Номер провадження: 33/813/307/26
Номер справи місцевого суду: 521/6416/24
Головуючий у першій інстанції Засядьвовк О. Д.
Доповідач Копіца О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участю секретаря судового засідання Ровенко А.С., в присутності представників Одеської митниці Держмитслужби України Терновського М. та Берназ В., захисника Левочка Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Терновського М. на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06.11.2025відносно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про закриття провадження у справі про вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 1ст. 483 МК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови суду 1-ої інстанції, з протоколу про порушення митних правил вбачається, що листом Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби України від 26.01.2024 №20/20-02-01/7.4/91 до Одеської митниці спрямовано лист Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони від 12.01.2024 №220/9/101 щодо не підтвердження фактів отримання окремих товарних партій гуманітарної допомоги, отримувачами яких є військові частини. Вищевказаним листом Одеську митницю повідомлено щодо не підтвердження факту отримання в/ч НОМЕР_1 товарів гуманітарної допомоги, що були ввезені на митну територію України в зоні діяльності митного поста «Орлівка» Одеської митниці.

Під час проведення перевірки із використанням бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ було встановлено, що о 16 год. 49 хв. 05.10.2022 через зону митного контролю пункту митного поста «Орлівка» Одеської митниці в напрямку «в`їзд в Україну» на автотранспортному засобі марки «HONDA» модель «ACCORD» 2015 (VIN № НОМЕР_2 ) р.н. НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 10.01.2018 виданий органом 3236) було ввезено на митну територію України товари гуманітарної допомоги, а саме, «футболки, носки, шапки» вагою 30 кг код товару згідно з УКТЗЕД «990504».

Як підставу для пропуску на митну територію України товарів гуманітарної допомоги громадянином України ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення було подано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 05.10.2022 №500420/2022/3601, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 10.01.2018 виданий органом 3236, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 19.11.2021.

Відповідно до даних вищевказаної декларації, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги вищевказані товари на адресу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ). Декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, від 05.10.2022 №500420/2022/3601 заповнено та підписано громадянином України ОСОБА_1 .

Згідно із інформацією, вказаної в листі Департаменту внутрішнього аудиту Міноборони від 12.01.2024 №220/9/101, в/ч НОМЕР_1 вищевказані товари гуманітарної допомоги не отримувала.

Таким чином, на думку представника митниці, громадянином України ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів гуманітарної допомоги, а саме, «футболок, носків, шапок» вагою 30 кг код товару згідно з УКТЗЕД «990504», через митний кордон України із приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу, як підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги, чим вчинено порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник Одеської митниці Держмитслужби Терновський М. зазначив, що постанова суду є необґрунтованою, винесеною всупереч вимог ст. 245 КУпАП та ст. 486 МК України про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності до вимог закону з огляду на те, що ОСОБА_1 не надав будь-яких підтверджуючих документів щодо передачі ним гуманітарної допомоги, а саме: «футболки, носки, шапки», загальною вагою 30 кг в/ч НОМЕР_1 , а згідно акту передачі добровільної пожертви від 13.10.2022 він передав командиру Добровольчого формування Макарівської селищної територіальної громади 15 одиниць (шт.) якогось одягу та тактичного чоловічого взуття (взуття не було заявлено).

Посилаючись на викладені обставини, представник митниці Терновський М. просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100% від вартості безпосередніх предметів правопорушення, з конфіскацією цих товарів.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про причини неприбуття не повідомив та жодних клопотань на адресу суду не подавав, натомість, в розгляді справим в режимі ВКЗ прийняв участь його захисник Левочко Я.А., який не заперечував проти розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .

Враховуючи неявку ОСОБА_1 в судове засідання, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268, ч. 6 ст. 294 КУпАП та з`ясувавши думку інших учасників справи, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заслухавши пояснення представника митниці Берназ В., якапідтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку захисника Левочка Я.А., який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 Митного кодексу України (далі МК України), є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст. 495 МК України встановлює, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1)протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2)поясненнями свідків; 3)поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4)висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Обґрунтовуючи свою постанову, суд 1-ої інстанції послався на те, що на час передавання задекларованих товарів, а саме:13.10.2022, Добровольче формування №1 Макарівської селищної територіальної громади вже входило до складу в/ч НОМЕР_7 , тому саме з цих обставин, ОСОБА_1 не знав і не міг знати про вказане, тому і зазначив попередню військову частину до складу якої і входило Добровольче формування.

З урахуванням викладених обставин, суд 1-ої інстанції дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

За диспозицією ч.1 ст.483 МК України відповідальність за вказаною статтею настає у разі переміщення або дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, та його митної вартості.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є охоронюваний МК України та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, є переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, зокрема шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, зокрема отримувача товарів. Тобто розуміється активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України або вивезти за межі території України з порушенням встановленого порядку, тобто вказане правопорушення є навмисним.

Наявність об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення є обов`язковим для кваліфікації конкретного діяння, як адміністративного проступку. Якщо хоча б один з них відсутній або не відповідає вимогам, що передбачені відповідною статтею Глави 68 МК України, вказане діяння не є порушенням митних правил.

Пунктом 1 постанови КМУ від 01.03.2022 №174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», яка діяла на час ввезення товару на митну територію України, передбачено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою визначеною вказаною постановою Кабінету Міністрів України, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Використання гуманітарної допомоги не за цільовим призначенням або з метою отримання прибутку є порушенням законодавства про гуманітарну допомогу, що тягне за собою кримінальну або адміністративну відповідальність (ст.12 Закону Україну «Про гуманітарну допомогу»).

В свою чергу, апеляційний суд окремо зауважує на роз`ясненнях, яке міститься у п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №8, відповідно до якого судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.

Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку.

Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції звертає окрему увагу на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 483 МК України є наявність в діях такої особи прямого умислу.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що митним органом не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Так, як підставу для пропуску на митну територію України товарів гуманітарної допомоги громадянином України ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення було подано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 05.10.2022 №500420/2022/3601.

Відповідно до даних вищевказаної декларації, ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України в якості гуманітарної допомоги товари, а саме: «футболки, носки, шапки», вагою 30 кг, код товару згідно з УКТЗЕД «990504», на адресу в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

За твердженням митного органу, згідно інформації, вказаної в листі Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 12.01.2024 №220/9/101, військова частина НОМЕР_1 вищевказані товари гуманітарної допомоги не отримувала.

На підставі викладених обставин, митний орган дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів гуманітарної допомоги, а саме: «футболок, носків, шапок» вагою 30 кг код товару згідно з УКТЗЕД «990504», через митний кордон України із приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу, як підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги, чим вчинено порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

Разом із тим, всупереч твердженням представника митного органу, апеляційний суд наголошує на тому, що під час митного оформлення декларантом ОСОБА_1 було зазначено правдиві відомості щодо отримувача гуманітарної допомоги.

В цьому контексті апеляційний суд окремо зауважує на тому, що під час розгляду справи місцевим судом стороною захисту було надано Акт приймання-передачі добровільної пожертви №12 від 13.10.2022, відповідно до якого ОСОБА_1 , надалі «Пожертвувач», і командир добровольчого формування № НОМЕР_8 Макарівської селищної територіальної громади в/ч НОМЕР_9 капітан ОСОБА_2 , надалі «Обдаровуваний», склали цей акт про те, що Пожертвувач передає, а Обдаровуваний приймає у користування для виконання бойових завдань підрозділам на безоплатній основі наступне майно: Одяг, взуття тактичне (чоловіче) у кількості 15 шт.

Отже, згідно вказаного акту отримувачемє добровольче формування №1 Макарівської селищної територіальної громади в/ч НОМЕР_9 , що не відповідає змісту поданої ОСОБА_1 декларації, де отримувачем зазначено ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке входило до складу в/ч НОМЕР_10 .

Водночас, станом на 05.10.2022 Добровольче формування №1 Макарівської селищної територіальної громади входило до складу в/ч НОМЕР_10 , а в подальшому до складу в/ч НОМЕР_7 , що підтверджується довідкою №133 від 13.01.2024 за підписом командира ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, оскільки станом на 05.10.2022 Добровольче формування №1 Макарівської селищної територіальної громади входило до складу в/ч НОМЕР_10 , тому ОСОБА_1 і було зазначено в митній декларації саме цю військову частину.

Проте, на час передавання задекларованих товарів, а саме 13 жовтня 2022 року Добровольче формування №1 Макарівської селищної територіальної громади вже входило до складу в/ч НОМЕР_7 , про що ОСОБА_1 станом на день подання декларації не знав і не міг знати, тому саме з цих обставин, ним і було зазначено попередню в/ч7377, до складу якої і входило Добровольче формування.

Водночас, представник митного органу не оспорював дійсність наданих стороною захисту документівщодо отримувача гуманітарної допомоги, такі документи не викликають сумніви щодо їх недійсності, доказів у спростування чого митним органом також надано не було, отже існує об`єктивна презумпція щодо легітимності наданих стороною захисту доказів.

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Проаналізувавши зазначені обставини, апеляційний суд констатує, що декларантом ОСОБА_1 при митному оформленні товару було подано до митного органу, як підстави для переміщення товарів, документи, які містять правдиві відомості щодо отримувача гуманітарної допомоги.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено передачу товаруотримувачу гуманітарної допомоги виключно у межах надання гуманітарної допомоги на потреби ЗСУ, тобто умови, за яких було ввезено товар та фактична мета його ввезення у даному випадку дотримані, що виключає наявність в діях ОСОБА_1 умислу на приховування від митного контролю шляхом подання декларації, що містить неправдиві відомості щодо отримувача товару.

З урахуванням викладеного, митним органом не було доведено наявності умислу у ОСОБА_1 на допущення будь-яких порушень вимог митного законодавства, в тому числі вимог законодавства щодо переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання до митного органу, як підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги.

В контексті надання оцінки твердженням митниці про невідповідність найменування переданого товару, зазначеному в митній декларації, апеляційний суд зауважує, що в даному випадку підлягав встановленню факт передачі гуманітарної допомоги, натомість не мали жодного правового значення та такі не були вказані у фабулі інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, обставини щодо правдивості зазначених у документах відомостей в частині найменування товару, їх ваги або кількості.

Окрім того, отримувачем гуманітарної допомоги зазначені обставини не оспорювались, отже в цій частині доводи митниці апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Відтак, ОСОБА_1 при переміщенні товару через митний кордон України були надані всі необхідні, передбачені законом документи, необхідні для митного оформлення товару, натомість, митним органом не було доведено факту подання останнім в якості підстави для переміщення товару документів, які б містили неправдиві відомості щодо отримувача гуманітарної допомоги та, як наслідок, наявності в діях ОСОБА_1 будь-якого умислу на вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що митним органом не надано беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо одержувача гуманітарної допомоги.

Апеляційний суд зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачяться на користь її невинуватості. Суд не може обґрунтовувати своє рішення сумнівами та припущеннями.

Один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права та суб`єктом владних повноважень, передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №760/10803/15-а (адміністративне провадження №К/9901/19074/18).

З урахуванням викладеного, апеляційний суд констатує, що в даному випадку посадовими особами митного органу не було доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, зокрема, наявності об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення у формі вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів гуманітарної допомоги, через митний кордон України із приховуванням від митного контролю шляхом подання до митного органу, як підстави для переміщення товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо отримувача гуманітарної допомоги, у зв`язку із чим суд 1-ої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх належним чином, дійшов обґрунтованого та вірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного правопорушення.

Отже, апеляційний суд вважає постанову суду 1-ої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги представника Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст.ст. 7, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 486, 527, 528, 529 МК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби України Терновського М. залишити без задоволення.

Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06.11.2025, якою провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, стосовно ОСОБА_1 закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца