Справа № 203/9539/25
Провадження № 3/0203/128/2026
ПОСТАНОВА

іменем України

26 лютого 2026 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Черваньова Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

14 грудня 2025 року о 10.15 год. в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, в районі буд. №8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 дорожній номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, звужені зіниці очей, що не реагують на світло та виражене тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча його було сповіщено про дату, час і місце судового розгляду належним чином.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, на підставі вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін і предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини у п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99, рішення від 14.10.2003 року).

За вказаних обставин визнано можливим провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №540404 від 14.12.2025 року, водій ОСОБА_1 14 грудня 2025 року о 10.15 год. в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, в районі буд. №8, керував транспортним засобом ВАЗ 2107 дорожній номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, звужені зіниці очей, що не реагують на світло та виражене тремтіння пальців рук. Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився.

Рапортом поліцейського від 14.12.2025 року (а.с. 3) підтверджуються обставини, викладені у протоколі.

У судовому засіданні було досліджено відеозапис із бодікамер поліцейських №470946, №472279 з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази у справі в їх сукупності, суд достовірно встановив, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 40-1, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП, має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1,300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника, згідно зі ст. 308 КУпАП, стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

Постанова протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра.

Суддя Ю.М. Черваньова