провадження № 3/361/4609/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Анікушин В.М., розглянувши адміністративну справу, яка надійшла від начальника Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, такої що, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

в с т а н о в и в:

09 грудня 2025 року, близько 13 години до 17 години, ОСОБА_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання та проживання малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В помешканні бруд, наявні антисанітарні умови. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 184 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду на розгляд справи не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у процесуально передбачений спосіб, причини неявки суду не повідомила.

Враховуючи, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, знаючи про наявність складених відносно неї протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 могла сама поцікавитись ходом розгляду справи про адміністративне правопорушення, клопотань до суду не подавала, наявність достатніх доказів у справі для прийняття рішення, відсутністю необхідності заслуховувати особисті пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, беручи до уваги завдання провадження у справі про адміністративне правопорушення, пріоритет публічного інтересу над приватним, а також, встановлені строки розгляду справ, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , вважаючи, що за наведених обставин право особи на захист порушено не буде.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності і взаємозв`язку, суд зазначає таке.

Частина 1 статті 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статею 150 Сімейного кодексу України. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з частиною 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Неналежне виконання таких обов`язків означає, зокрема, бездіяльність батьків, у результаті якої не забезпечуються належні умови проживання дітей.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, що полягає в незабезпеченні належних умов проживання дитини підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 964156 від 09 грудня 2025 року, актом проведення оцінки рівня безпеки дитини № 26/9.05.07, актом обстеження умов проживання № 699, пиьсмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Вказані документи відповідно до статті 251 КУпАП є доказами в справі про адміністративне правопорушення, які узгоджуються між собою.

З наведеного вище суд дійшов висновку, як про наявність події і складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, так і про доведеність вини

ОСОБА_1 у його вчиненні.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Судом обтяжуючих та пом`якшуючих обставин справи не встановлено.

Отже, з урахуванням особи ОСОБА_1 , а також обставин справи, вважаю, що слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене частиною 1 статті 184 КУпАП у виді попередження, що забезпечить мету адміністративного стягнення. Підстав для застосування більш сурових адміністративних стягнень в межах санкції вказаної норми КУпАП не убачається.

Водночас відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп., сплату якого передбачено пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору судом не встановлено.

Керуючись пунктом 1 статті 24, статтями 26, 221, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, що становить 665 грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути звернута до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили.

Суддя В.М. Анікушин