Справа № 182/3573/25
Провадження № 3/0182/75/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2026 м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області

Клименко І.В.,

секретар судового засідання Степанова О.Ю.,

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП

НОМЕР_1 , проживає у

АДРЕСА_1 , працює водієм ФОП ОСОБА_2 , з 02.01.2026

військовослужбовець військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_2 Державної

прикордонної служби України,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 29.05.2025 о 20-10 год. біля буд. №26 по вул. Незалежності України у м. Нікополі Дніпропетровської області керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ 1102» д.н.з НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на визначення стану сп`яніння зі згоди водія проведений за допомогою технічного засобу приладу Alkotest Drager-6810, проба позитивна, тест показав 1.51 проміле. Даними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення вчинене ОСОБА_1 повторно протягом року (постанова Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився лише один раз - 12.12.2025, тоді свою вину він не визнав. В подальшому ОСОБА_1 до суду перестав з`являтись. Крім того, суддею було встановлено, що ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду від 03.02.2026 щодо ОСОБА_1 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але внаслідок внесення ним застави останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

20.03.2026 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Коваленко Т.В., будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи судовими повістками шляхом надсилання смс-повідомлень, до суду знову не з`явились, письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, перешкоди для розгляду справи за їхньої відсутності відповідно до вимог ст. 268, 277-2 КУпАП відсутні.

Таким чином особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, жодних клопотань чи заяв про відкладення слухання справи до суду не надходило, вважаю, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин з метою дотримання розумних строків розгляду справи вважаю можливим розгляд справи здійснювати у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника за наявними матеріалами.

Згідно наданих письмових пояснень ОСОБА_1 зазначає, що того дня він рухався додому та зупинився біля аптеки по вул. Незалежності України, де мав купити ліки бабусі. В цей час його автомобіль зламався і він хотів його залишити, бо усунути несправність не вдалось. Тому пішов до пивного магазину біля будинку поруч, де купив собі пляшку пива і відразу почав його пити. Сподіваючись, що машина заведеться, сів за кермо, в руках була пляшка і в цей час під`їхали працівники патрульної поліції. На огляд Драгером погодився, бо розумів, що його побачили з пляшкою пива в руках і відмовлятися немає сенсу. Але з результатом тесту він не був згоден, тому відмовився підписувати будь-які папери. Протокол йому оголосили, але права, в т.ч. і на правову допомогу, не роз`яснили. Вважає, що дії поліцейських не відповідали закону, а тому, за допущених ними порушень, просив справу стосовного нього закрити. Водночас, у випадку визнання його винним, просить врахувати, що він нещодавно звільнився з військової служби, має контузію, проходить реабілітацію; наявність офіційного місця роботи водієм, просить не позбавляти його права керування, обмежившись штрафом.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Коваленко Т.В., посилаючись на практику ЄСПЛ, подала письмове клопотання про визнання відеозапису недопустимим та недостовірним доказом та просила не приймати їх при ухваленні судового рішення по справі. Вважає, що надані до суду відеодокази через втручання в них сторонніх осіб є недостовірними, оскільки нарізані хаотично та не містять повного перебігу обставин та подій, а також не видалено проміжки, на яких видно, хто керував транспортним засобом.

Вивчивши матеріали справи, суддя враховує наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями ст. 41 Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно п. 1.10. Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі; транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП доведена наявними матеріалами:

- протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 345478 від 29.05.2025, в якому викладені обставини вчинення правопорушення і який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП. Протокол не містить будь-яких пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з приводу незгоди з фактичними обставинами, викладеними у ньому. Жодних заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв. Згідно протоколу слідує, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП;

- результатом алкотестера „Драгер на визначення стану сп`яніння - тест № 2375 від 29.05.2025, згідно якого визначений стан сп`яніння з показником 1.51%о та де також мається відмітка про відмову особи, яку тестують, від підпису про ознайомлення з результатом тесту;

- відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, на якому чітко зафіксовано всі обставини події. Зокрема поліцейський інформує про причину зупинки, а саме порушення ПДР та ведення відеофіксації. На питання поліцейського про те, чи вживав водій спиртні напої, ОСОБА_1 відповідає, що так, пив пиво 1 літр. При спілкуванні поліцейський повідомляє, що вбачає у водія ознаки сп`яніння та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер. ОСОБА_1 при цьому намагається домовитися з працівниками поліції вирішити це питання іншим чином. Водій погоджується пройти даний огляд на місці. Після продуття трубки видно, як на табло приладу Драгер показник становить 1,51 проміле. На питання поліцейського водій відповів, що з результатом згоден та ніяких заперечень з приводу проведення огляду він не висловлював та не виявив бажання пройти повторний огляд в медичному закладі. Далі працівниками поліції були складені адміністративні матеріали. Працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 зі змістом протоколу, з датою розгляду справи в суді, а також роз`яснили останньому про відсторонення від подальшого керування ТЗ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складеному у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками сп`яніння різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя та очей;

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 для огляду на стан сп`яніння в медичний заклад не доставлявся;

- постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та встановленими законом способами, будь-які сумніви щодо їх достовірності відсутні. Обставини, які містяться в матеріалах адміністративної справи жодним чином не оспорені та не спростовані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суддею встановлено, що дані вимоги закону працівниками поліції були виконані належним чином.

З досліджених матеріалів справи слідує, що поліцейський в даному випадку при наявних у ОСОБА_1 зовнішніх ознаках алкогольного сп`яніння запропонував водієві пройти огляд на місці зупинки або ж в медичному закладі згідно встановленого законом порядку. Дані вимоги інструкції працівником поліції були виконані належним чином і огляд водія ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння проведено з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України №1425/735 від 09.11.2015, а саме зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 130 КУпАП як повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, суддею були належно встановлені, досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (справа «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення ЄСПЛ - справа «Коробов проти України» від 21.07.2011).

За таких обставин суддя вважає, що існують беззаперечні та переконливі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і даний факт знайшов своє підтвердження в суді..

В той же час невизнання вини ОСОБА_1 суддя розцінює як тактику захисту і як спробу уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки досліджені судом докази беззаперечно свідчать про те, що він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, а доводи захисника Коваленко Т.В. стосовно того, що долучений відеозапис є недопустимим доказом, є безпідставними, оскільки наведені захисником міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення суддя враховує характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, те, що керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Також суддя враховує особу порушника, який притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і вчинив аналогічне правопорушення вже через 22 дні після накладення на нього стягнення, що свідчить про систематичність та явне зневажливе ставлення останнього до встановленого порядку керування транспортними засобами. Тому суддя вважає, що стягнення повинно бути обране у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП України за санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки вказаний транспортний засіб не належить порушнику.

Накладене адміністративне стягнення в даному випадку буде справедливим та достатнім для виправлення правопорушника і попередження вчинення ним нових правопорушень.

Згідно з положенням ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись ст. 40-1, 221, 283, ч. 2 ст. 130 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби з порушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя: І. В. Клименко