КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А., при секретарі Цуран С.С. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Гурським Максимом Феліксовичем на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 20.09.2025 о 20 год 50 хв у с-щі. Гостомель по вул. Рекунова, буд. 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернулась за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустила зіткнення із транспортним засобом Ауді Q3, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілі відсутні. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 27.10.2025, ОСОБА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначити їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн 00 коп (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп).

Не погоджуючись із постановою суду ОСОБА_1 , через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, постановити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 провину визнала частково, пояснила, що перед виїздом із місця паркування, включила аварійні сигнали та переконалася у відсутності транспортних засобів, а автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 виник раптово, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не встигла вчасно зреагувати, не відповідають дійсності, адже остання таких пояснень не надавала, а навпаки зазначала, що ОСОБА_2 в`їхала в авто скаржниці, маючи можливість об`їхати її.

Вказує, що суд безпідставно відмовив у клопотанні про призначення технічної експертизи.

Зазначено, що з відеозапису з камер магазину «Фора» видно, що ОСОБА_1 почала рух заднім ходом раніше, із увімкненими аварійними сигналами та лампами заднього ходу. Автомобіль «Audi Q3» під`їхав уже після початку її маневру, однак водій не зменшила швидкість, не подала сигналів, не вжила заходів для гальмування чи об`їзду перешкоди, хоча автомобіль «Renault Megane» був завчасно помітний на смузі руху.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судове засідання ОСОБА_1 , та її захисник адвокат Гурський М.Ф не з`явиися хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Михайленко Д.В. в судове засідання з`явився та заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2026 була винесена оскаржувана постанова. Згідно розписки захисник скаржника отримав копію постанови суду першої інстанції 04.11.2025. Апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 14.11.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 124 КУпАП передбачають відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями, вина особи, яка притягується до відповідальності.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.3 б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 20.09.2025 о20 год 50 хв за адресою: с-ще. Гостомель по вул. Рекунова, буд. 1, керуючи транспортним засобом Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернулась за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустила зіткнення із транспортним засобом Ауді Q3, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, потерпілі відсутні. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що керуючи транспортним засобом Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 , пересвідчившись у відсутності інших транспортних засобів, увімкнувши аварійну світлову сигналізацію, вона почала рух автомобілем заднім ходом. Після чого сталося зіткнення з транспортним засобом Ауді Q3, д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, потерпілі відсутні.

Водій ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначила, рухаючись на транспортному засобі Ауді Q3, д.н.з. НОМЕР_2 по головній дорозі, інший транспортний засіб почав здійснювати рух заднім ходом та в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 .

Як вбачається зі схеми ДТП, що сталась 20.09.2025 в м. Києві, по вул. Рекунова, буд. 1, зображена ділянка дороги, на якій сталась ДТП, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїжджої частини, ширина дороги та місце зіткнення, зафіксовано марки (моделі) пошкоджених транспортних засобів, їх тип, номерні знаки, належність та перелік пошкоджень.

Зокрема вказано, що автомобіль Ауді Q3, д.н.з. НОМЕР_2 має видимі пошкодження транспортного засобу у вигляді пошкодження переднього бамперу, передньої правої фари, переднього правого крила та пошкодження капоту, а автомобіль Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 - механічні пошкодження задньої кришки багажника, заднього бамперу, задніх фар та заднього лівого крила.

ОСОБА_1 стверджує, що перед виїздом із місця паркування, включила аварійні сигнали та переконалась у відсутності транспортних засобів, а автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 виник раптово, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не встигла вчасно зреагувати. Позиція ОСОБА_2 полягає в тому, що вона рухалась по головній дорозі та не мала обов`язку уступити дорогу ОСОБА_1 , яка виїжджала із місця паркування.

Схема ДТП містить об`єктивні дані про місце події, розташування автомобілів та характер пошкоджень. Вона підтверджує, що зіткнення відбулося під час руху Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 заднім ходом із місця паркування, у висновку обидва транспортні засоби отримали характерні пошкодження, що відповідають наведеним версіям події.

В пункті 10.9 ПДР України зазначено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб. Відповідно до матеріалів справи, автомобіль Рено Меган, д.н.з. НОМЕР_1 здаючи заднім ходом, не переконався в його безпечності та здійснив зіткнення.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначив, що вина такої підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 460047 від 20.09.2025, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП, фото автомобілів, пошкоджених внаслідок ДТП та відеозаписом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин події ДТП, яка мала місце 20.09.2025 вбачається, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 п. 10.9 ПДР України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки саме водій ОСОБА_1 під час руху заднім ходом повинна була переконатись, що це не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, в даному випадку водію ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не надавала пояснень щодо часткового визнання вини та інших обставин дорожньо-транспортної пригоди, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Встановлені судом фактичні обставини ґрунтуються на сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, яким суд надав належну правову оцінку.

Посилання апелянта на те, що водій автомобіля Audi Q3 мав можливість об`їхати транспортний засіб скаржниці, також не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності, оскільки відповідно до вимог Правил дорожнього руху водій під час руху заднім ходом зобов`язаний переконатися у безпечності такого маневру та не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги щодо відеозапису з камер спостереження магазину «Фора» не спростовують встановлених судом обставин. Сам по собі факт початку руху заднім ходом із увімкненими сигналами не свідчить про безпечність виконання такого маневру, не виключає обов`язку водія переконатися у відсутності перешкод для руху та не надає переваги в русі.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта про безпідставну відмову суду першої інстанції у призначенні технічної експертизи, оскільки наявні у справі докази були достатніми для з`ясування всіх істотних обставин події та ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Інших доказів на спростування висновків районного суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яке подане адвокатом Гурським Максимом Феліксовичем про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Гурським Максимом Феліксовичем залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду