П О С Т А Н О В А

31.03.2026 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши питання виправлення описки в постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала справа №308/20409/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодекс України про адміністративні правопорушення.

Постановою суду від 10.02.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Крім того, стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23.03.2026 матеріали справи про адміністративне правопорушення №308/20409/24 (провадження №33/4806/124/25) стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП повернуто до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для вирішення питання щодо виправлення описки.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти виправлення описки у постанові суду від 10.02.2025, обґрунтовуючи свою позицію наступним.

По-перше, посилався на порушення принципу юридичної визначеності та практику ЄСПЛ. На його думку, виправлення так званої «описки» фактично призведе до зміни суті рішення, а саме збільшення розміру адміністративного стягнення (з 600 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що є недопустимим як прихований перегляд остаточного рішення суду. Такі дії, на його переконання, суперечать статтям 6 і 7 Конвенції та підходу ЄСПЛ у справах «Brumarescu v. Romania» та «Lutz v. Germany».

По-друге, зазначив про сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Оскільки подія мала місце 18.12.2024, річний строк закінчився 18.12.2025. Відтак будь-яке «виправлення» у 2026 році є незаконним, оскільки право держави на застосування адміністративного стягнення вже припинилося.

По-третє, ОСОБА_1 вказав на недопустимість застосування аналогії закону. Він наголошує, що КУпАП не містить норм щодо виправлення описок, а застосування за аналогією положень КПК України є неприпустимим у справах про адміністративну відповідальність, особливо якщо це погіршує становище особи.

По-четверте, йдеться не про технічну описку, а про істотну помилку правозастосування. Невідповідність між сумою штрафу та кількістю неоподатковуваних мінімумів є результатом неправильного застосування норми права, а не механічною помилкою, тому не може бути виправлена у спрощеному порядку.

По-п`яте, виправлення описки на цій стадії є втручанням у компетенцію апеляційного суду. Оскільки справа вже перебувала на розгляді апеляційної інстанції, суд першої інстанції не вправі самостійно змінювати зміст свого рішення поза передбаченою процедурою.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також постанову суду від 10.02.2025, суд дійшов наступних висновків.

Як убачається з постанови суду від 10.02.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодекс України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Водночас у текстовому (словесному) викладенні розміру штрафу судом допущено описку, а саме помилково зазначено «в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян» замість правильного формулювання «в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян», що повністю відповідає визначеній судом сумі штрафу 17 000 грн.

З огляду на те, що положення КУпАП прямо не регулюють порядок виправлення описок у судових рішеннях, суд вважає за необхідне застосувати за аналогією норми кримінального процесуального законодавства, які найбільш близькі за своєю правовою природою до провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою заінтересованих осіб виправити допущені в судовому рішенні описки чи очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні, за умови, що такі виправлення не змінюють суті судового рішення.

Оцінивши характер допущеної неточності, суд приходить до висновку, що вона має очевидний технічний характер, оскільки полягає виключно у невідповідності словесного формулювання розміру штрафу його числовому значенню. При цьому цифрове значення штрафу (17 000 грн), яке відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП (1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), є правильним та не оспорюється.

Таким чином, виправлення вказаної описки не тягне за собою зміни змісту постанови суду по суті, не змінює виду чи розміру адміністративного стягнення, а спрямоване виключно на усунення внутрішньої суперечності судового рішення та приведення його тексту у відповідність до фактично визначеного судом стягнення.

Доводи ОСОБА_1 про порушення принципу юридичної визначеності є безпідставними, оскільки виправлення очевидної технічної описки не є переглядом судового рішення, не змінює його правових наслідків та не створює нових обов`язків для особи.

Посилання на сплив строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, суд вважає такими, що не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки питання виправлення описки не є новим притягненням до відповідальності чи зміною виду або розміру стягнення, а має виключно процесуально-технічний характер.

Аргументи щодо недопустимості застосування аналогії закону також не заслуговують на увагу, оскільки у даному випадку аналогія застосовується не для встановлення чи посилення відповідальності, а виключно для врегулювання процесуального питання, не врегульованого КУпАП, що узгоджується із загальними засадами судочинства.

Твердження про те, що допущена помилка є дефектом правозастосування, а не технічною опискою, спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що суд при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення керувався санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, а невідповідність виникла лише на рівні словесного викладення.

Також суд відхиляє доводи щодо втручання у компетенцію апеляційного суду, оскільки виправлення описки не є переглядом рішення по суті та не впливає на межі апеляційного розгляду.

За таких обставин суд доходить висновку, що допущена у постанові описка є очевидною та підлягає виправленню.

Керуючись статтями 245,283-285, 304КУпАПта 379КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Виправити описку, допущену у постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2026 та вважати вірним накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Олена ГОЛЯНА