарювання, ФОП або найманим працівником, перебуває на пенсії. Тому просив закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

У судове засідання викликався гр. ОСОБА_2 , письмові пояснення якого маються у матеріалах справи, однак вказаний громадянин у судове засідання не прибув, заяв та клопотань не надсилав.

Тому, враховуючи вказані обставини, суд вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 відповідно ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що вона підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак, матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення вимог чинного законодавства.

Згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД № 981572 від 04.02.2026, гр. ОСОБА_1 04.02.2026 близько 14:00 год. в АДРЕСА_1 , в домоволодінні, здійснив заготівлю металобрухту без відповідних документів, чим порушив правила займання господарською діяльністю та ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

На підтвердження вини ОСОБА_1 додано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 981572 від 04.02.2026; письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , два чорно-білі фото, розміщені на одному аркуші формату А4, копії паспорта ОСОБА_1 та супровідний лист.

Інших доказів суду не надано.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, відповідальність за вказане правопорушення наступає за порушення законодавства, що регулює здійснення заготівлі, переробки та металургійної переробки металобрухту, посадовою особою суб`єкта господарювання або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, що здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту.

Суб`єкт адміністративного правопорушення спеціальний - посадова особа суб`єкта господарювання або громадянин - суб`єкт підприємницької діяльності, що здійснює заготівлю, переробку, металургійну переробку металобрухту.

Матеріалами справи жодними чином не підтверджено, що гр. ОСОБА_1 є суб`єктом вказаного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП.

Згідно визначень термінів, вказаних у ст. 1 ЗУ «Про металобрухт» зазначено, що заготівля металобрухту - діяльність, пов`язана з купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту суб`єктами господарювання. Матеріали цієї справи не містять переліку дій, що вчиняв ОСОБА_1 для заготівлі металобрухту.

У матеріалах справи відсутня інформація - акти вилучення, протоколи, тощо, про вилучення металобрухту, вагів, коштів, отриманих внаслідок вчинення правопорушення, також відсутні відомості про вид металобрухту, незаконна заготівля якого ставиться в вину ОСОБА_1 .

Згідно письмового пояснення ОСОБА_1 (без зазначення дати), той від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Згідно письмового пояснення ОСОБА_2 від 04.02.2026, той 04.02.2026 близько 14:00 год. мотоблоком приїхав до громадянина на ім`я ОСОБА_4 , який проживає по АДРЕСА_2 , щоб здати металобрухт, який назбирав вдома, так як вказаний громадянин приймає металобрухт на території свого домоволодіння по ціні 4,0 грн. за чорний метал. Зазначив, що металобрухт вказаний громадянин приймає постійно.

На доданих у якості доказу фото (без пояснювальних написів та відомостей про дату їх виготовлення) наявні зображення неогородженої місцевості з купою предметів та мішків білого кольору з невідомим вмістом. Дані зображення не розкривають ніякої інформації щодо них місце, дату, час та підстави виготовлення зображення, особу, що його виготовила, технічний засіб, що використовувався при цьому.

Згідно копії паспорта № НОМЕР_2 , він виданий 25.04.2018 органом видачі 7115 на ім`я ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що у протоколі серії ВАД № 981572 від 04.02.2026 в частині пояснень особи, що притягується до відповідальності, по суті порушень, міститься запис ОСОБА_1 , де той вказав, що з правопорушенням не згідний.

Даний протокол в частині відомостей про свідків чи потерпілих не заповнений та вказано, що огляд речей не проводився, речі не вилучались.

Письмове пояснення ОСОБА_5 , процесуальний статус якого не визначений та доцільність перебування пояснення у матеріалах справи не обґрунтовано, містить розбіжності з протоколом про адміністративне правопорушення щодо назви вулиці, де здійснюється діяльність щодо прийому металобрухту та не містить відомостей про номер домоволодіння. Також не вказано даних про наслідки реалізації наміру ОСОБА_5 здати металобрухт, про його вид та кількість, а також чи отримував він від такої операції кошти.

Наявні в матеріалах справи копії належним чином не засвідчені. Тому суд не може вважати додані копії фото документів та місцевості (без зазначення дати вчинення та об`єкта зображення), що наявні в матеріалах справи, належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що працівники поліції при оформленні адміністративних матеріалів допустились помилок, оскільки ними не додано жодних відомостей про належність ОСОБА_1 до спеціального суб`єкта вказаного правопорушення, не визначено коло свідків та/або потерпілих від даного правопорушення, не визначено спосіб заготівлі металобрухту, не вилучено металобрухт, як такий, а також кошти, отримані від операцій з металобрухтом.

Згідно положень ч. 12 ст. 4 ЗУ «Про металобрухт» заготівля, переробка, металургійна переробка металобрухту фізичними особами забороняються.

Однак з наданих матеріалів не вбачається факт заготівлі будь-якого металобрухту. Саме перебування металобрухту на відкритій території без належних доказів його заготівлі не є свідчення про вчинення незаконних операцій з металобрухтом. Окрім того, у разі наявності відомостей про заготівлю ОСОБА_1 металобрухту як фізичною особою, такі дії повинні кваліфікуватись за іншою нормою Закону, ніж ч. 1 ст. 164-10 КУпАП.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням рішення ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як зазначено в ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином матеріали справи про адміністративне правопорушення, не дають достатніх підстав та доказів для висновку про винність ОСОБА_1 у інкриміновану йому діянні та наявності у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП, тому вказана справа підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 164-10, ст. 247, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-10 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.О. Левченко