КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Київ

справа №757/49556/25-п

провадження № 33/824/1398/2026

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

на постанову Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року ухвалену у складі судді Константінова К.Е. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП України

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 25.09.2025 о 22 год. 55 хв. в м. Києві по вул. Є. Коновальця, 30-А, керував автомобілем Ленд Ровер, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, сповільнення мови, порушення координації рухів, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що зафіксовано на нагрудні боді-камери № 473836 та № 470187 працівників поліції.

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва 03 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто судовий збір на користь держави.

Не погоджуючись з постановою ОСОБА_1 через захисника Семенчук Ю.М. 22 січня 2026 року подав апеляційну скаргу, просить її скасувати та провадження у справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана постанова є необ`єктивною та необґрунтованою. Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відео починається вже з розмови останнього з працівниками поліції, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не визнавав.

Вказує, що на відео не вбачаються в поведінці ОСОБА_1 ознак сп`яніння.

Крім того зазначає, що судом першої інстанції було порушено право сторони на захист, оскільки суд не відклав засідання, не зважаючи на клопотання захисника Ткаченка Д.В.

Також у апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, зазначаючи, що повну постанов було отримано лише 12.01.026 року.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10 днів з дня винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 3 грудня 2025 року. 10 грудня 2025 року захисником Ткаченка Д.В. подано заяву про видачу копії рішення. Повторно заяву подано 18 грудня 2025 року. Згідно супровідного листа копію постанови направлено адвокату Семенчук Ю.М. 12 січня 2026 року, що узгоджується з твердженням скаржника.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, слід поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущений з поважних причин .

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 - Маринич А.І. підтримала доводи апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, вмотивованість та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до приписів ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За логікою цього складу адміністративного правопорушення відмовою є свідома, вольова та цілеспрямована поведінка водія, за якої він після отримання від працівника поліції законної вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснення порядку його проходження та наслідків відмови від проходження огляду не вчиняє дій, які від нього вимагаються та/або своїми діями перешкоджає виконанню таких дій.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив зокрема з відеозапису, з якого видно наступне:

Відео «465133» від 25.09.2025:

23:13:38 - працівник поліції повідомляє: ми рухались за вказаним автомобілем, де було помічено, що автомобіль при паркуванні здійснив наїзд на перешкоду;

23:14:03 - працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що розмова фіксується на відеокамеру;

23:14:13 - працівник поліції біля ОСОБА_1 : хлопці вас зупинили, і я до вас підійшов, на що ОСОБА_1 відповідає, так (не висловлює заперечень, що не він був водієм автомобіля);

23:14:22 - працівник поліції: є підстави вважати, що ви перебуваєте в стані алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 , відповідає: «угу» (не висловлює заперечень, що він не був водієм);

23:14:32 - працівник поліції пояснює ОСОБА_1 положення Наказу;

23:14:33 - ОСОБА_1 : «я відказуюсь»;

23:14:39 - працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на місці або проїхати до лікаря-нарколога;

23:14:40 - ОСОБА_1 : «ні-ні, я відказуюсь»;

23:14:45 - працівник поліції: за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння буде складено протокол;

23:14:59 - працівник поліції називає ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, сповільнення мови, порушення координації рухів;

23:15:11 - працівник поліції: «дивіться, коли ви паркували автомобіль, ви побачили, що його пошкоджено?», на що ОСОБА_1 відповідає: не побачив, нехай страхова з цим займається (не висловлює позицію, що він не керував транспортним засобом);

23:15:38 - працівник поліції повідомляє, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та роз`яснюють йому процесуальні права ( ОСОБА_1 не вказує, що за кермом був інший водій, поруч сторонніх осіб не перебуває);

23:22:51 - ОСОБА_1 спілкується з працівниками поліції (перебуває один, на відео весь час відсутній «інший водій», також він жодного разу не зазначає про це на відеозаписі);

23:36:12 - ОСОБА_1 підписує адміністративний протокол, працівники поліції видають йому тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

Суд першої інстанції виходив з того, що обставини вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі фактичних даних протоколу про адміністративне правопорушення, переглянутим в судовому засіданні долученим працівниками поліції диском із відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Апеляційний суд надає оцінку доводам апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відхиляє їх як необґрунтовані з огляду на вищенаведені обставини, які були зафіксовані на відеозапису. У апеляційного суду не виникає розумних сумнів щодо керування транспортним засобом, враховуючи обставини вчинення ДТП та не заперечення факту керування водієм під час оформлення протоколу. Посилання сторони захисту, що ОСОБА_1 не визнавав керування ним транспортного засобу апеляційний суд відхиляє, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, ОСОБА_1 не заперечував керування автомобілем, на питання працівників поліції відповідав саме як водій транспортного засобу (зокрема 23:15:11 - працівник поліції: «дивіться, коли ви паркували автомобіль, ви побачили, що його пошкоджено?», на що ОСОБА_1 відповідає: не побачив, нехай страхова з цим займається), при повідомленні, що на нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і згодом, при підписанні такого протоколу і видачі тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом жодного разу не зазначив, що він не керував транспортним засобом.

Відтак, апеляційний суд ставиться критично до таких доводів апеляційної скарги та розцінює їх виключно як спосіб уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання сторони захисту на відсутність ознак алкогольного сп`яніння на відеозапису, зазначених у протоколі, апеляційним судом відхиляються, оскільки з відеозапису чітко вбачається сповільнення мови та загальне розслаблення тіла ОСОБА_1 , (порушення координації рухів). Крім того адміністративне порушення у даному випадку заключається саме у свідомій, вольовій та цілеспрямованій відмові ОСОБА_1 від проходження на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд також наголошує, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За таких обставин, змістовне визнання апелянтом факту керування транспортним засобом та відмова у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, що також підтверджується головним чином відеозаписом з нагрудної камери поліцейського вже утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому твердження апелянта не спростовують та не заперечують такої кваліфікації його дій.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

За таких обставин апеляційна скарга залишається без задоволення, а суду першої інстанції залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 устрок на оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа