Справа № 487/9408/25
Провадження № 3/487/142/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючої судді Скоринчук К.М., за участю секретаря судового засідання Карбівничої А.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , військовослужбовець, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року в Заводський районний суд м. Миколаєва надійшли матеріали по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 528196 від 30.11.2025.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 528196 від 30.11.2025 слідує, що 30.11.2025 о 22 год 05 хв у м. Миколаєві, по вулиці Генерала Олекси Алмазова, біля будинку 16, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВМW 316i», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей). У встановленому законом порядку водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу газоаналізатор «Алкотестер драгер», результат якого становив 1,22 проміле. З результатом був згоден, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився. Названими діями водій порушив пункт 2.9.а ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Сидоренко В.В. вважав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, просив закрити провадження по справі, а в разі висновку суду наявності вини ОСОБА_1 - не позбавляти його права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доводи захисника та дослідивши матеріали справи, суд ураховує наступне.

Положеннями ст. 280 КУпАП України передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом встановлено, що 30.11.2025 щодо ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР1 № 528196. Згідно вказаного протоколу ОСОБА_1 30.11.2025 о 22 год 05 хв у м. Миколаєві, по вулиці Генерала Олекси Алмазова, біля будинку 16, керував транспортним засобом марки «ВМW 316і», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей). У встановленому законом порядку пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу «Alkotest Dragger 7510», прилад ARLM -0326 на місці зупинки, результат якого склав 1,22 % проміле.

Дата проведення останнього градуювання технічного приладу «Alkotest Dragger 7510» проведено в межах шестимісячного строку.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Сидоренко В.В., який діє на підставі ордера серія АР №1286930 від 06.01.2026, не заперечував перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та долучив витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 16.12.2025 за №4838, згідно якого солдата ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді «суворої догани» у зв`язку із встановленням безпідставної відсутності на військової служби 30.11.2025 та встановлення обставин керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вказаних у протоколі серії ЕПР1 № 528196 від 30.11.2025. Водночас захисник вважає, що справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю з огляду на те, що працівники поліції не мали повноважень на складення протоколу щодо військовослужбовця та ними не було вжито заходів щодо виклику Військової служби правопорядку, що вказує на порушення вимог ст. 266-1 КУпАП і дії ОСОБА_1 не могли бути кваліфіковані за загальною нормою, ураховуючи його статус військовослужбовця.

У ході розгляду справи, за результатом перегляду відеозапису та дослідження письмових доказів суд дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та його вина належно підтверджені даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 528196 від 30.11.2025; інформацією, що міститься в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобі; роздруківкою тесту № 617 від 30.11.2025, прилад № ARLM -0326, принтер АRMA 0088, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проводився 30.11.2025 о 22:21 годині за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 7510», номер приладу ARLM - 0326, результати огляду 1,22% проміле; даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівників поліції, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого, зокрема, вбачається, що водій ОСОБА_1 пояснював працівникам поліції, що вживав алкогольні напої напередодні дня зупинення та припускав, що залишки алкоголю можуть відобразитися під час тестування. З результатами дослідження приладу газоаналізатора погодився та не вважав за потрібне звертатися до медичного закладу задля проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. З відеозапису вбачається, що працівниками поліції було озвучено ОСОБА_1 результати аналізу тесту, що склав 1,22% проміле та заперечень проти озвученого результату від ОСОБА_1 не надходило.

Надані суду докази є належними та допустимими, а в сукупності достатніми аби суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому слід зазначити, що зауваження захисника щодо відсутності у поліцейських повноважень на зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з посиланням на ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» не узгоджується з вимогою закону щодо заборони кування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння та не спростовує факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, як і керування у такому стані транспортним засобом.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до ст. 34 КпАП України, не встановлені.

Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , відповідно до ст. 35 КпАП України, не встановлені.

Захисник Сидоренко В.В. просив не позбавляти ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами, ураховуючи, що останній є військовослужбовцем та керування транспортними засобами наразі є необхідним під час несення служби.

Матеріали справи містять довідку Управління патрульної поліції в Миколаївській області, згідно з якою 02.05.2024 ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування даним видом транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 Європейський Суд з прав людини зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення". Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності" (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року).

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Ураховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1 , відсутність будь-яких доказів спричинення ним істотної шкоди громадським або державним інтересам чи завдання матеріальних збитків, особу ОСОБА_1 , а саме те, що він є військовослужбовцем і позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 1 рік, як того вимагає санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, фактично призведе до ускладнення виконання ним конституційного обов`язку щодо захисту держави, у разі необхідності виконання функцій водія, суд дійшов висновку що для досягнення мети адміністративного стягнення необхідною та достатньою мірою відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що визначено ст. 4 Закону України « Про судовий збір», тобто 605,60 грн.

Керуючись статтями 40-1, 278, 280, 283, 284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, та призначити йому стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф сплатити на рахунок: отримувач ГУК/ Миколаївська обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030, банк отримувача (ДКСУ): казначейство України (ЕАП), номер рахунку:UA0014001 код класифікації доходів бюджету: 21081300, найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн, який перераховувати на рахунок: номер рахунку (IBAN): UA0026001, Отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030106), найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050), "00" Без деталізації за відомчою ознакою). Призначення платежу: справа № 487/9408/25.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання - три місяці з дня винесення постанови.

Суддя: К.М. Скоринчук