Житомирський апеляційний суд
Справа № 288/2051/25Головуючий у 1-й інст. Поліщук Р. М.
Категорія 294Доповідач Миколайчук П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 рокум. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2026 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій зазначено мотиви для апеляційного оскарження постанови суду.

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що ця апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом та підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови суддів справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до загальноприйнятих правил оформлення документів, дата є обов`язковим реквізитом будь-якого офіційного документу. Датою документа є відповідно дата його підписання, затвердження, прийняття, реєстрації або складення.

При цьому, за загальними правилами судочинства та діловодства у судах, кожна заява чи скарга, в тому числі і апеляційна скарга, повинна містити дату такого документу.

З матеріалів справи встановлено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, винесена 11.02.2026. Апеляційна скарга на постанову суду не містить зазначення числа та місяця складання такої скарги, а містить лише рік «2026», однак, з трекінгу поштового відправлення АТ «Укрпошта», наявного у загальному доступі (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) видно, що відправлення створено та прийнято оператором поштового зв`язку 26.02.2026, тобто з перевищенням 10-денного строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заявляла клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2026 року.

У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд. що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

Неналежне оформлення апеляційної скарги (без зазначення дати скарги) та відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду незважаючи на пропуск строку, передбаченого ч.2 ст. 294 КУпАП, є процесуальною перешкодою для подальшого розгляду справи, унеможливлює прийняття вказаної апеляційної скарги до провадження та поновлення пропущеного строку.

Оскільки апеляційна скарга не містить зазначення дати документу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, тому вона підлягає поверненню особі, яка її подала.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з апеляційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2026 року, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяП. Миколайчук