Справа № 740/1193/26
Провадження № 3/740/335/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючої судді Роздайбіда О.В., при секретарі Дьоміній Н.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не працюючого, пенсіонера, особи з інвалідністю 3-ї групи,

за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом серії ВАД № 8774402 від 10 березня 2026 року, 10.03.2026 о 07 год 20 хв в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство, умисні дії психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, чим була завдана шкода психічному здоров`ю потерплої.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Під час розгляду справи у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що проживає разом з дружиною та молодшою дочкою, яка постійно вчиняє з ним сварки на побутовому ґрунті, однак фізичної чи моральної шкоди дочці він не спричиняв. До цього він служив у церкві багато років, був дітям потрібен, але після того як пішов на заслужений відпочинок, атмосфера в сім`ї стала іншою. Старші діти виїхали з села, а молодша донька 1986 року проживає з ним і постійно конфліктує. Не дбає про нього, як про батька, а навпаки вимагає повноцінної вкладу з його боку по господарству. Але через похилий вік , незадовільний стан здоров`я, він вже не взмозі допомагати по господарству у повній мірі. Дома він сам себе обходить. Часто перед сном помолившись, лягає спати ковтнувши лише води і з`ївши шматок хліба. Просив не застосовувати до нього покарання.

Суд, дослідивши протокол та додані матеріали, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол, у якому, відповідно до ст. 256 цього кодексу, зазначаються дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому, суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідальність за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

При цьому, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є саме умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №774402 від 10 березня 2026 року долучено: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмові пояснення ОСОБА_2 , копію термінового заборонного припису стосовно кривдника, копію постанови від 31 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП передбачає ознаки настання наслідків насильства, зокрема, завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, яка була завдана.

Ураховуючи письмові пояснення, заслухавши ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що підтвердження наявності шкоди психічному здоров`ю потерпілого матеріали справи не містять. Викладені в поясненнях потерпілої доводи, щодо «не допомоги по господарству, не прання батьком речей» - не може вказувати на домашнє насильство. Натомість між ними мала місце сімейна сварка на побутовому рівні, словесний конфлікт, який не мав ознак умисного завдання потерпілій психологічного насильства.

Проаналізувавши сукупність наявних у справі доказів, враховуючи неконкретність висунутого обвинувачення, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, не доведена.

Крім того, до справи не додано відеозапису з бодікамери поліцейских , який би підвержував події викладені в протоколі.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися та припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Отже, встановлюючи відповідно до ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, у справі відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ч. 3 ст. 173-2, 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Роздайбіда