Житомирський апеляційний суд
Справа №272/511/25 Головуючий у 1-й інст. Волков І. М.
Номер провадження №33/4805/123/26
Категорія ст.124,130 ч.1 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: потерпілої ОСОБА_1 , її адвоката Мороз О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2025 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП - закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи, строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно постанови судді місцевого суду, ОСОБА_2 10 травня 2025 року о 20-50 год у м. Андрушівка по вул. Зазулінського, 32 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota-Yaris, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що рухався попереду. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження ТЗ з матеріальними збитками. Травмованих нема, документи не вилучалися, проводився відеозапис. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена за ст. 124 КУпАП.

Крім того, 10 травня 2025 року о 20-50 год в м. Андрушівка по вул. Зазулінського, 32 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і в найближчому медичному закладі відмовився, що зафіксовано на портативний відеореєстратор. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на незаконність постанови. Зокрема вказав на порушення його права на захист, оскільки суд безпідставно прийняв оскаржувану постанову без його участі за наявності поважних причин неявки, про що повідомив секретаря заздалегідь. Скаржник вказав, що не керував транспортним засобом, що підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у суді першої інстанції, проте їх покази суд не взяв до уваги. Висновки районного суду про його винність вважає припущеннями, тому у його діях відсутній склад правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП, а вина не доведена.

12 січня 2026 року до апеляційного суду надійшли заперечення захисника потерпілої ОСОБА_1 адвоката Мороз О.С., яка зазначила, що ОСОБА_2 неодноразово намагався затягнути розгляд справи, наявність у його діях складу обох правопорушень судом встановлено правильно, а покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є вигадкою.

ОСОБА_2 та його захисникам адвокатам (Сокирко В.М., Ткачуку В.В., Рекша О.І.) була надана можливість апеляційним судом надати свої покази у справі, проте вони цим не скористалися. Будучи належним чином повідомлені про місце і час судового засідання останні у судове засідання до суду апеляційної інстанції вкотре не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Нормами чинного КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності .

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вищевказаних осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 та її адвокат Мороз О.С. доводи апеляційної скарги вважали необґрунтованими та в її задоволенні просили відмовити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.

Так, частиною 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху ПДР, що спричинило пошкодження, зокрема, транспортних засобів; керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 12.1 ПДР України визначений обов`язок водія вибору в установлених межах безпечної швидкості руху необхідної для постійного контролю руху транспортного засобу та безпечного ним керування. Вибір такої швидкості руху водієм повинен проводитись із урахуванням дорожньої обстановки, особливостей вантажу і стану транспортного засобу.

Пунктом 13.1 ПДР України передбачений обов`язок водія дотримуватися безпечної дистанції у залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушені ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, та у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

З матеріалів справи вбачається, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими, оскільки підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом першої інстанції дано належну оцінку.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано визнав достовірними дані протоколів про адміністративні правопорушення про фактичні обставини події правопорушень, оскільки вони узгоджуються та підтверджуються вказаними у постанові доказами: протоколами про адміністративне правопорушення від 10.05.2025 серія ЕПР1 № 326580, серії ЕПР1 № 326573 згідно яких, відповідальність передбачена ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП; електронним рапортом про повідомлення у службу 102 щодо ДТП 10 травня 2025 року о 21-00 год за участю ОСОБА_5 та дитини ОСОБА_6 (14 років) та іншого водія у стані алкогольного сп`яніння; схемою місця ДТП, складеною 10 травня 2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння; розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за встановленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, незв`язна мова, нестійка хода; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 10 травня 2025 року, згідно якого такий огляд у Андрушівській ЦМЛ не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 ; довідкою ВПД №1 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про отримання ОСОБА_2 посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_3 (категорії А, А1, В, В1, С, С1, D, СЕ), протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався; диском відеозапису з камери поліцейського, на якому зафіксовано правопорушення та процедуру оформлення адміністративних матеріалів, фото та відеозаписом долученими до матеріалів справи потерпілою ОСОБА_1 .

На схемі дорожньо-транспортної пригоди від 10 травня 2025 року зафіксовано, пошкодження двох транспортних засобів: у Volkswagen Golf, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 пошкоджено передню частину автомобіля, капот деформовано, тріснутий передній бампер, деформація крила, розбити ліва передня фара та у Toyota-Yaris, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 деформація задньої кришки багажника, заднього бампера, розбитий правий задній ліхтар, пошкодження правого заднього крила.

Апеляційний суд не знайшов розбіжностей у розташуванні транспортних засобів, місці їх зіткнення та пошкодженнях, які також узгоджуються із показами, які зафіксовані в письмових поясненнях ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції дослідив та апеляційний суд перевірив покази свідків, наданих у суді першої інстанції.

Свідок ОСОБА_1 в суді першої інстанції пояснила, що 10 травня 2025 року у вечірню пору доби перебувала за кермом свого автомобіля марки «TOYOTA YARIS» д.н.з. НОМЕР_2 та рухалась по вул.Зазулінського у м.Андрушівка. В автомобілі перебувала також її донька ОСОБА_7 . Проїхавши залізничний переїзд по вул.Зазулінського відчула сильний удар у своє авто позаду в результаті чого її автомобіль відкинуло ліворуч ближче до зустрічної полоси руху. Зупинивши свій автомобіль побачила, що автомобіль марки «Volkswagen Golf» д.н.з НОМЕР_4 допустив зіткнення з задньою частиною її автомобіля. Вийшла зі свого автомобіля побачила, що за кермом автомобіля марки «Volkswagen Golf» д.н.з НОМЕР_4 перебував лише ОСОБА_2 , з яким вона особисто знайома. Інших осіб які перебували у автомобілі марки «Volkswagen Golf» д.н.з НОМЕР_4 чи виходили з нього не бачила. Також звернула увагу, що ОСОБА_2 перебував у сильному стані сп`яніння та поводився неадекватно, під час фіксування працівниками поліції дорожньо-транспортної пригоди намагався на своєму автомобілі втекти з місця ДТП. Також зазначає, що після зіткнення побачила, що в її доньки було обличчя в крові. Почала дзвонити своїм друзям та повідомила їх про дорожньо-транспортну пригоду, які у свою чергу викликали швидку допомогу на місце ДТП.

Свідок ОСОБА_7 в суді першої інстанції пояснила, що разом з матір`ю ОСОБА_1 їхали на автомобілі марки «TOYOTA YARIS» д.н.з. НОМЕР_2 на площу Шевченка в м.Андрушівка. Сиділа на передньому пасажирському сидінні. Рухаючись по вул.Зазулінського, що у м.Андрушівка, за залізничним переїздом, відчула сильний удар у їхній автомобіль. В результаті чого вона вдарилася обличчям о передню панель салону автомобіля. Вийшла зі свого автомобіля приблизно через три хвилини та побачила в автомобілі марки «Volkswagen Golf» лише ОСОБА_2 , також не бачила, щоб хтось вибігав з цього автомобіля. Також зазначила, що за хвилин п`ять прибули до місця ДТП працівники поліції.

Свідок ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснила, що 10 травня 2025 року близько 21 години до неї зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що потрапила у ДТП на вул.Зазулінського у м.Андрушівка. Оскільки вона проживає на цій же вулиці, через 10 хвилин після дзвінка, разом зі своїм чоловіком, приїхали на місце ДТП. На місці ДТП вже знаходилася поліція. Крім автомобіля ОСОБА_5 стояв автомобіль марки «Volkswagen Golf» на водійському сидінні якого знаходився п`яний чоловік, а саме ОСОБА_2 . Підійшла до цього автомобіля почала знімати відео на телефон. ОСОБА_2 побачивши, що його знімають вів себе неадекватно, обзивав її, намагався вибити телефон з рук.

Свідок ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснив, що 10 травня 2025 він та інспектор СРПП ГУНП в Житомирській області лейтенант поліції Павлюк А.М., за викликом виїхали на місце дорожньо-транспортної пригоди на вул.Зазулінського, що у м.Андрушівка за участю двох автомобілів, а саме «Volkswagen Golf» д.н.з. НОМЕР_4 та «TOYOTA YARIS» д.н.з. НОМЕР_2 . Прибули на місце приблизно через 5-7 хв. після ДТП у автомобілі «Volkswagen Golf» на місці водія перебував ОСОБА_2 , інших осіб у цьому автомобілі не було, стверджував, що він не їхав за кермом. Встановили, що ОСОБА_2 не дотримався безпечної дистанції, тому склали протокол відносно нього за ст. 124 КУпАП. У ОСОБА_11 були ознаки алкогольного сп`яніння, а саме не чітка мова, почервоніння обличчя. Протягом двох годин оформлювали вказану дорожньо-транспортну пригоду. Потім ОСОБА_2 з місця ДТП забрали невідомі особи.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що приїхав зі своїм товаришем ОСОБА_12 з м.Житомира до м.Андрушівка з метою можливого придбання автомобіля Volkswagen Golf у ОСОБА_2 . Зустрівся з ОСОБА_2 сів за кермо автомобіля, щоб проїхатися та перевірити як працює автомобіль. Точно не пам`ятає з якою швидкістю рухався у автомобілі, за залізничним переїздом не встиг загальмувати та зіткнувся з автомобілем, який рухався спереду. Злякавшись вискочив з автомобіля та побіг в сторону магазинів. Після цього, того ж дня, він зустрівся з ОСОБА_12 сіли у маршрутку, для того щоб повернутися до м.Житомира. Через деякий час до нього зателефонував ОСОБА_2 та повідомив, що у нього виникли проблеми через цю дорожньо-транспортну пригоду, що і змусило його приїхати до суду в якості свідка.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що весною чи літом, точно не пам`ятає, його товариш ОСОБА_3 попросив поїхати з ним у м.Андрушівку подивитися та можливо придбати автомобіль. Приїхавши до м.Андрушівка ОСОБА_3 пішов на зустріч з особою, у якої мав намір придбати автомобіль, а сам залишився на автостанції, зайшов до магазину і купив пиво та вирішив пройтися по місту. Йдучи по вулиці він почув удар та подивився у сторону удару і побачив, що зіткнулися два автомобіля з одного з них вибіг ОСОБА_3 та побіг у сторону магазинів. Пізніше зідзвонився з ОСОБА_3 та зустрівся з ним. Їхати на Житомир не було чим, оскільки була темна пора доби і вони заночували у парку в м.Андрушівка. А вранці сіли на рейсовий автобус та поїхали до м.Житомир.

Так, згідно відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, працівники поліції прибули на виклик на місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, встановили особу водія-винуватця ДТП ОСОБА_2 . Зауважили на наявність у останнього різкого запаху алкоголю з ротової порожнини, хиткої ходи та нечіткої мови, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі, від якого він категорично відмовився. Працівники поліції роз`яснили водію наслідки такої відмови, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та про складення щодо останнього протоколів за ст.ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зазначений вище відеозапис з портативних нагрудних камер поліцейських відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП, хоча й наданий уривком, проте за своїм змістом є послідовним та відображає зазначені у протоколах події.

Факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом опосередковано підтверджується долученим до справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, показами свідків та іншими доказами. Так, у розмові з працівниками поліції потерпіла та її донька прямо вказали на ОСОБА_2 як на водія автомобіля. Хоча ОСОБА_2 заперечував факт керування автомобілем, проте вказував, що машина його. Під час встановлення обставин ДТП він сів на місце водія заглушити двигун, вимагав у працівників поліції причину зупинки, вказував, що він не їхав, а стояв. Разом з тим, останній власну версію подій хто міг перебувати за кермом його автомобіля не висловлював, будь-яких інших осіб біля його автомобіля відеозаписом не зафіксовано. При цьому, мова ОСОБА_2 була незв`язною, а поведінка неадекватною та не відповідала обстановці, він сварився, розмахував руками, вибив з рук телефон.

Отже, на переконання апеляційного суду, зібраними у справі доказами підтверджено факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом за описаних у протоколах про адміністративне правопорушення обставин. Позицію захисту у вигляді заперечення факту керування транспортним засобом апеляційний суд розцінює як намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналогічні висновки зробив суддя першої інстанції у оскаржуваній постанові, поставивши під сумнів покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , які мали розбіжності між собою, а саме: свідок ОСОБА_3 зазначив, що після ДТП того ж дня, він зустрівся з ОСОБА_12 сіли у маршрутку, для того щоб повернутися до м.Житомира, проте свідок ОСОБА_12 пояснив, що після ДТП зідзвонився з ОСОБА_3 та зустрівся з ним. Їхати на Житомир не було чим, оскільки була темна пора доби і вони заночували у парку у м.Андрушівка. А вранці сіли на рейсовий автобус та поїхали до м.Житомир.

Отже, доводи скаржника на спростування факту керування ним автомобілем Volkswagen Golf 10 травня 2025 року апеляційний суд також вважає непереконливими. Інших доказів на підтвердження вказаних доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 не надав.

Водію ОСОБА_2 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку, від чого останній відмовився. Наслідки відмови від проходження огляду водію також докладно роз`яснені. Тому, дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення водієм п. 2.5 ПДР України.

Крім того, ОСОБА_2 пропонували надати письмові пояснення, останній відмовився.

Отже, дії поліцейських по виявленню у водія ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння та фіксації відмови водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння у даній справі в цілому відповідають вимогам ст. 266 КУпАП України та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом та винності у спричиненій дорожньо-транспортній пригоді, що узгоджується також із показами потерпілої та свідків та сумнівів у цій частині не викликає.

Аргументи скаржника щодо порушення права ОСОБА_2 на захист у зв`язку з розглядом справи суддею першої інстанції у його відсутності апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи необхідність винесення постанови від 06 листопада 2025 року у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції послався на неявку ОСОБА_2 та його захисника Сокирка В.М. в судове засідання 06 листопада 2025 року, про дату, час та місце розгляду справи вони повідомлялись належним чином, у встановленому законодавством порядку (а.с. 130-132), крім того неодноразово ініціювали відкладення розгляду справи. Хоча до апеляційної скарги ОСОБА_2 долучив копію виписки КНП Андрушівська міська лікарня про перебування у стаціонарі з 31 жовтня 2025 року по 07 листопада 2025 року, вказаних відомостей підтверджених доказами на момент прийняття постанови у суду першої інстанції не було, а вказані обставини не виключали участь захисника останнього у зазначеному судовому засіданні.

Варто зауважити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Отже, апеляційний суд не знайшов порушення норм процесуального права під час винесення постанови у суді першої інстанції у відсутності ОСОБА_2 .

Крім того, ст.ст. 124, 130 КУпАП не входять до переліку, визначеного ч. 2 ст. 268 КУпАП, за яким присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Разом з тим, слід зауважити, що апеляційним судом прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_2 до розгляду та надано можливість відстоювати свою позицію в апеляційному суді, чим фактично забезпечено право на справедливий судовий розгляд компетентним та незалежним судом, проте і до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 також не з`явився, не скориставшись наданою можливістю з власної ініціативи.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 дотримався вимог статтей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_2 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Андрушівського районного суду Житомирської області від 06 листопада 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь