Справа № 675/1221/25
Провадження № 3/675/6/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Янішевська О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , паспорт № НОМЕР_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , за ст. ст. 126 ч. 5, 130 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а :

30 липня 2025 року о 21 годині 08 хвилин у с. Кропивна Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_1 керував мопедом «VIPER 125», не зареєстрованим у встановленому порядку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор.

30 липня 2025 року о 21 годині 08 хвилин у с. Кропивна Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_1 керував мопедом «VIPER 125», не зареєстрованим у встановленому порядку, без посвідчення водія з відповідною категорією, не маючи права керування таким транспортним засобом.

У судове засідання за викликом ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання, яку отримала мама ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Також судові повістки направлялися на військову частину, в якій проходив службу ОСОБА_1 . Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 самовільно залишив військову частину та перебуває в розшуку.

За таких обставин суддя зауважує, що судом вчинені всі дії для належного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про дату розгляду справи та забезпечення участі такої особи в судовому засіданні, тому приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 . При цьому суддя звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення присутність особи, яка притягується до відповідальності за ч. 5 ст. 126 та ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є обов`язковою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, згідно з вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на положення ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.

Так, згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок такого огляду визначений ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Згідно пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до цих нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року із змінами, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, яким затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вина ОСОБА_1 об`єктивно підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 407605 від 30 липня 2025 року та серії ЕПР1 № 407616 від 30 липня 2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, довідкою начальника ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про видачу спеціальної відеотехніки, копією журналу № 323 обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, рапортом поліцейського СРПП ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області В. Калачикова від 31 липня 2025 року про виїмку відеозапису, довідкою т. в. о. начальника ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про те, що посвідчення водія ОСОБА_1 не видавалось, копією постанови Ізяславського райсуду Хмельницької області № 675/847/25 від 28 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, копією інформації адмінпрактики з АРМОР, відеозаписом події.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що ОСОБА_1 вчинив відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та вчинив повторне протягом рокукерування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів, за що передбачена відповідальність ст. ст. 130 ч. 3, 126 ч. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та підлягає накладенню стягнення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого даною нормою, встановлена відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого діяння, особа порушника, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Тому вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, оскільки саме таке стягнення по вказаній справі є необхідною мірою відповідальності та буде достатнім засобом виховання особи і запобігатиме вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суддею враховуються положення ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 317-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

За таких обставин, оскільки санкція ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає позбавлення права керування транспортними засобами на десять років, а постановою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року до ОСОБА_1 застосовано стягнення у виді 3 років позбавлення права керування транспортними засобами (дата набрання законної сили постановою 10 червня 2025 року), ОСОБА_1 до закінчення дії такого стягнення вчинив нове адміністративне правопорушення, за яке має бути застосоване стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, вважаю, що загальний строк стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке слід призначити на підставі ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення останньому, становить десять років два місяці п`ятнадцять днів.

Санкцією ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено також накладення на водіїв адміністративного стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Однак відповідно до ст. 29 Кодексу України про адміністративні правопорушення конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 керував мопедом «VIPER 125», не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Суддя констатує, що в матеріалах справи відсутні дані про реєстрацію транспортного засобу марки «VIPER 125» у власності ОСОБА_1 та будь-які інші належні докази перебування мопеда у приватній власності правопорушника.

За таких обставин застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді конфіскації транспортного засобу не вбачається за можливе.

Разом з тим, на час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За таких обставин приходжу до висновку, що провадження у справі в частині правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

У відповідності з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 126 ч. 5, 130 ч. 3, 221, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 126 ч. 5 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років без конфіскації транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років приєднати невідбуту частину стягнення згідно постанови судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2025 року та остаточно призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 (десять) років 2 (два) місяці 15 (п`ятнадцять) днів без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665 грн 60 коп.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що згідно з ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів з дня вручення копії постанови до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: О. С. Янішевська