Єдиний унікальний номер судової справи: 489/277/26
Номер провадження: 33/812/132/26 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Повертайленко Ю.В.,

за участю: захисника - адвоката Сидоренка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка Олега Андрійовича на постанову Інгульського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 561504 від 07 січня 2026 року, ОСОБА_1 07 січня 2026 року о 21 год 25 хв керував транспортним засобом Citroen C3, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Парковій, 36 в м. Миколаєві з явними ознаками наркотичного сп?яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, порушення мови, звужені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Інгульського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, 04 березня 2026 року адвокат Сидоренко О.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду в оскаржуваній постанові не відповідають обставинам справи, а також судом порушено норми як матеріального так і процесуального права.

Захисник вважає, що суд першої інстанції фактично проігнорував та безпідставно відхилив обґрунтовані доводи сторони захисту щодо істотних порушень, допущених працівниками поліції під час зупинки транспортного засобу та подальшого оформлення адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП. Більш того, у мотивувальній частині постанови відсутній належний аналіз наведених аргументів, не зазначено причин їх відхилення, що суперечить вимогам ст. 283, 284 КУпАП щодо повноти та вмотивованості судового рішення.

На думку захисника, очевидним є факт безпідставності зупинки транспортного засобу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 , зокрема, відсутні постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за будь-яке порушення ПДР, які могли б обґрунтовувати законність первинної зупинки. Сам по собі протокол за ст. 130 КУпАП не підтверджує наявності підстав для зупинки, а тому всі подальші процесуальні дії, вчинені внаслідок такої зупинки, є похідними від незаконної дії.

Водночас суд у постанові посилається на обставини та докази, які фактично відсутні в матеріалах справи, зазначаючи про нібито наявність підтверджень правомірності дій працівників поліції. Такий підхід свідчить про формальний розгляд справи та вихід суду за межі досліджених доказів, що прямо суперечить принципу змагальності та обов?язку суду оцінювати виключно ті докази, які були належним чином досліджені в судовому засіданні.

Адвокат зазначає також про те, що працівниками поліції письмове направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп?яніння не складалося та не вручалося йому взагалі, що підтверджується відсутністю такого документа серед матеріалів адміністративної справи, а також відсутністю будь-яких відомостей про його вручення. Фактичне невиконання працівниками поліції обов`язку щодо оформлення направлення свідчить про порушення встановленого законом порядку проведення огляду, оскільки саме направлення є первинним процесуальним документом, який підтверджує законність вимоги поліцейського пройти огляд та забезпечує реалізацію особою свого права на вибір способу такого огляду (на місці зупинки або в закладі охорони здоров?я).

Також захисник ОСОБА_1 адвокат Сидоренко О.А. звертає увагу суду на відсутність законних підстав для направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп?яніння, оскільки працівниками поліції не було належним чином встановлено та зафіксовано об`єктивних ознак сп?яніння, передбачених чинним законодавством. Зокрема, як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, поведінка ОСОБА_1 є спокійною, послідовною та адекватною обстановці. Він чітко відповідає на запитання працівників поліції, орієнтується у місці, часі та ситуації, виконує законні вимоги без ознак дезорієнтації чи неадекватності, будь-яких проявів поведінки, що не відповідає обстановці, відеозапис не містить.

Крім того, на відеозаписі відсутні об`єктивні ознаки порушення координації рухів. ОСОБА_1 впевнено пересувається, не втрачає рівновагу, його рухи є скоординованими та природними, мова є чіткою, зрозумілою, без ознак сповільнення, невиразності або порушення артикуляції, тремтіння пальців рук, різка зміна кольору шкіри обличчя або інші фізіологічні ознаки, передбачені Інструкцією, також відсутні.

Фактично зазначені працівниками поліції у процесуальних документах ознаки сп?яніння носять формальний характер та не підтверджуються жодними об`єктивними доказами, зокрема відео фіксацією події, яка відповідно до вимог законодавства є найбільш достовірним джерелом інформації щодо поведінки особи під час спілкування з поліцейськими.

Адвокат наголошує, що сама поведінка ОСОБА_1 свідчить про його повну адекватність ситуації: він розуміє зміст звернених до нього вимог, ставить уточнюючі запитання, логічно формулює відповіді та не демонструє жодних ознак, які могли б свідчити про перебування у стані сп?яніння, а відтак така поведінка є типовою для тверезої особи та прямо спростовує припущення працівників поліції.

