Провадження № 33/4808/175/26
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю секретаря судового засідання Остапчук Б. М.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Хоптія М.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто 665 гривень 60 копійок судового збору,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 09 грудня 2025 року о 15 год. 32 хв. в м. Івано-Франківську, по вул. Набережна, 46, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Івано-Франківського міського суду від 29 січня 2026 року у справі №344/22506/25 про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважає постанову Івано-Франківського міського суду від 29 січня 2026 року незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що 09.12.2025 року близько 15:30 год. він рухався по вул. Набережна на власному транспортному засобі Тойота Лендкрузер Прада 150, державний номерний знак НОМЕР_2 . В районі вулиці Набережна, 17 працівники патрульної поліції, ввімкнувши проблискові маячки, рухаючись позаду транспортного засобу Тойота Лендкрузер Прада 150, державний номерний знак НОМЕР_1 , зупинили транспортний засіб під його, керуванням. В процесі спілкування капрал поліції ОСОБА_2 , спеціальний жетон N?0198209, посвідчення ІФП N? НОМЕР_3 видане 14.02.2025р., поставив вимогу про надання технічного паспорту та посвідчення водія. Після надання даних документів капрал поліції Сінькевич В.І. повторно почав вимагати надання технічного паспорту. В процесі спілкування вів себе некоректно, підвищував голос та в подальшому, звинуватив його у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, вказавши про нібито тремтіння пальців рук. На його вимогу доставити його на освідчення в медичний заклад, який має відповідні дозволи на проведення освідчення, поліцейський в грубій формі відмовив. Жодних направлень на проведення освідчень в медичному закладі йому не надавалися (такий документ складено поліцейським в2р1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП капрал поліції Вовк В.І. в патрульному автомобілі без його участі із виключенням відеозапису на бодікамері - файл №1). Через нетривалий час капралом поліції Сінькевич В.І. був виготовлений та роздрукований протокол про адміністративне правопорушення за відсутності понятих. Інший працівник патрульної поліції безпричинно відмовився представитися та надати свої дані (посвідчення та номер жетону). На його заперечення щодо вживання алкоголю, який ним взагалі не вживається протягом 25 років, жодного реагування не відбулося. Під час спілкування в телефонному режимі із адвокатом Хоптій М.В. він почав вимагати проходження медичного огляду в КНП ЦПЗ ІФ ОР. Однак, капрал поліції ОСОБА_3 його законну вимогу відхилив та в проходженні освідчення відмовив. Даний факт зафіксований на бодікамері - файл № 2, № 3. Фактично працівники патрульної поліції пропонували пройти освідчення на приладі Драгер, хоча конкретне маркування даного газоаналізатора ніким не зазначено, а також судді першої інстанції маркування приладу невідоме, всюди зазначена назва «Драгер». Не зважаючи на те, що жодних відомостей (жодної розмови від проходження освідчення в медичних закладах на бодікамерах не зафіксовано, капрал поліції Вовк B.І. заповнив текст направлення на проходження освідчення в медичних закладах, сфабрикувавши відомості про нібито відмову від проходження освідчення). Дану обставину суддя не врахувала, показання надані в судовому засіданні перекрутила та винесла протиправну постанову (освідчення пройдено протягом двох годин, стан сп`яніння відсутній - 000). Надані також біологічний матеріал - кров, сечу та пройдено тест на газоналізаторі Драгер. (Згідно записів з бодікамер поліцейський 2р 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП капрал поліції Вовк В.І. почав складати акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів без зазначення часу, а також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вказавши час 15:40 год., який не відповідає часу визначеного на бодікамерах. Дані документи складалися у його відсутності. В направленні вказано наступний медичний заклад: КНП ЦПЗ ФОР та зазначено, що від проходження освідчення в даному закладі ОСОБА_1 відмовився, що повністю спростовуються відеозаписом з бодікамери капрала поліції ОСОБА_2 , а також із бодікамери капрала поліції Вовк В.І.

Зазначає, що працівниками поліції здійснювалося патрулювання без маршрутних листів, а також останні не мали даних про Драгер, який можна використовувати під час проведення освідчення (сертифікат, повірка та інше). Так, в подальшому, після складання протоколу з перевищенням повноважень, працівник поліції заборонив йому здійснювати керування транспортним засобом протягом 24 години.

Вважає, що працівники патрульної поліції, зловживаючи посадовими обов`язками, звинуватили його у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 130 КУпАП, що має тяжкі наслідки (штраф в особливо великому розмірі та позбавлення керування транспортним засобом терміном на один рік).

