Справа № 951/135/26
Провадження №3/951/76/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Лавренюк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Горохівської Ю.О.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Луцишин Г.М. (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали, що надійшли з сектору поліцейської діяльності №1 Відділу поліції №1 Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №745202 від 15.02.2026, 15.02.2026 близько 08 год. 50 хв. по вул. Польова в с. Городище Тернопільського району, ОСОБА_1 вчинила дрібне хуліганство, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою, образливому чіплянні, шарпанні за верхній одяг відносно ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 посадовою особою органу Національної поліції кваліфіковані за статтею 173 КУпАП.

У судовому засіданні 17.03.2026 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично заперечила. Пояснила, що 15.02.2026 близько 08 год. 50 хв., рухаючись на авто по вул. Польова в с. Городище, наздогнала знайомого ОСОБА_2 , який їхав на своєму транспортному засобі, оскільки вирішила з`ясувати конфліктну ситуацію, яка склалася між ними. Стверджує, що в той день в неї стався емоційний зрив, зумовлений попередньою поведінкою ОСОБА_2 , який неодноразово погрожував їй та її чоловікові та хотіла висловити йому своє обурення з цього приводу. Коли автомобіль ОСОБА_2 зупинився, вона підійшла і відкрила дверцята авто зі сторони водія, після чого ОСОБА_2 вийшов з авто, повалив її на сніг та почав душити. Додатково повідомила, що знайома з потерпілим більше 10 років і в неї з ОСОБА_2 та його дружиною, які є її сусідами, існують довготривалі особисті неприязні відносини. Зазначила, що жодних хуліганських дій вона не вчиняла, наміру порушувати громадський порядок не мала, а тому вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. Просила провадження у справі відносно неї за статтею 173 КУпАП закрити.

Захисник адвокат Луцишин Г.М. у судовому засіданні 17.03.2026 просила провадження у справі відносно ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення з підстав, викладених у запереченні на протокол.

16.03.2026 захисник адвокат Луцишин Г.М. подала заперечення на протокол, у якому покликаючись на те, що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник на ґрунті особистих неприязних відносин та їх дії були спрямовані безпосередньо один на одного, а не на порушення громадського порядку, а тому вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП. Просила провадження у справі відносно ОСОБА_1 за статтею 173 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні 17.03.2026 повідомив, що ОСОБА_1 є його сусідкою та між ними склалися довготривалі особисті неприязні відносини. 15.02.2026 близько 08 год. 50 хв. вони з дружиною ОСОБА_3 , сестрою ОСОБА_4 їхали на автомобілі до церкви, по дорозі мали ще підібрати сусідку ОСОБА_5 . Однак на вул. Польова в с. Городище до нього під`їхала ОСОБА_1 , яка після зупинки авто підійшла до нього, відкрила дверцята його автомобіля та витягнула ОСОБА_2 на сніг, обзивала його нецензурними словами, шарпала за куртку. Підтвердив суду, що змушений був повалити ОСОБА_1 на сніг, оскільки захищав себе та дружину. Вважає, що даний конфлікт зумовлений тривалою неприязню між ними. Просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 173 КУпАП.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні 17.03.2026 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_2 та 15.02.2026 близько 08 год. 50 хв. вони разом із чоловіком і його сестрою ОСОБА_6 їхали до церкви, по дорозі заїхали ще за сусідкою ОСОБА_5 . Однак до них під`їхала ОСОБА_1 , почала витягати її чоловіка з автомобіля, шарпати за верхній одяг, обзивати нецензурною лайкою. Також свідок повідомила суду, що ОСОБА_1 є їхньою з чоловіком сусідкою та в них протягом тривалого часу склалися неприязні відносини, постійно виникають непорозуміння. Вважає, що конфлікт, який відбувся 15.02.2026, спричинений тривалими неприязними стосунками чоловіка з сусідкою.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні 17.03.2026 повідомила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 та 15.02.2026 близько 08 год. 50 хв. вона разом з ОСОБА_2 , його дружиною та ОСОБА_5 їхали до церкви на автомобілі ОСОБА_2 . Однак до них під`їхала ОСОБА_1 на своєму автомобілі та почала витягувати ОСОБА_2 з авто, розпочався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою в бік потерпілого та його дружини. Також зазначила, що зі слів брата їй відомо, що між сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 протягом тривалого часу склалися особисті неприязні відносини. Зазначила, що дії ОСОБА_1 були спрямовані безпосередньо проти ОСОБА_2 та його дружини.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 17.03.2026 пояснила, що 15.02.2026 близько 08 год. 50 хв. її знайомий ОСОБА_2 під`їхав на своєму автомобілі і вони разом мали їхати до церкви. Раптом підбігла ОСОБА_1 , вдарила її, почала витягати ОСОБА_2 з машини, шарпати його за верхній одяг, нецензурно ображати.

