Справа № 173/814/26
Провадження № 3/173/329/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 599919 від 24.02.2026 о 15 год. 00 хв. 24 лютого 2026 року в с. Заполички, вул. Перемоги, Кам`янського району, Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 , керувала автомобілем CERY SQR713 номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння обличчя. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі відмовилась під відеозапис. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушила п. 2.5 ПДР за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В заяві зазначила, що свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не взнає. Заперечує факт керування будь-яким транспортним засобом. Зазначила, що автомобіль знаходився у дворі в нерухомому стані коли з`явились працівники поліції і почали звинувачувати її у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Звертає увагу суду на те, що відеозапис долучений до матеріалів справи не є безперервним, а тому не може бути допустимим доказом у справі. Крім того вважає, що працівниками поліції безпідставно видано на її ім`я направлення з метою виявлення стану сп`яніння, оскільки вона не керувала транспортним засобом. Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути безперечним доказом її вини без підтвердження іншими належними та допустимими доказами. Крім того, рапорт працівника поліції долучений до матеріалів справи містить суперечливу інформацію, а тому не може бути взятий до уваги.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доходжу наступного висновку.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 ПДР вказує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду надано:

- інформацію викладену в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 599919 від 24.02.2026 року;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів згідно з яким огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора не проводився у зв`язку з відмовою проходити огляд. Відмова зафіксована на відеозапис на бодікамеру;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під дією лікарських препаратів що знижують увагу та швидкість реакції виданого на ім`я ОСОБА_1 о 15 год. 40 хв. 24 лютого 2026 року у зв`язку із виявленням ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, почервоніння обличчя;

- пояснення ОСОБА_1 згідно з якими остання відмовилась від надання пояснень на підставі ст. 63 Конституції України;

- фото таблицю до протоколу про адміністративне правопорушення з зображенням автомобіля державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- відеозапис до протоколу про адміністративне правопорушення при перегляді якого суддею встановлено, що відео файл з назвою video 2026-03-10_14-12-29 триває 16 секунд та містить відеозапис, який здійснюється з середини автомобіля поліцейських, працівники поліції вмикають звуковий сигнал та переслідують автомобіль червоного кольору. Автомобіль під`їжджає до двору та зупиняється. На цьому відеозапис завершується. Другим відео файлом тривалістю 2 хв. 32 секунди зафіксовано як ОСОБА_2 заперечує той факт, що її зупинено працівниками поліції під час керування транспортним засобом. Зазначає, що працівники поліції наздогнали її в дворі, та шарпали. Поліцейський вказав ознаки алкогольного сп`яніння виявлені у неї під час спілкування та запропонував пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора на місці або в медичному закладі, на що Малтиз відмовилась вчиняти будь-які дії.

Оцінуючи зібрані докази по справі в їх сукупності суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026 (далі - Інструкція) включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відео зйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Інструкції включення відео реєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

З дослідженого наявного в матеріалах справи відеозапису встановлено, що відеозапис, в порушення вимог Інструкції, є не безперервним, тобто здійснювався не з моменту початку виконання службових обов`язків та не містить моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . На відеозаписі не зазначено, яким саме технічним засобом здійснено фіксацію. Момент початку фіксування не відображається на диску не зважаючи на те, що поліцейський зазначає, що відеозапис здійснюється безперервно на бодікамеру. Відеозапис не є безперервним та триває 2 хв. 32 сек. В той час як з матеріалів справи вбачається, що Малтиз керувала транспортним засобом о 15 год. 00 хв., а протокол складено о 16 год. 31 хв. Тобто спілкування працівників поліції з Малтиз, як водієм, відбувалось більше ніж півтори години.

Суддя зауважує, що для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 КУпАП першочерговим завданням є встановлення саме особи яка керувала транспортним засобом.

В рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.19 року Верховний суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись, на що звертав свою увагу Пленум Верховного Суду України в п. 27 Постанови від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".

Перебування поряд із транспортним засобом, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в нетверезому стані або з ознаками такого стану не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, оскільки це не доводить факту керування транспортним засобом саме цією особою.

Матеріали адміністративної справи складаються з протоколу, направлення, відеозапису, рапорту, фототаблиці.

З вказаного відео не можна встановити хто безпосередньо керував транспортним засобом. Запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, цей відеозапис є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, якому у вищевикладеному змісті постанови надана оцінка.

Однак суддею враховується, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують керування транспортним засобом CERY SQR713 номерний знак НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 .

Що стосується рапорта ПОГ СВГ ВП Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Владислава Космина, суддя зазначає наступне.

З`ясовуємо, що таке «Рапорт» відповідно до «Тлумачного словника термінів діловодства».

Рапорт (від фр. Rapport повідомляти) офіційне письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і проханням у зв`язку з цим (https://arm.naiau.kiev.ua/arm/arm_bmb_exp/idb/slov2.html)

Рапорт за «Академічним тлумачним словником» - усне або письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи (https://sum.in.ua/s/raport).

З огляду на вищезазначене, рапорт (пояснення) працівника поліції, який долучений до матеріалів справи, на переконання судді, не є належним та допустимим доказом у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки відноситься до внутрішніх службових документів, що створюються та використовуються в діяльності поліції.

Суддя вважає необхідним звернути увагу на правові висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Яременко проти України», де зазначено наступне:

«…Питання, яке Суд має вирішити, полягає у визначенні, чи було справедливим провадження у справі загалом, включаючи спосіб, у який були отримані докази. При цьому має бути оцінена відповідна "незаконність" і, якщо це стосується порушення іншого конвенційного права, має бути оцінений характер виявленого порушення (рішення "Хан проти Сполученого Королівства" і "Аллан проти Сполученого Королівства"). При цьому має бути врахована якість таких доказів і, зокрема те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності…».

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутцпроти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, доходжу висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь особи, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 130, 247, 280, 284-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: О.А. Кожевник