ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/819/26
провадження № 3/753/1013/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Просалова О.М., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу, ОСОБА_1 , 12.01.2026 року о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сімейну сварку з донькою ОСОБА_2 , в ході якої ображала нецензурними словами, погрожувала, кидалась в бійку, чим своїми діями завдала психологічного болю, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що того дня не стримала свої емоції та шкодує, що так повела себя по відношенню до доньки.

ОСОБА_2 суду пояснила, що відбулася сімейна сварка з мамою, яка була побутового характеру.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Вимогами ст. 251 КУпАП передбачено поняття доказів та порядок їх збирання у справі про адміністративне правопорушення, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дані про свідків події.

Відповідно до вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої Наказом МВС № 1376 від 06.11.2015 р. до протоколу додається - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.2016 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Статтею 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно ст. 256 КУпАП, - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема суть адміністративного правопорушення.

Разом з тим, пояснення допитаних у судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у своїй сукупності характеризують подію, що відбулася 12.01.2026 року між особами, які спільно проживають, як подію, що відбулася внаслідок вирішення ними соціально-побутових питань.

При цьому, суд не вважає, що дії ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 у даному випадку містять ознаки домашнього насильства, зокрема врахувавши і те, що під час допиту ОСОБА_2 в судовому засіданні не було здобуто доказів, що дії ОСОБА_1 призвели до наслідків такого насильства, а саме призвели до тілесних ушкоджень потерпілої або викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та враховуючи положення ч.1 ст. 247 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ч. 1 ст. 173-1, п.1 ст.247, ст. 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду.

За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя: