СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 684/53/26
Провадження № 3/684/16/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року с-ще Стара Синява

Суддя Старосинявського районного суду Хмельницької області Гринчук С.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката Талалая А.С., секретар судового засідання Олійник Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли від сектору поліцейської діяльності №1 ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

01 лютого 2026 року о 08 годині 57 хвилин в с. Нова Синявка по вул. Центральна, 16 Старосинявської ТГ Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_1 керував т.з ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей та обличчя; від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Алкотест Драгер та в лікувальному закладі водій відмовився у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні правопорушення. Вказав, що дійсно у вказаний в протоколі час їхав автомобілем з метою забрати з роботи дружину, оскільки в неї піднявся цукор. У зв`язку з технічною несправністю його зупинили працівники поліції. На їх запитання, чи пройде огляд на стан сп`яніння відповів, що не буде проходити. Проїхати в лікарню відмовився, так як був мороз, а працівники поліції не надали відповідь, чи привезуть його назад до автомобіля. Після вказаного один з працівників поліції відкликав його та порадив не дихати, сказав, що так буде краще для нього і нічого не пояснив. Саме тому він відмовився пройти огляд. Він був тверезий, алкоголь вживав напередодні, випивши після роботи о 18 годині 100 грамів. Працівники поліції дозволили їхати далі і тручали його машину, щоб завести. ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, про що подав суду письмове клопотання.

Адвокат Талалай А.С. у судовому засіданні повністю підтримав позицію ОСОБА_1 та клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. В обґрунтування своєї позиції адвокат додатково вказав, що жодних ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не було; його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння мотивована тим, що він не розумів суті вимог працівника поліції, оскільки не вживав алкогольних напоїв та не перебував у стані алкогольного сп`яніння; ОСОБА_1 не розумів наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а працівник поліції таких наслідків не роз`яснив; зважав також на те, що після проходження огляду йому довелося б пішки дійти до автомобіля. Окрім того, звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, навпаки, працівники поліції дозволили йому подальший рух, що на думку захисника свідчить про відсутність у працівників поліції підстав вважати, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник також надав суду письмові пояснення, за змістом яких додатково вказав на те, що працівник поліції ОСОБА_2 , який здійснював документування правопорушення відносно ОСОБА_1 , спонукав (провокував) його на вчинення правопорушення, а саме на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції. Вказане, на переконання адвоката, підтверджено відеозаписом з відеореєстратора, розміщеного у патрульному автомобілі. Також звернув увагу на те що із відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції Бородкіна О.П. вбачається як ОСОБА_2 примусово вимикає свій нагрудний відеореєстратор. У зв`язку з викладеним захисник вважає, що відеозйомка працівниками поліції велась не безперервно. Вважає, що такими своїми діями працівник поліції порушив вимоги підпункту 2 пункту 1 Розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року.

Також ОСОБА_3 вказав на те, що 01 лютого 2026 року ОСОБА_1 перебував у засмученому настрої з огляду на погіршення стану здоров`я дружини, не розумів суті інкримінованого йому правопорушення, не розумів наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, і в результаті вчинення працівником поліції провокації (спонукання) до вчинення правопорушення відмови у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, він неусвідомлено вчинив дію, яка формально підпадає під склад правопорушення, визначений ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Разом з тим вважає, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутня така його складова як суб`єктивна сторона (вина).

Вказане захисник підтримав в судовому засіданні.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, доходжу таких висновків.

Відповідно до вимог пункту 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, серед іншого - за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

В судовому засіданні досліджено такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580468 від 01 лютого 2026 року, яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення та його копія (арк.спр.1, 2);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Драгер ALCOTEST 6810, у графі «результат огляду на стан сп`яніння» вказано «відмовився від проходження ОСОБА_1 » (арк.спр.6);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Старосинявська БЛ» від 01 лютого 2026 року, у графі «результати огляду» вказано не проводився (арк.спр.7);

- диск з відеофайлами, з яких вбачається, що в ході перевірки документів працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували пройти огляд для встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі Старосинявській БЛ (файл export-6ayl5 04:20, 04:24, 04:44, 04:57, 04:59), від якого останній неодноразово відмовлявся та вказував, що «не пив» (файл export-6ayl5 04:22, 04:24, 04:26, 04:58, 05:01), «пив вчора, сьогодні не вживав» (файл export-6ayl5 04:52). Працівник поліції роз`яснив, що у разі відмови від проходження огляду відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП, матеріали будуть направлені до суду (файл export-6ayl5 05:11, 06:53), з чим ОСОБА_1 погодився (файл export-6ayl5 05:14) та вказав на те, що йому зрозуміло. Від керування транспортним засобом відсторонений ( файл export-6ayl5 43:30) (арк.спр.8).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що була очевидцем того, як ОСОБА_1 сів за кермо автомобіля, а працівники поліції цей автомобіль тручали.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, визнаю їх належними та допустимими, оскільки вони відповідно до статей 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Суд установив також, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи (арк.спр.55-57), одружений (арк.спр.61), має трьох дітей (арк.спр.58-60), дружина хворіє на цукровий діабет (арк.спр.62).

