Справа №592/2370/26 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Костенко В. Г.
Номер провадження 33/816/1090/26 Суддя-доповідач Соколова Н. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Супруна Дмитра Володимировича на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2026, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

установив:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2026 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, за те, що 06.02.2026 о 00-20 год в м. Суми, вул. Металургів, 7, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alcotest Drager 7510 ARLM-0309, з позитивним результатом 0,31 ‰, чим порушив п.2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Супрун Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував, що в матеріалах справи відсутні підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відеозапис теж не містить відомостей зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .

Натомість, ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції, що не керував транспортним засобом, а поліція прибула на виклик дружини, з якою у нього виникла сварка.

Апелянт вказує, що драгер був приводом для затримання ОСОБА_1 , а не наслідком виявлення ознак алкогольного сп`яніння.

Крім того, захисник зазначає, що після проходження огляду працівники поліції не запитали ОСОБА_1 чи погоджується він з результатом огляду, проїхати до закладу охорони здоров`я йому не пропонували, у зв`язку з чим у матеріалах справи відсутнє направлення на проходження медичного огляду.

Також захисник Супрун Д.В. наголошує на порушенні поліцейськими процедури проведення огляду з тих підстав, що працівниками поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , останньому не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Апелянт вказує на те, що при встановленні у особи стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера драгер слід враховувати й допустиму похибку приладу, у зв`язку з чим, на думку адвоката, результат у видихуваному ОСОБА_1 повітрі у 0,31 проміле не перевищує гранично допустиму норму, передбачену нормами міжнародного права.

До того ж, у чек-листі драгера зазначена температура повітря -8 градусів цельсія, що явно не відповідає погодним умовам, зафіксованим на відео.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримав.

Захисник в судове засідання не з`явився, про дату судового засідання повідомлений, ОСОБА_1 наполягав на розгляді апеляційної скарги за відсутності його захисника.

З врахуванням вказаних обставин, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без участі захисника адвоката Супруна Д.В.

Заслухавши доповідь судді щодо доводів поданої апеляційної скарги, доводи ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 584160 від 06.02.2026, в якому зафіксовані обставини вчинення адміністративного правопорушення;

- чек-листом Drager Alcotest 7510, прилад ARLM-0309, тест №603 від 06.02.2026, проба позитивна 0,31‰;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому в графі «з результатом згоден» стоїть підпис ОСОБА_1 ;

- розпискою ОСОБА_1 , в якій останній зобов`язався не керувати транспортним засобом і залишити його на місці зупинки;

- відеозаписами, що містяться на оптичному диску в матеріалах справи, на якому зафіксовані обставини зупинення ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 , який здавав назад та згідно з яким, патрульні поліцейські приїхали на виклик від дружини ОСОБА_1 . В подальшому було встановлено особу ОСОБА_1 , який підтвердив, що приїхав за дружиною та, що керував транспортним засобом. У ході розмови виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ОСОБА_1 погодився, зазначивши, що вранці пив пиво, результат тесту склав 0,31 ‰. Після проходження огляду водій погодився з вказаним результатом, від поїздки до закладу охорони здоров`я відмовився. пояснивши, що вранці випив пива. Працівником поліції було складено відносно ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9а ПДР України, вчинені особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у поза розумний сумнів.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.

При цьому, відеозапис, який було враховано суддею суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови, було проглянуто і апеляційним судом, і саме його даними було встановлено, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, після встановлення особи водія, у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер, водій на таку пропозицію погодився. У результаті проходження вказаного огляду, прилад драгер зафіксував 0,31 проміле у видихуваному ОСОБА_1 повітрі і з таким результатом останній погодився, після чого поліцейські роз`яснили водієві його права та обов`язки, повідомили, що на нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копія якого йому була надана під підпис та відсторонили від подальшого керування транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в матеріалах справи факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вони повністю спростовуються відеозаписом події правопорушення, з якого чітко видно, як автомобіль Renault Megane д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 у дворі багатоповерхівки здавав назад та зафіксованими на відео поясненнями самого ОСОБА_1 , який повідомив, що приїхав забрати дружину.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги апелянта про те, що драгер був лише приводом для затримання ОСОБА_1 , а не наслідком виявлення ознак алкогольного сп`яніння, оскільки з вищевказаного відеозапису вбачається, що виявляючи у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, останній повідомляв поліцейських, що вранці вживав пиво, і поведінка водія також не відповідала обстановці.

Крім того, ОСОБА_1 погодився з результатом огляду приладу Драгер та відмовився прослідувати до закладу охорони здоров`я, так як хотів якнайшвидше закінчити процедуру проведення огляду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника і в цій частині є безпідставними.

З аналізу норм Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції убачається, що скерування особи до медичного закладу з метою проведення огляду на стан сп`яніння оформляється поліцейським направленням за встановленою формою. При цьому Інструкцією не передбачено, що таке направлення виписується та вручається особі, яка відмовляється від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, тому доводи апеляційної скарги захисника про ненадання поліцейськими ОСОБА_1 письмового направлення на огляд на увагу не заслуговують і задоволенню не підлягають, оскільки таке направлення надається поліцейським: 1) працівнику закладу охорони здоров`я, який безпосередньо проводить медичний огляд водія чи особи, яка керує т/з; 2) коли водій чи особа, яка керує т/з, бажає пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я. Тобто, коли водій чи особа, яка керує т/з, відмовляється від проходження огляду на стан сп`янінням у закладі охорони здоров`я, то відповідне направлення не видається.

При оцінці апеляційним судом відеозапису апеляційним судом вже зазначалось про роз`яснення поліцейськими ОСОБА_1 його прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.

Що стосується доводів апеляційної скарги про застосування норм міжнародного права щодо максимального рівня вмісту алкоголю у крові, то апеляційний суд також не може взяти їх до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно з приписами ст. 8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.05.1971, у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування т/з під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю в крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається. Отже, вказана вище норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а тому у даному випадку не підлягає застосуванню.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що температура повітря, зафіксована газоаналізатором під час проходження огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння не відповідає температурним показникам у той день, то апеляційний суд не може взяти їх до уваги, оскільки професійний газоаналізатор Драгер не є приладом вимірювання температури повітря зовнішнього середовища, а показує робочу температуру приладу, і основною функцією вбудованого у ньому процесору є швидкий та точний аналіз концентрації алкоголю у повітрі, що видихається людиною.

У разі ж наявності яких-небудь сумнівів в законності проведеного щодо нього огляду водій ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пред`явити вимогу поліцейському надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також ставити питання (у разі незгоди з результатами огляду) про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у присутності поліцейського в порядку ст. 266 КУпАП, але такими правами ОСОБА_1 не скористався.

Таким чином, вказані доводи апелянта суперечать матеріалам даного провадження, а тому не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

постановив:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника Супруна Дмитра Володимировича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Соколова