Зазначає, що під час вчинення протиправних дій та складанням процесуальних документів поліцейськими, ним здійснено звернення на гарячу лінію «102» з вимогою направити на місце пригоди слідчо-оперативну групу з метою фіксування злочину. Вказує, що слідчо-оперативну групу не направили, а два працівники патрульної поліції на транспортному засобі Шкода, номерний знак НОМЕР_4 , залишили місце події у невідомому напрямку.

Стверджує, що у зв`язку із протиправними діями працівників поліції, він прибув до КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» та пройшов медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначає, що відповідно до Довідки №35 вбачається, що він звернувся до лікаря для проходження огляду на стан сп`яніння 09.12.2025р. 17:40 год. При цьому, точний час огляду становив 09.12.2025р. 17:53 год. У вказаній довідці зазначено висновок та діагноз за результатами огляду: ознак сп`яніння не виявлено (драгером було зафіксовано показник 000). Результат токсикологічного дослідження №3066 від 15.12.2025р. Дата відбору біоматеріалу: 09.12.2025. 18:05. (Аналіз крові - не виявлено етанол). Результат токсикологічного дослідження N?3067 від 15.12.2025р. Дата відбору біоматеріалу: 09.12.2025. 18:10. (Аналіз сечі - не виявлено етанол, наркотичних речовин - не виявлено).

Вказує, що файл №1 з бодікамери працівника поліції є переривчастим та зйомка здійснювалася декілька секунд. В подальшому на файлі №3 наявний відеозапис частини події, яка фіксувалася в автоматичному режимі.

Зазначає, що після перегляду відеозаписів з бодікмер встановлено, що жодного тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 не було, а працівники поліції придумали вказану ознаку з метою незаконно створення штучних доказів, позбавивши його можливості здійснити освідчення в медичному закладі КНП «ЦПЗ ІФ ОРЦ» що зафіксовано на бодікамерах.

Вказує, що відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції вживав нецензурні слова. Так, працівники поліції порушили Інструкцію щодо безперервного фіксування вчинення адміністративного правопорушення особою, а також вели себе некоректно та вживали нецензурну лайку, що є підставою для притягнення додатково до дисциплінарної відповідальності в частині порушення Правил етичної поведінки.

З огляду на це, ним подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду адміністративний позов, а також подано апеляційну скаргу від 18.12.2025 року з приводу не внесення відомостей до ЄРДР відносно працівників патрульної поліції.

Зазначає, що він ніколи не здійснював керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в тому числі 09.12.2025 року близько 15 год. 30 хв.

19.02.2026 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшла копія скарги на дії судді Ковалюк І.П., яка направлена на розгляд до ВРП, з копією медичних довідок.

24.02.2026 року під час розгляду провадження у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було долучено відповідь КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» на його запит від 18.02.2026 року про те, що надати відеозапис огляду на стан сп`яніння від 09.12.2025 року немає технічної можливості. Надані ним копії довідки №35 та результатів дослідження крові та сечі свідчать про те, що сп`яніння у нього виявлено не було.

23.03.2026 року на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , в якому останній вказує, що під час ознайомлення з матеріалами справи встановлено, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений поліцейським 2р 1 БУПП в Івано-Франківській області ДПП капралом поліції Вовк В.І. є неналежним доказом, оскільки в графі з результатом згоден він не надавав своєї згоди із результатами огляду. Крім того, в графі свідки вказано номери нагрудних камер працівників поліції, проте не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. Також даний акт ніким не підписаний, інші графи не заповнені, другий екземпляр акту огляду на стан сп`яніння міститься в матеріалах справи, а тому просить визнати Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який стосується вини ОСОБА_1 неналежним доказом.

В судовому засіданні апеляційної інстанції від 24.02.2026 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Хоптій М.В. повністю підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 надав суду пояснення в яких зазначив, що 09.12.2025 року він дійсно керував власним транспортним засобом марки Тойота Лендкрузер Прада 150, державний номерний знак НОМЕР_2 , коли його безпідставно зупинили працівники поліції, які перевірили в нього документи, щодо керування транспортним засобом, запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці події за допомогою спеціального технічного засобу. Зазначив, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не довіряв працівникам поліції та запропонував їм пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Однак, працівники поліції безпідставно відмовили йому у проходженні огляду на стан сп`яніння у медичному закладі та незаконно склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення щодо звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначив, що він самостійно протягом двох годин, пройшов огляд на стан сп`яніння у медичному закладі внаслідок чого було встановлено, що він не перебуває у стані сп`яніння. Стверджував, що він не вживає алкогольні напої протягом 25 років і працівники поліції безпідставно запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки в нього були відсутні ознаки сп`яніння.