17.03.2026 у розгляді справи було оголошено перерву до 31.03.2026.

У судовому засіданні 31.03.2026 після дослідження матеріалів справи та наданих доказів, захисник вкотре звернула увагу, що 15.02.2026 мав місце конфлікт між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зумовлений тривалими неприязними відносинами. Також надала критичну оцінку поясненням свідка ОСОБА_7 , яка ствердила, що ОСОБА_1 нібито вдарила її. Зазначила, що про заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень учасникам даного конфлікту не вказано в жодних документах, наданих до справи. При цьому звернула увагу, що в протоколі відсутній підпис свідка ОСОБА_7 .

ОСОБА_2 у судовому засіданні 31.03.2026 додатково вказав, що неприязнь між ними з ОСОБА_1 триває близько 14 років. Сусідка звинувачувала його в тому, що він отруїв її собак, також були інші скарги, на даний час звинувачує, що потерпілий сприяв мобілізації її чоловіка. Просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності.

Суд, ознайомившись з матеріалами адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, потерпілого, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винною у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.

При цьому законодавець у положеннях статті 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу та полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Так, проявом хуліганських дій є будь-які протиправні дії, спрямовані на порушення громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складається у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №288/1158/16-к безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок, тобто, суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як правопорушення проти громадського порядку та моральності від правопорушень проти особи.

Таким чином, обов`язковою ознакою кваліфікації діяння особи як дрібного хуліганства є встановлення мотиву явної неповаги до суспільства при його вчиненні, а також поєднання ознак об`єктивної сторони цього правопорушення у виді порушення громадського порядку і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли противоправна поведінка зумовлена неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації як хуліганства.

Судом встановлено, що конфлікт, який виник між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зумовлений особистими неприязними відносинами, а не хуліганськими мотивами, про що зазначили обидві сторони в своїх поясненнях у судовому засіданні, а також це можна встановити з пояснень свідків та з наданого потерпілим аудіозапису конфлікту. Дії ОСОБА_1 15.02.2026 не були направлені саме на порушення громадського порядку, а були спрямовані на її знайомого ОСОБА_2 , з яким в неї протягом тривалого часу виникають сварки і непорозуміння. Доказів, що дії ОСОБА_1 були направлені на порушення громадського порядку та що ОСОБА_1 мала умисел порушити такий порядок, суду не надано та в ході судового розгляду судом не здобуто.

Таким чином, наявність умислу в діях ОСОБА_1 на порушення громадського порядку і спокою інших громадян, прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі, судом не встановлено.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження вчинення правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому відповідно до практики ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

За статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких підстав, виходячи з принципу, зазначеного у статті 62 Конституції України про те, що будь-яке обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП.

При цьому суд враховує, що статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за розгляд цієї справи.

Керуючись статтями 7, 9, 173, 245, 247, 251-252, 254, 268, 277, 283-284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено та підписано 31.03.2026.

Суддя О.М. Лавренюк