Всебічно, повно, об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 , незважаючи на невизнання ним вини, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи особи, яка притягується до відповідальності, та його захисника про те, що правопорушення у даній ситуації було спровоковано працівником поліції ОСОБА_2 , який порадив йому відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння вважаю необґрунтованими, зважаючи на таке.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 05 лютого 2008 року у справі "Раманаускас проти Литви" зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.

За змістом викладеного та диспозиції статті 130 КУпАП слідує те, що провокація могла мати місце за доведення обставин того, що працівники поліції, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, своїми діями фактично спонукали та схиляли особу до вчинення адміністративного правопорушення, та такі дії були повністю сплановані та виконані працівниками поліції саме задля складання протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП.

Водночас, досліджені під час судового розгляду докази, пояснення свідка не містять жодних ознак провокування ОСОБА_1 до вчинення адміністративного правопорушення з боку працівника поліції.

Таким чином, суд не встановив того, що поліцейський ОСОБА_2 своїми активними діями провокував ОСОБА_1 до прийняття останнім рішення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак доводи останнього з даного приводу є неспроможними. Рішення про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 прийняв свідомо, ознаки будь-якого тиску на нього на дослідженому судом відео не зафіксовано. Останній, будучи водієм та маючи відповідне посвідчення водія, обізнаний з Правилами дорожнього руху, зокрема з пунктом 2.5, який зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому, відмовляючись від проходження такого огляду, має нести юридичну відповідальність.

Аналізуючи досліджені докази, доходжу висновку, що працівники поліції діяли у межах повноважень та відповідно до вимог Інструкції №1452/735, докази, що містяться в матеріалах справи, повністю узгоджуються між собою та підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Щодо доводів сторони захисту про те, що працівник поліції не роз`яснив ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також щодо невідсторонення його від керування транспортним засобом, зазначаю, що такі спростовані дослідженим в судовому засіданні диском з відеофайлами. Відтак пояснення свідка оцінюю критично.

В ході розгляду справи захисник та ОСОБА_1 стверджували, що останній не вживав алкогольних напоїв у вказаний день та час, у нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння. Ці доводи захисту суд відхиляє, оскільки ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Окрім того факт відмови від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 та його захисник не заперечують.

З огляду на встановлені обставини, відхиляю решта аргументів ОСОБА_1 з приводу його невинуватості у вчиненні правопорушення, які спростовуються дослідженими доказами, і розцінюються, як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності. Це ж стосується і аргументів захисника.

Окрім того, доказів, які підтверджували б визнання дій працівників поліції незаконними суду не надано і матеріали справи не містять.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення клопотань захисника Талалай А.С. та ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1 , вважаю, що для його виправлення, виховання в дусі додержання законів України та поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, в тому числі і іншими особами, буде достатнім накладення стягнення у виді штрафу в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП, яка є безальтернативною, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580468 від 01 лютого 2026 року, встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке тимчасово вилучено, та 01 лютого 2026 року надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 (арк.спр.1).

Окрім того, у зв`язку з ухваленням постанови про накладення адміністративного стягнення, виходячи з вимог статті 40-1 КУпАП та відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 130, 251-252, 283-285, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Старосинявський районний суд Хмельницької області.

Реквізити для сплати штрафу: Отримувач: ГУК у Хмельницькій області 21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37971775, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0022001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу - штраф по справі №684/53/26.

Стягувач - Старосинявський районний суд Хмельницької області, місцезнаходження: вул. Грушевського, 53, с-ще Стара Синява, Хмельницький район, Хмельницька область, 31400, .

Реквізити для сплати судового збору: рахунок №UА0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 22030106, найменування коду класифікації доходів бюджету судовий збір.

Стягувач - Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ- 26255795.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.

Повна постанова суду складена 12 березня 2026 року.

Суддя С.М. Гринчук