ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/5541/25

Номер провадження 3/495/855/2026

20 березня 2026 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Гелла С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гасанзаде М.Р.,

адвоката Биковського В.Д.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли відБілгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

24.07.2025 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №397553 від 20.07.2025 ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення із таким формулюванням: 20.07.2025 о 18:40 год. в місті Білгород-Дністровський, вулиця Садова, село Вигін, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 211140» д/з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запахом алкоголю з порожнина рота, нечітким мовленням, від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги 2.5. ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

02.02.2026 адвокат Биковський В.Д.подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, відповідно до якого просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Своє клопотання ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що 20.07.2025 автомобіль марки «ВАЗ 211140» д/з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 знаходився без руху на узбіччі дороги в напрямку села Вигін, Білгород-Дністровський район, Одеська область, неподалік від місця його проживання, оскільки в автомобілі зламана гальмівна система у зв`язку з чим, ОСОБА_1 замовив евакуатор, а сам сів в машину та чекав на нього.

З долученого працівниками поліції до матеріалів справи диску з відеозаписом також не вбачається факту керування ОСОБА_1 автомобілем зазначеного у протоколі, а вбачається лише факт знаходження автомобіля на узбіччі дороги без ознак руху.

У судовому засіданні адвокатБиковський В.Д.просивзакрити провадження у справі з підстав, які зазначені у раніше поданому клопотанні про закриття провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав думку свого захисника та просив закрити відносно нього провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що 20.07.2025 вона керувала автомобілем марки «ВАЗ 211140» д/з НОМЕР_1 , під час руху по вулиці Садовій, в селі Вигін, автомобіль зламався та вона одразу набрала свого батька ОСОБА_1 , який сказав їй щоб вона нікуди не йшла та знаходилась біля автомобіля, він зараз буде. Прибувши до місця зупинки автомобіля ОСОБА_1 побачив, що автомобіль знаходиться у несправному стані та подальший його рух неможливий і одразу викликав евакуатор для подальшого його транспортування. Батько не зловживає алкогольними напоями, окрім свят, в цей день не бачила чи вживав чи ні алкоголь, а вже після обіду поїхала до дому.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив суду, що в той день алкоголь не вживав, за кермо автомобіля не сідав, прийшов на виклик дочки до місця, де зупинився несправний автомобіль, та в подальшому викликав евакуатор.

Заслухавши осіб, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Диспозиція частини першої статті 130 Кодексу у чинній на час вчинення правопорушення редакції передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до санкції вказаної норми, за зазначене правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виконання даного пункту ПДР є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 251 Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до статті 23 Кодексу метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом частини другої статті 33 Кодексу при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вина правопорушника підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №397553 від 20.07.2025; рапортом від 20.07.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; направленням водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння;довідкою начальника сектору АП майором поліції Заремба Н, в якій зазначено, що посвідчення водія НОМЕР_2 не вилучалось; диском з відеозаписом.

Аналіз досліджених під час судового розгляду доказів в їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Окрім того, у судовому засіданні досліджено доказ відеозапис з нагрудної камери поліцейського, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля (на водійському передньому сидінні), про який зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, також зафіксовано розмову ОСОБА_1 з працівником поліції в ході якої останній не заперечував факту з`їзду ним в кювет, також добровільно відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проходження такого огляду у медичному закладі.

Будь-яких письмових доказів, сторона захисту не надала, при тому що адвокат Биковський В.Д. стверджував, що причиною зупинки автомобіля була його технічна несправність (заклинило гальмівний диск), між тим доказів про те, що автомобіль було евакуйовано на СТО, а також причин його несправності суду не надав, від виклику свідка, який є водієм евакуатора відмовився.

Пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що нібито в той день вона була за кермом автомобіля марки «ВАЗ 211140» д/з НОМЕР_1 , а не громадянин ОСОБА_1 , суд сприймає критично, оскільки свідок є донькою ОСОБА_1 , зацікавлена в позитивному вирішенні питання на користь свого батька.

Окрім того вказані покази свідка є дуже суперечливі, оскільки вказана обставина про керування транспортним засобом саме свідком жодним доказом не підтверджена, більш того на самому відео ОСОБА_1 (перебуваючи за кермом автомобіля) не заперечує факту з`їзду автомобіля в кювет саме під його керуванням.

Щодо пояснень самого ОСОБА_1 , суд зауважує наступне,останній надав пояснення, які суперечать обставинам справи та викликаютьобґрунтований сумнів у їх правдивості, зокрема на питання суду з якої причини він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, якщо вважав себе абсолютно тверезим, ОСОБА_1 пояснив суду, що вважав це особистим приниження, адже він колишній поліцейський, відтак з вказаних мотивів відмовився це робити.

Суд звертає увагу, що оскільки ОСОБА_1 раніше працював в поліції, відтак має значний досвід правоохоронної діяльності, усвідомлює наслідки відмови від проходження тестуна алкогольне сп`яніння, відтак така відмова через особисті мотиви є способом уникнення юридичної відповідальності.

Суд звертає увагу, що підстави вважати чи перебуває особа у стані сп`яніння відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд, а сама по собі незгода водія з виявленими у нього ознаками сп`яніння не звільняє його від відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції при складанні протоколу, оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження адвоката Биковський В.Д.у клопотанні про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Між тим, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оцінивши докази та матеріали, надавши правову оцінку встановленим обставинам, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладеного та особу правопорушника, характер протиправного діяння, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян зпозбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 40-1 Кодексу, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн 60 коп., які підлягають стягненню на користь держави.

Керуючись статтями 26, 33, 40-1, 130, 221, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (сімнадцять тисяч грн ) на користь держави, зпозбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять грн 60 коп.).

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

Суддя С.В. Гелла