Справа № 163/2588/25
Провадження № 3/163/43/26
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С.

з участю представника Волинської митниці Федчишина Р.А.,

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0407/UA205000/2025 про притягнення до відповідальності за ст.485 МК України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ПП «ЮАКАРГО» (), РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , як директор ПП «ЮАКАРГО» (), під час митного оформлення товарів «транспортні засоби» за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ №№ 123UA81U5 від 24.11.2023, 23UA41U2 від 25.11.2023, 23UA23U6 від 27.11.2023, 23UA80U6 від 27.11.2023, 23UA52U4 від 28.11.2023, 23UA64U0 від 04.12.2023, 23UA85U7 від 25.11.2023, 23UA36U0 від 25.11.2023, 23UA28U1 від 27.11.2023, 23UA31U0 від 27.11.2023, 23UA32U9 від 27.11.2023, 23UA96U1 від 28.11.2023, 23UA37U4 від 28.11.2023, 23UA39U2 від 28.11.2023, 23UA46U0 від 28.11.2023, 23UA31U7 від 29.11.2023, 23UA60U1 від 29.11.2023, 23UA66U6 від 29.11.2023, 23UA76U0 від 29.11.2023, 23UA84U7 від 29.11.2023, 23UA89U7 від 05.12.2023, 23UA39U3 від 08.12.2023, 23UA12U2 від 11.12.2023, 23UA11U5 від 29.11.2023, 23UA17U4 від 30.11.2023, 23UA67U4 від 30.11.2023, 23UA04U0 від 05.12.2023, 23UA78U9 від 18.12.2023, 24UA00U7 від 19.01.2024, 24UA29U8 від 22.01.2024, 24UA15U3 від 23.01.2024, 24UA28U9 від 22.01.2024, 24UA09U1 від 20.01.2024, 24UA10U4 від 20.01.2024, 24UA25U1 від 22.01.2024, 24UA21U1 від 23.01.2024, 24UA07U1 від 25.01.2024, 24UA08U0 від 25.01.2024 вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів в загальній сумі 1 444 093,94 грн шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення товару EUR.1 №№ A984105 від 22.11.2023, A984114 від 22.11.2023, A984111 від 22.11.2023, A984108 від 22.11.2023, A984120 від 22.11.2023, A984102 від 22.11.2023, A984141 від 24.11.2023, A984168 від 24.11.2023, A984153 від 24.11.2023, A984156 від 24.11.2023, A984132 від 24.11.2023, A984147 від 24.11.2023, A984180 від 24.11.2023, A984150 від 24.11.2023, A984165 від 24.11.2023, A984162 від 24.11.2023, A984171 від 24.11.2023, A984183 від 24.11.2023, A984186 від 24.11.2023, A984144 від 24.11.2023, A984198 від 24.11.2023, A984174 від 24.11.2023, A984177 від 24.11.2023, A984207 від 27.11.2023, A984222 від 27.11.2023, A984219 від 27.11.2023, A984201 від 27.11.2023, A984480 від 14.12.2023, A984492 від 16.01.2024, A984495 від 16.01.2024, A984489 від 16.01.2024, A984498 від 17.01.2024, A986015 від 18.01.2024, A986012 від 18.01.2024, A986022 від 18.01.2024, A986016 від 18.01.2024, A986003 від 18.01.2024, A986000 від 18.01.2024, які не є автентичними документами, не були видані та затверджені Митницею Міхаловце, фактично є підробкою, та стали підставою для неправомірного застосування преференційного режиму, заявленого у вищевказаних митних деклараціях типу ІМ40ДЕ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України.

ОСОБА_1 на розгляд справи в суд не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку за його зареєстрованим місцем проживання та за відомою з матеріалів справи електронною адресою.

Надіслані за місцем проживання ОСОБА_1 судові повідомлення повернулись до суду без вручення адресату за закінченням терміну зберігання.

Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Надіслане на електронну пошту ОСОБА_1 за його місцем роботи судове повідомлення доставлено до електронної скриньки 10 березня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Крім цього, про час і місце розгляду справи, ОСОБА_1 повідомлявся шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Про причини неявки на розгляд справи в суд ОСОБА_1 не повідомив, будь-яких клопотань щодо суті протоколу та процедури його розгляду не подав.

Суд вичерпав усі можливі і передбачені законом заходи для сповіщення про розгляд справи, тому підстав для чергового відкладення судового розгляду не вбачає і вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявив, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просив накласти стягнення в межах санкції ст.485 МК України.

Дослідженням доказів по справі встановлено таке.

Факт ввезення на митну територію України в адресу ПП «ЮАКАРГО» товарів «транспортні засоби» в кількості 38 штук і випуск їх у вільний обіг підтверджується доданими до протоколу копіями вище зазначених митних декларацій типу ІМ40ДЕ.

Товар заявлений у митному режимі імпорт, його продавцем і відправником зазначена угорська компанія «VERTEX SALE Kft.».

Декларування товару здійснював ОСОБА_1 , який водночас на той час і на дату складання протоколу про порушення митних правил був керівником фірми отримувача товару ПП «ЮАКАРГО», що підтверджується обліковою карткою суб`єкта ЗЕД та роздруківкою з АІС «Податковий блок» по суб`єкту ЗЕД.

У графі 36 митних декларацій заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).

Преференція заявлена на підставі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 №№ A984105 від 22.11.2023, A984114 від 22.11.2023, A984111 від 22.11.2023, A984108 від 22.11.2023, A984120 від 22.11.2023, A984102 від 22.11.2023, A984141 від 24.11.2023, A984168 від 24.11.2023, A984153 від 24.11.2023, A984156 від 24.11.2023, A984132 від 24.11.2023, A984147 від 24.11.2023, A984180 від 24.11.2023, A984150 від 24.11.2023, A984165 від 24.11.2023, A984162 від 24.11.2023, A984171 від 24.11.2023, A984183 від 24.11.2023, A984186 від 24.11.2023, A984144 від 24.11.2023, A984198 від 24.11.2023, A984174 від 24.11.2023, A984177 від 24.11.2023, A984207 від 27.11.2023, A984222 від 27.11.2023, A984219 від 27.11.2023, A984201 від 27.11.2023, A984480 від 14.12.2023, A984492 від 16.01.2024, A984495 від 16.01.2024, A984489 від 16.01.2024, A984498 від 17.01.2024, A986015 від 18.01.2024, A986012 від 18.01.2024, A986022 від 18.01.2024, A986016 від 18.01.2024, A986003 від 18.01.2024, A986000 від 18.01.2024.

На вчинений Держмитслужбою запит уповноважений митний орган Словацької Республіки листом від 17.06.2025 № 313244/2025-2000102/93Не повідомив, що указані 38 сертифікатів з перевезення товару EUR.1 не є автентичними документами. Сертифікати EUR.1 не були видані та затверджені Митницею Міхаловце, як це зазначено у графі 11. Митниця вважає їх підробкою. На підставі цього можна зробити висновок, що перевірені сертифікати з перевезення EUR.1 не є дійсними доказами преференційного походження. Товари (вживані транспортні засоби), на які поширюється дія сертифікатів EUR.1, не мають права на преференційний режим відповідно до Угоди про асоціацію між ЄС та Україною.

З огляду на таку інформацію начальник УК та АМП у доповідній записці №15/15-03/7221 від 03.07.2025 констатувала, що вказані сертифікати EUR.1 не відповідають вимогам ст.16 Доповнення І «Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Для здійснення контрольно-перевірочних заходів щодо платника податків ПП «ЮАКАРГО» у відповідності до положень статей 345-354 МК України вирішено скерувати відповідні матеріали до підрозділу митного аудиту за місцем реєстрації товариства.

Актом документальної невиїзної перевірки від 14.11.2025 № 92/25/7.13-19/44479171 встановлено порушення ПП «ЮАКАРГО» під час декларування товару «транспортні засоби» за аналізованими у цій справі митними деклараціями вимог:

- статті 15 розділу V Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, ч.1 ст.257, ч.ч.4, 5 ст.280, ч.1 ст.281 МК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 1 203 411,59 грн;

- пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 240 682,35 грн.

Загальна сума недоплачених до Державного бюджету України митних платежів за 38-ма митними деклараціями становить 1 444 093,94 грн.

Із листа Територіального управління БЕБ у Волинській області від 30.04.2025 № 2/23.2/3.1/17/2251-25 встановлено, що територіальним управлінням БЕБ у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000033 від 30.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.1 ст.212 КК України, яке стосується фактів ввезення товарів (транспортних засобів) з-за кордону, у тому числі, в адресу ПП «ЮАКАРГО».

На запити суду ТУ БЕБ у Волинській області листами від 04.02.2026 № 2/23.2/3.1/14/601-26 та від 25.02.2026 № 2/23.2/3.1/14/1114-26 повідомило, що у кримінальному провадженні № 0000013 від 24.02.2023, до якого було приєднано кримінальне провадження № 0000033 від 30.05.2024, 02.02.2026 було прийняте рішення про закриття кримінального провадження за ознаками ч.3 ст.358 МК України. Факти декларування товарів (транспортних засобів», у тому числі за протоколом у цій справі, не є предметом досудового розслідування та не стосуються даного кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.41 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару або засвідчена декларація про походження товару, або декларація про походження товару, або сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (ч.3 ст.41 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.43 МК України перевірка документів, що підтверджують країну походження товару, зазначених у статті 41 цього Кодексу, здійснюється відповідно до цієї статті після завершення митного оформлення.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України. Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною 1 статті 281 МК України встановлено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Відповідно до ч.1 ст.16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або (b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

За змістом ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частина 8 статті 257 МК України передбачає, що митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі про країну походження товару.

Стаття 485 МК України визначає відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Стаття 336 МК України визначає, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів, зокрема, шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу (п.8).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів (організацій) іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Згідно із ч.2 ст.458 МК України адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає у разі, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно із ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта, висновком правовласника про наявність або відсутність порушення прав інтелектуальної власності;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами, транспортними засобами комерційного призначення - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Досліджені у справі докази у своїй сукупності достатньо підтверджують той факт, що переміщення в адресу ПП «ЮАКАРГО» і випуск у вільний обіг товарів за аналізованими по справі митними деклараціями типу ІМ40ДЕ відбулося з використанням сертифікатів з перевезення товару EUR.1, видача яких за результатами проведеної перевірки компетентним органом Словацької Республіки підтверджена не була, що свідчить про безпідставність заявлення в митних деклараціях преференції за кодом 410 і, як наслідок, неправомірне звільнення від сплати митних платежів в обсязі, передбаченому чинним законодавством України.

Заінтересованою стороною з економічної точки зору у здійсненні поставки товару із використанням сертифікатів з перевезення товару EUR.1 є саме очолюване ОСОБА_1 підприємство ПП «ЮАКАРГО».

Про такий висновок також свідчить досить значний розмір недоплачених митних платежів (1 444 093,94 грн).

Жодної економічної вигоди у використані указаних сертифікатів для продавця товару угорської компанії «VERTEX SALE Kft.» по справі не вбачається.

Від дня складання протоколу про порушення митних правил (14 жовтня 2025 року) та по дату розгляду справи в суді жодних претензій продавцю товару з приводу не підтвердження компетентним іноземним органом сертифікатів з перевезення товару EUR.1 ОСОБА_1 не пред`являв, жодних заходів для цього не вчиняв, хоча для цього мав реальну можливість та більш як достатньо часу.

Будь-якого логічного та розумного пояснення своєї непричетності до викладених в протоколі обставин, які призвели до безпідставного заявлення преференційного режиму при розмитнення товару, ОСОБА_1 ні митному органу, ні суду, не надав.

Така пасивна поведінка не притаманна добросовісному контрагенту у договірних комерційних правовідносинах, у тому числі з огляду на обсяг і характер адміністративної відповідальності, а інколи й кримінальної.

Зазначене у своїй сукупності та взаємозв`язку дає підстави для висновку про умисність дій ОСОБА_1 , спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом подання митному органу сертифіката з перевезення товару EUR.1, автентичність яких не підтверджена.

Відповідь митних органів Словацької Республіки здобута у передбаченому МК України порядку, є офіційним документом, який складений і видавався службовою особою від імені органів державної влади іноземної країни та посвідчує важливі факти, які мають правове значення, а тому є належним і допустимим доказом по справі в розумінні п.5 ч.1 ст.352 МК України, ст.495 МК України, і цей доказ нічим не спростований.

Жодного прямого чи непрямого доказу, який би ставив під сумнів указану відповідь іноземного митного органу, по справі не здобуто.

Згідно із ч.2 ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил … при вчиненні таких порушень підприємствами можуть бути посадові особи цих підприємств.

Пунктом 43 ст.4 МК України визначено, що посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

В силу вище наведених норм митного законодавства ОСОБА_1 , будучи на момент подання аналізованих по справі митних декларацій типу ІМ40ДЕ керівником ПП «ЮАКАРГО», є належним суб`єктом відповідальності за вчинення порушення митних правил.

Таким чином, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст.485 МК України порушення митних правил є повністю доведеною поза будь-яким розумним сумнівом, тому він підлягає відповідальності в межах санкції даної норми.

Враховуючи конкретні обставини справи, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, стягнення на ОСОБА_1 слід накласти у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1 444 093 (один мільйон чотириста сорок чотири тисячі дев`яносто три) гривні 94 копійки.

Штраф у розмірі 1 444 093 (один мільйон чотириста сорок чотири тисячі дев`яносто три) гривні 94 копійки підлягає стягненню на рахунок UA5003500 в Казначействі України (ЕАП) (, отримувач ГУК у Волинській області/село Вишнів, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу "адміністративні штрафи та інші санкції "05" Державна митна служба України").

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок UA0003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, , код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області О.С. Павлусь