У зазначеному судовому засіданні судом апеляційної інстанції були повністю досліджені письмові докази, які долучені до матеріалів провадження та переглянуто відеозаписи, які були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, за клопотанням захисника адвоката Хоптія М.В. розгляд провадження було відкладено з метою забезпечення права сторони захисту на з`явлення відводу судді Васильєву О.П. Правовою підставою для клопотання про відкладення розгляду провадження була відмова суду у повторному дослідженні відеозапису на якому працівники поліції, перебуваючи у патрульному автомобілі нібито використовують нецензурну лексику.

19.03.2026 року ОСОБА_1 було подано заяву про відвід судді, в якій він просив відвести суддю Васильєва О.П. від розгляду провадження, оскільки вважав, що судова практика судді та поведінка суддів під час розгляду справи дають йому підстави для сумніву в об`єктивності судді.

Постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудза Б.І. від 20.03.2026 року було відмовлено в задоволенні клопотання Кишенюка В.В. щодо відводу судді Васильєва О.П.

Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Хоптія М.В. під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції мають явні ознаки зловживання своїми процесуальними правами.

Так, розгляд провадження 23.03.2026 року було відкладено у зв`язку із наявністю клопотань захисника адвоката Хоптія М.В. та ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та призначено справу до розгляду на 26.03.2026 року на 14 год.

Однак, в дане судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із хворобою (нежить, слабкість, підвищення температури тіла).

Зі змісту доводів захисника адвоката Хоптія М.В., який з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 хотів прий мати участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, однак не зміг внаслідок стану здоров`я.

Апеляційний суд враховує, що особа, яка притягається до відповідальності самостійно, відповідно до принципу диспозитивності, вирішують питання щодо участі в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що сторона, яка посилається на певні обставин в обґрунтування правомірності заявленого клопотання зобов`язана довести наявність відповідних обставин. Разом з тим, ОСОБА_1 та його захисником не надані дані, які свідчать про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності з поважних причин внаслідок стану здоров`я не має можливості заявитися до суду апеляційної інстанції. Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_1 вже приймав участь у суді апеляційної інстанції, підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та надав пояснення, мав можливість висловити свої заперечення щодо наявних у справі доказів під час їх дослідження судом апеляційної інстанції та відклав розгляд провадження з надуманих підстав.

Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Умови застосування статті 6 Конвенції стосовно провадження в суді апеляційної інстанції залежать від особливостей певного провадження; слід взяти до уваги загалом проведений судовий процес у національній правовій системі, а також роль, яку відіграє у ньому суд апеляційної інстанції (Ермі проти Італії ) При цьому, обвинувачений може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційному порядку оскаржується рішення, яким ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення її становища у зв`язку з чим участь особи, яка притягається до відповідальності в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні суду апеляційної інстанції інтереси особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захищає професійний адвокат, апеляційний суд вважав, що розгляд апеляційної скарги може бути продовжений за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції від 26.03.2026 року захисник адвокат Хоптій М.В. підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши сторону захисту апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно скасувати.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

При цьому, позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що в матеріалах провадження відсутні належні та достатні докази на підтвердження його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, пропонував працівникам поліції направити його для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я та у зв`язку із відмовою працівників поліції забезпечити проведення такого огляду, самостійно пройшов такий огляд у медичному закладі та довів, що він не перебуває у стані сп`яніння.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №535900 від 09.12.2025 (а.с. 1, 2) ОСОБА_1 звинувачується у тому, що 09.12.2025 року у м. Івано-Франківськ, вул. набережна (ім. Василя Стефаника), 46, керував ТЗ Тойота д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці та виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер відмовився. Від керування ТЗ відсторонений шляхом зобов`язання, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол складений уповноваженою особою поліцейським 2 взводу 1 роти УПП БУПП в Івано-Франківській області Сінькевичем В.І. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою. ОСОБА_1 від підпису відмовився.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що водій відмовився згідно ст. 63 Конституції України.

Зазначено, що посвідчення водія у водія ОСОБА_1 не вилучалося.

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), огляд ОСОБА_1 повинен був бути проведений у зв`язку з виявленими ознаками: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія.

Згідно даних направлення в КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 09.12.2025 року о 15 год. 40 хв., внаслідок огляду, проведеного поліцейським у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився, оскільки водій відмовився. У матеріалах справи міститься другий примірник направлення. (а.с. 4)

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що складання вищевказаного направлення на огляд до медичного закладу носило формальний характер, оскільки в дійсності особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.

До матеріалів справи також долучено: зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №5359000 (а.с. 5), відповідно до якого ОСОБА_1 відсторонений від керування транспортним засобом.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. (а.с. 7).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції зафіксовано як працівники поліції зупиняють транспортний засіб марки «Toyota» н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та повідомляють останнього, що ведеться відео фіксація їхньої розмови, запитують водія чому той здійснив маневр обгону в забороненому місці, якщо бачив, що позаду рухається транспортний засіб працівників поліції. Водій ОСОБА_1 повідомив, що водій перед ним різко загальмував, а тому він змушений був виконати такий маневр. Просять надати водія посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час перевірки вищевказаних документів між водієм ОСОБА_1 та працівником поліції виникла суперечка з приводу того, що водій транспортного засобу наполягав на тому, що вже показав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і не бажав його надавати повторно. Згодом водія повідомляють, що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП та працівником поліції здійснюється розгляд відповідної справи. Після цього, працівник поліції запитує у водія ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої і водій транспортного засобу ствердно відповідає на таке запитання. Працівник поліції повідомляє водію ОСОБА_1 , що в нього виявлені ознаки сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці та тремтіння пальців. В цей же час, водій транспортного засобу ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції, що вживав алкогольні напої 25 років тому назад. Разом з тим, працівник поліції пропонує водію транспортного засобу ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Водій ОСОБА_1 в категоричній формі відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, та знову повідомляє, що він вже 25 років не вживає алкогольні напої. Працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння прирівнюється до керування транспортним засобом у стані сп`яніння. Однак, водій транспортного засобу продовжує відмовлятись проходити огляд на стан сп`яніння. Після цього, працівник поліції повідомляє, що стосовно водія ОСОБА_1 розпочинає ображати працівника поліції та висловлюватись, застосовуючи нецензурну лайку. Відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції ознайомив водія із правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та повідомив, що останній повинен чекати на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення. Далі відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції складає відповідні адміністративні матеріали, перебуваючи у патрульному транспортному засобі. Відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції ознайомлює водія ОСОБА_1 зі складним протоколом про адміністративне правопорушення, водій відмовляється від надання пояснень, від підпису протоколу про ознайомлення з правами та отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення. Після цього, водій ОСОБА_1 повідомляє, що він бажає проїхати в медичний заклад, однак працівник поліції зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення вже складено. Від підписування зобов`язання щодо відсторонення від керування транспортним засобом водій відмовився у зв`язку з чим його повідомили, що транспортний засіб буде евакуйований.

Відеозаписом із відео реєстратора службового транспортного засобу, зафіксовано як транспортний засіб Тойота д.н.з. НОМЕР_1 здійснює маневр обгону з порушенням вимог ПДР України у зв`язку з чим працівники поліції зупиняють транспортний засіб.

Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються висунутого обвинувачення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.

Разом з тим, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, який повинен був бути проведений працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу але не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, оскільки така вимога щодо проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я йому не пред`являлась.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Зі змісту вищевказаної статті закону вбачається, що огляд у медичному закладі має більше правове значення, оскільки проводиться лікарем, який має відповідну професійну спеціалізацію та проводить огляд із застосуванням сукупності різних методів, які дозволяють йому отримати достатньо об`єктивний результат щодо перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння, який він оформлює у встановленому законом порядку та за який несе персональну відповідальність.

Апеляційний суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що діючий закон дозволяє водію транспортного засобу відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.266 КУпАП у разі відмови водія пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналогічні положення містяться у п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, яким встановлено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, у разі відмови водія транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, працівник поліції повинен запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі. Відмова водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі утворює склад правопорушення , який передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Зокрема, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 09.12.2025р звернувся до медичного закладу КНП «ЦПЗ ІФ ОРЦ» для проходження огляду на стан сп`яніння, внаслідок чого було встановлено, що він перебуває у тверезому стані.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до довідки №35 (а.п.24) медичного закладу КНП «ЦПЗ ІФ ОРЦ» огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено 09.12.2025р. 17:53 год. тобто через 2 години 21 хв. після керування ним транспортним засобом. Зокрема, відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Так, відповідно до відеозапису працівник поліції прийшов до висновку наявність підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в 15 год.41 хв.

Разом з тим, самостійне проходження огляду на стан сп`яніння у медичного закладі вищевказаний огляд у сукупності з іншими доказами по справі додатково свідчить про те, що водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.

Невиконання працівниками поліції вимог ч.3 ст.266 КУпАП щодо пред`явлення водію транспортного засобу вимоги пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я є істотним порушенням встановленої законом процедури проведення огляду на стан сп`яніння, що унеможливлює притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За обставин викладених вище, апеляційний суд, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній, будучи водієм транспортного засобу, не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківсього міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв