Справа 556/3867/25
Номер провадження 3/556/202/2026
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 року.

селище Володимирець

Суддя Володимирецького районного суду Рівненської області Іванків О.В.,

з участю захисника особи, відносно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення адвоката Жучені Ю.Ю.,

розглянувши матеріали, що надійшли від Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , -

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

21.12.2025 року поліцейським Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області старшим сержантом поліції Гамзою Н.М. було складено протокол серії ЕПР1 №547087 про те, що 21.12.2025 року о 16 год. 40 хв. в с. Городець на вул.Коломійця, 114А, Сарненського району Рівненської області, ОСОБА_1 керувала автомобілем «Toyota Urban», д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, завершуючи м аневр повороту ліворуч, здійснюючи виїзд з перехрещення проїзних частин, допустила виїзд на смугу зустрічного руху, здійснюючи зустрічний роз`їзд не дотрималась безпечного інтервалу та допустила зіткнення із автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував гр. ОСОБА_2 , внаслідок даної ДТП вищевказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим було завдано матеріальної шкоди, чим порушила п.2.3.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В своїх письмових поясненнях представник ОСОБА_1 адвокат Жученя Ю.Ю. зазначив, що протокол серії ЕПР1 №547087 не відображає реальних обставин події, а висновки інспектора про винуватість ОСОБА_1 є передчасними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами. На відеозаписі з камери САМ 4 чітко зафіксовано просторове розташування обох ТЗ безпосередньо перед зіткненням. Видно, що автомобіль Toyota Urban Cruiser займає максимально праве положення на своїй смузі руху, що виключає можливість порушення п. 10.1 або п. 11.3 ПДР. Натомість водій Mercedes-Benz, маючи достатню ширину проїжджої частини справа від себе, не вжив заходів для безпечного роз`їзду та допустив зближення з автомобілем, що і призвело до зіткнення лівими сторонами автомобілів. Наданий відеозапис (камери САМ 4 / боді-камери) не може слугувати беззаперечним доказом винуватості, оскільки ракурс зйомки створює ефект оптичного спотворення простору. Через значний кут нахилу камери та специфіку лінзи, відстань між транспортними засобами візуально скорочується, а ширина проїжджої частини здається значно меншою за фактичну. Об`єктивні дані, зафіксовані у Схемі місця ДТП (яка є первинним документом із реальними замірами), спростовують будь-які візуальні ілюзії: при фактичній ширині дороги 6,30 м, автомобіль Toyota знаходився на відстані 2,50 м від краю, що математично підтверджує його перебування у межах власної смуги руху. Відтак, відеозапис відображає лише факт зіткнення, але через ракурс зйомки не може об`єктивно свідчити про траєкторію руху та дотримання бокового інтервалу. Більше того, матеріали справи свідчать про ігнорування інспектором вимог п. 13.3 ПДР України, який зобов`язує водіїв "під час зустрічного роз`їзду витримувати такий боковий інтервал, щоб забезпечити безпеку дорожнього руху". З огляду на зафіксовану на схемі ширину проїжджої частини (6,30 м) та положення автомобіля Toyota на відстані 2,50 м від правого краю, водій Mercedes-Benz мав понад 3,80 м вільного простору для роз`їзду. Враховуючи положення п. 1.4 ПДР України, згідно з яким "кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила", ОСОБА_1 , перебуваючи у своїй смузі руху, мала законні підстави очікувати, що зустрічний автомобіль Mercedes-Benz дотримається безпечного інтервалу. Таким чином, порушення п. 13.3 ПДР водієм ОСОБА_3 є єдиною та прямою причиною даної пригоди. Просить закрити провадження відносно ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.ст.251, 252 КУпАП приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Такими доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, як це вбачається з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суду не надано.

Так, ст.124 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило певні наслідки, в тому числі пошкодження транспортних засобів тощо.

Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №547087 від 21.12.2025 року, водійка автомобіля Toyota Urban Cruiser, допустила порушення п.2.3Б ПДР, а саме:

- водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Разом з тим, ні з протоколу, ні з долучених до нього матеріалів не вбачається і неможливо зробити висновок, в чому ж саме водій ОСОБА_1 була неуважною, в чому полягає неналежний стан транспортного засобу, яким вона керувала, як і коли вона відволікалась від керування транспортним засобом, і який причиновий зв"язок між такими діями водія та наслідками, що настали.

При цьому суд констатує, що правила проїзду перехресть, виконання повороту та зустрічного розїзду встановлено конкретними розділами та пунктами Правил дорожнього руху (пункти 10 - 13 ПДР), однак порушення жодного із цих пунктів водієм ОСОБА_1 під час складанні протоколу про адміністративне правопорушення не зафіксовано.

При цьому, пояснення водія та її представника повністю підтверджуються схемою ДТП, яка долучена до протоколу, а також іншими доказами.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку що вина особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі, це в свою чергу свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1ст. 247 КУпАП.

Керуючись п.1) ст.247,ст.ст.251,252КУпАП,суддя,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: