Житомирський апеляційний суд
Справа №278/5671/25 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Номер провадження №33/4805/737/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Турак О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року місто Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Турак О.В., розглянувши в письмовому провадженні в місті Житомирі апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Сокирка Володимира Михайловича на постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2026 року,

ВСТАНОВИЛА :

Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, 27 жовтня 2025 року о 01:31 годині на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп» 125 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №496 від 27 жовтня 2025 року, чим порушив вимоги пункту 2.9.а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Сокирко В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на оскарження постанови судді, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини не відповідають фактичним обставинам справи, та не підтверджуються належними доказами.

Так, відеозапис події, що долучений до протоколу, є неповним та не безперервним.

До матеріалів справи не долучено жодного письмового пояснення свідків, бо такі не опитувались працівниками поліції. Останні ж не роз`яснили ОСОБА_1 його права та порушили вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Вказував, що ОСОБА_1 був безпідставно зупинений працівниками поліції, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував.

Крім того, захисник зазначив, що у його підзахисного відсутнє посвідчення водія, що унеможливлює накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та його захисник Сокирко В.М. до суду не прибули, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань не подавали.

ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи апеляційним судом на зазначену ним адресу. Крім того, відповідно до довідки від 18 березня 2026 року, судова повістка повідомлення про судове засідання на 9:30 годину 26 березня 2026 року йому доставлена у додаток «Viber» о 12:34 годині 17 березня 2026 року (а.с. 51, 54).

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокат Сокирко В.М. також був вчасно і належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Так, згідно з довідкою про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «судова повістка повідомлення про судове засідання» на 9:30 годину 26 березня 2026 року надіслано йому на його електронну адресу о 12:30 годині 17 березня 2026 року. Крім того, останній був повідомлений секретарем судового засідання особисто по телефону (а.с. 52, 53).

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Відповідно до статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до такого висновку.

З урахуванням того, що в суді першої інстанції судовий розгляд відбувся без участі ОСОБА_1 , копію постанови суду від 10 січня 2026 року його захисник Сокирко В.М. отримав 23 лютого 2026 року, апеляційну скаргу подав 03 березня 2026 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Відповідно до приписів частини сьомої статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено у статті 251 КУпАП.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №495202 видно, що 27 жовтня 2025 року о 01:31 годині на автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп» 125 км водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №496 від 27 жовтня 2025 року, чим порушив вимоги пункту 2.9.а ПДР (а. с. 2).

Відповідно до пунктів 2.5, 2.9 а Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Частиною першою статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9 а Правил дорожнього руху підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №495202 від 27 жовтня 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 жовтня 2025 року №496, відтвореними та дослідженими у судовому засіданні в суді першої інстанції відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських (а. с. 2, 5, 6, 9).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

З наявного в матеріалах справи відеозапису слідує, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 відповідала вимогам частини сьомої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» та була викликана порушенням ОСОБА_1 вимог комендантської години.

Також поліцейськими було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6023935 від 27 жовтня 2025 року (а. с. 4).

Посилання сторони захисту на те, що відеозапис події, що долучений до протоколу, є неповним та не є безперервним, є безпідставними, оскільки зазначений відеозапис є належним та допустимим доказом вини у даній справі, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, а зафіксований на ньому перебіг події вчиненого ОСОБА_1 не оспорюється.

При цьому судом апеляційної інстанції враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього, суду не надав.

Вказаний відеозапис події відповідає вимогам статті 251 КУпАП, згідно з якою доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Наданий відеозапис відображає подію адміністративного правопорушення та містить відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а тому обґрунтовано судом взятий до уваги.

Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу, який містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Доводи захисника про те, що до матеріалів справи не долучено жодного письмового пояснення свідків, бо такі не опитувались працівниками поліції, є необгрунтованими.

Так, відповідно до статі 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Оскільки під час проведення огляду ОСОБА_1 поліцейські застосовували технічні засоби відеозапису, то присутність свідків у даному випадку не була обов`язковою.

Також суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, оскільки такі спростовані відомостями, зазначеними у пункті 13 протоколу, де вказано, що останній з правами ознайомлений, від підпису відмовився.

Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, та статті 266 КУпАП під час огляду ОСОБА_1 не встановлено.

Суд не приймає до уваги посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що у ОСОБА_1 відсутнє посвідчення водія, що унеможливлює накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Так, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення має кримінально-правовий характер у розумінні практики ЄСПЛ. У зв`язку із цим, при розгляді даної справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

У зв`язку з наведеним, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, слід приймати до уваги висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20, згідно з якими особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Крім того, в даній постанові зазначено, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення повністю відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду стосовно ОСОБА_1 немає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

Поновити адвокату Сокирку Володимиру Михайловичу строк на оскарження постанови судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2026 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Сокирка Володимира Михайловича залишити без задоволення.

Постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя :