РОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

290/43/26

3/290/62/26

19 березня 2026 рокуселище Романів

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Шакалов А.В., розглянувши матеріали, які надійшли із відділення поліції № 1 управління поліції № 1 ГУНП в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 563214 від 10.01.2026 (далі - протокол), 10.01.2026 о 11:25 год у с. Колодяжне, по вул. Польовій, водій ОСОБА_1 керував ТЗ керував мотоблоком, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння проходити відмовився. Всі дії та розмову зафіксовано на бодикамеру № 857552 чим порушив п. 2.5. ПДР за, що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні 29 січня 2026 року ОСОБА_1 не прибув, доказів його повідомлення у суду на момент судового засідання не надходило.

12 лютого 2026 року на судове засідання прибув ОСОБА_1 , який просив відкласти розгляд справи для отримання правової допомоги. Суд ухвалив задовольнити це клопотання та відклав розгляд справи на 19 березня 2026 року.

У судовому засіданні 19 березня 2026 року ОСОБА_1 свою вину не визнав, просив закрити провадження у справі, у зв`язку з тим що працівники поліції незаконного його зупинили. Жодних порушень правил дорожнього руху вчинено ним не було.

Судом враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016), що суд має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

А у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року, Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного). (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Враховуючи правову позицію ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суддя не має права взяти на себе функції сторони обвинувачення, змінити обсяг інкримінованого правопорушення, усунути певні розбіжності та неточності, які мають місце в протоколі про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи, що становило б порушення ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Згідно зі ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР.

Проте суду не надано докази законності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , матеріали справ не містять постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення, яке стало підставою для зупинки особи.

Свідки відсутні. На відео з бодикамер, не зафіксовано порушень, що призвели до зупинки.

Крім того, зазначення у протоколі про відмову від проходження огляду саме по собі не є достатнім доказом вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що: матеріали справи не містять належних доказів того, що особі було запропоновано пройти огляд із дотриманням встановленої процедури; відсутні докази роз`яснення особі її прав та наслідків відмови; відеозапис не містить належної та чіткої фіксації відмови особи від проходження огляду у встановленому законом порядку.

За таких обставин відмова не може вважатися належно зафіксованою.

Надані суду матеріали: не утворюють узгодженої та достатньої сукупності доказів; не дають можливості беззаперечно встановити наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Отже, надані суду докази є недопустимими, оскільки отримані внаслідок незаконної зупинки.

Підсумовуючи викладене, суддя вважає, що обставини вчинення адміністративного правопорушення не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, які б свідчили про наявність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суддя вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст. ст. 247 п. 1, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 284 КУпАП, суддя

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається через Романівський районний суд Житомирської області до Житомирського апеляційного суду.

СуддяАндрій ШАКАЛОВ