Разом з цим, адвокат вказує на те, що після висловлення працівниками поліції припущень щодо можливого перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп?яніння, він діючи добросовісно та з метою негайного спростування таких припущень, прямо заявив про готовність пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу (газоаналізатора типу «Drager») та неодноразово вимагав надати йому відповідний прилад для проведення перевірки. Разом з цим, зі слів ОСОБА_1 та підтверджується відеозаписом події, у жодного з екіпажів патрульної поліції, які перебували на місці, відповідного технічного засобу для перевірки стану алкогольного сп?яніння не було. Тобто працівники поліції фактично не мали можливості реалізувати передбачену законом процедуру проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, що саме по собі свідчить про неналежну організацію процесуальних дій та порушення прав особи.

Більше того, після того як ОСОБА_1 наполіг на проведенні огляду саме на місці з використанням технічного засобу, працівники поліції різко змінили підстави своїх припущень та почали стверджувати, що він нібито може перебувати вже у стані наркотичного сп?яніння, хоча до цього моменту чітко зазначали про наявність запаху алкоголю з порожнини рота.

Така зміна позиції не була обумовлена появою будь-яких нових об`єктивних обставин, а фактично збіглася виключно з неможливістю працівників поліції провести огляд на місці через відсутність технічного засобу.

Зазначене на переконання захисника свідчить про очевидну суперечливість та непослідовність дій працівників поліції, оскільки запах алкоголю як ознака не має жодного відношення до наркотичного сп?яніння, а тому раптова зміна кваліфікації можливого стану особи фактично вказує на відсутність реальних підстав для первинних тверджень поліцейських. Крім того, працівники поліції продовжували наполягати виключно на необхідності проїзду ОСОБА_1 до закладу охорони здоров?я, мотивуючи це тим, що технічних засобів для перевірки наркотичного сп?яніння вони не мають.

Однак така позиція суперечить вимогам законодавства, оскільки саме на працівників поліції покладається обов`язок забезпечити проведення огляду відповідно до встановленого порядку, а відсутність у них технічних засобів не може покладатися у негативні наслідки для особи, щодо якої здійснюється перевірка. Фактично у даній ситуації мала місце штучна зміна підстав для направлення на медичний огляд, яка була обумовлена не наявністю ознак наркотичного сп?яніння, а відсутністю у працівників поліції технічної можливості провести огляд на місці.

Адвокат наголошує, що така поведінка свідчить про формальний характер дій правоохоронців та ставить під сумнів об`єктивність їх висновків. Таким чином, обставини справи свідчать про відсутність належних підстав для направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров?я, суперечливість позиції працівників поліції та істотні порушення процедури огляду, що виключає можливість визнання отриманих доказів допустимими та є підставою для закриття провадження у справі.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про місце і час судового засідання повідомлений апеляційним судом своєчасно в установленому законом порядку.

Захисник - адвокат Сидоренко О.А. вважав за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення захисника - адвоката Сидоренка О.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до ч.1 ст. 249 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Згідно ст. 280 КУпАП Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов вірного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду.

З вказаним висновком суд апеляційної інстанції погоджується в повному обсязі з огляду на таке.

Правила дорожнього руху України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).

Відповідно до п.1.10 вказаних Правил водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно з п.п. «б», «д» п.2.3, п.п. «а» п.2.9 та п.2.5 Правил водій механічного транспортного засобу для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

У зв`язку з цим, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 зазначеного Порядку також передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) так і лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Інструкція «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, яка визначає саму процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду, деталізує процедуру такого огляду у залежності від виду сп`яніння.

Так, розділ 3 зазначеної Інструкції визначає порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.

Огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі наявності у поліцейського підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, огляд такого водія поліцейським на стан сп`яніння на місці із використанням спеціальних технічних засобів не проводиться, а водій в обов`язковому порядку направляється до найближчого закладу охорони здоров`я для встановлення того, чи перебуває він в стані наркотичного сп`яніння та проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте, вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 виконані не були.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

За таких обставин, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З аналізу положень вказаної статті вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Наявність вини водія ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами.

Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 561504 від 07 січня 2026 року, ОСОБА_1 07 січня 2026 року о 21 год 25 хв керував транспортним засобом Citroen C3, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Парковій, 36 в м. Миколаєві з явними ознаками наркотичного сп?яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, порушення мови, звужені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп?яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с .1).

Крім того, з наявних в матеріалах справи відеозаписів, що містяться на трьох DVD+R дисках вбачається, що транспортний засіб Citroen C3, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України. Під час спілкування працівника поліції з водієм, у поліцейського виникла підозра, що водій можливо перебуває в стані сп`яніння. У зв`язку з чим, працівник поліції запропонував водію ОСОБА_1 проїхати до найближчого медичного закладу в з метою проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння. Натомість водій відмовився. Після чого працівник поліції роз`яснив водієві наслідки такої відмови і ще раз запитав, чи не бажає водій все ж таки пройти такий огляд, на що водій знову відмовився. При цьому працівником поліції було роз`яснено водієві його права, передбачені ст. 68 Конституції України та ст. 268 КУпАП. В подальшому працівниками поліції було складено відносно водія ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, з яким водія було ознайомлено. Від підпису в протоколі ОСОБА_1 відмовився.

Матеріали справи містять також направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення с тану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду ( а.с.5).

Істотних порушень співробітниками поліції при оформленні відносно ОСОБА_1 матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП положень ст. 256 КУпАП, а також вказаної Інструкції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був безпідставно зупинений працівниками поліції на увагу суду не заслуговують, оскільки його було зупинено за порушення ПДР, а саме за експлуатацію авто з непрацюючою лівою фарою ближнього світла в темну пору доби. Вказана обставина зафіксована на відео, яке міститься на диску, що був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, всупереч вказаним доводам, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.

Також не заслуговують на увагу твердження захисника Сидоренка О.А. про те, що працівниками поліції письмове направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп?яніння не складалося, йому не вручалося та в матеріалах справи відсутнє, адже таке направлення було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення і міститься в матеріалах справи( а.с.5).

Разом з цим, як передбачено п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. При цьому положення профільного законодавства не містять обов`язку поліцейського вручати цей документ (направлення) водієві у письмовій формі з метою проходження ним огляду.

Аргументи адвоката Сидоренка О.А. з приводу того, що працівниками поліції не було належним чином встановлено та зафіксовано об`єктивних ознак сп?яніння, передбачених чинним законодавством є безпідставними, оскільки повністю спростовуються обставинами події, що зафіксована працівниками поліції за допомогою технічних засобів та долучені до матеріалів справи.

Отже, доводи захисника, що вказані працівниками поліції ознаки наркотичного сп?яніння фактично були відсутні у ОСОБА_1 спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та фактично є суб`єктивним тлумаченням захисником подій, відображених на відеозаписі.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 4 Розділу І Інструкції, ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), якими є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, наявність у водія хоча б однієї вищевказаної ознаки сп`яніння є підставою для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння.

Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, запахів тощо, і саме ці ознаки є підставою для пропозиції особі пройти огляд на стан сп`яніння.

В даному випадку працівник поліції, оцінивши поведінку ОСОБА_1 , дійшов висновку, що останній може перебувати в стані наркотичного сп`яніння, а тому в порядку вимог п. 2.5 ПДР запропонував йому пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння.

Апеляційний суд зауважує, що поліцейський, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог пп. «а» та пп. «б2 п.2.9 ПДР, а водій відповідно до вимог п. 2.5 ПДР повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.

Посилання адвоката Сидоренка О.А. на суперечливість та непослідовність дій працівників поліції, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані та сприймає їх обраною тактикою захисту.

Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог статті 267 КУпАП у разі незгоди з діями працівників поліції Гоцуляк С.П. мав право оскаржити такі дії у порядку, передбаченому КАС України або до органу вищого рівня, підтвердження чого на момент розгляду цієї апеляційної скарги суду надано не було.

На переконання апеляційного суду, відеозапис події містить достовірні дані про відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, складання протоколу, роз`яснення наслідків такої відмови, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи та є допустимим доказом згідно положень ст. 251 КУпАП.

Більш того, інформація, що міститься на відеозаписі, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що не має значення для правової кваліфікації дій такої особи як адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, мотиви та причини відмови від проходження такого огляду.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 561504 від 07 січня 2026 року, відеозаписом обставин відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Дії ОСОБА_1 щодо відмови пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння суперечать закону, оскільки на вимогу працівників поліції він мав беззастережно виконати їх законну вимогу і проїхати з ними для медичного огляду на стан сп`яніння, що прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі про проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційному суду не надано.

Також, апеляційний суд враховує, що адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є небезпечним як для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності так і для інших громадян учасників дорожнього руху, що також було враховано судом першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення.

Суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка Олега Андрійовича залишити без задоволення.

Постанову Інгульського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.В. Крамаренко