Справа №-613/1272/25 Провадження №-3/613/10/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м.Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Харченка С.М., за участю секретаря Мізяк М.О., захисника адвоката Кравчун Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали, що надійшли від Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ,-

за ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 червня 2025 року о 15 год. 55 хв. по вул. Індустріальна, 10 м. Богодухів Харківської області керував автомобілем Nissan Double Cab д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільнення мови, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП Богодухівська ЦРЛ відмовився під відеозапис із застосуванням технічного засобу відеозапису нагрудної BodyCam5 та в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

За вказане порушення передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовоме засідання не з`явився про день час та місце розгляду матеріалу повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справ цієї категорії не обов`язкова.

Захисник - адвокат Кравчун Д.В. в судовому засіданні підтримав подані ним клопотання вважав протокол про адміністративне правопорушення неправомірним, відсутніми докази керування транспортним засобом. Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем ,то в даному випадку працівники поліції були зобов`язані викликати представника ВСП для проведення службового розслідування. Вважав відеозапис уривками якихось дій, недопустимим доказом, на якому керування автомобілем не відображено. Фактично пояснення свідків складеними працівниками поліції, а не учасниками подій, які їх підписали. Просив закрити провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення.

Захисник подав до суду клопотання про розгляд справи з урахуванням принципу індивідуалізації юридичної відповідальності та клопотання про закриття адміністративного провадження, за змістом яких просив у разі визнання ОСОБА_1 винним в адміністративному правопорушенні за ч.1 ст. 130 КУпАП, застосувати за аналогією закону ст. 69 Кримінального Кодексу України i не призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, дану справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У разі відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в частині закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, просив дану справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , на підставі ст. 15 КУпАП, передати командиру військової частини НОМЕР_1 , в якій проходить службу військовослужбовець ОСОБА_1 , для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Посилався на те, що ОСОБА_1 займає посаду водія електрика відділення зв`язку та управління 1 самохідного артилерійського взводу 3 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 . Позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на один рік фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, але значно послабить здійснення обороноздатності його підрозділу, оскільки він буде позбавлений можливості виконувати безпосередні військові обов`язки на лінії бойового зіткнення, здійснювали логістичне забезпечення Збройних сил України, підвоз зброї та евакуацію поранених. За таких обставин, з урахуванням висновків, зазначених Конституційним Судом України, також враховуючи довідку військової частини НОМЕР_1 та службову характеристику, просить застосувати аналогію закону, а саме ст. 69 КК України щодо ненакладення додаткового стягнення на ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Щодо закриття адміністративного провадження зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , а саме відсутність законності зупинки транспортного засобу та факту керування, порушення відеофіксації, у зв`язку з чим в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Суд, вислухав захисника,дослідив наявні матеріали справи,переглянув доданий до протоколу відеозапис вважає,що вина ОСОБА_1 в скоєнні вказаного вище адміністративного правопорушення підтверджується протоколом серії ЕПР1 №365758 від 18 червня 2025 року (при цьому про факт своєї незгоди із вказаним в протоколі порушенням в будь-який спосіб ОСОБА_1 в протоколі не зазначив); направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 червня 2025 року, відповідно до змісту якого у ОСОБА_1 встановлено наявність ознак наркотичного сп`яніння (розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість мови, неприродна блідість) та за яким він від проходження огляду відмовився;Письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно змісту яких вони були присутні під час проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння водія ОСОБА_1 , під час якого останньому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП "Богодухівська ЦРЛ", але ОСОБА_1 в їх присутності відмовився, при цьому мав ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, дуже розширені зіниці, поведінка, що не відповідає обстановці, сповільненість, неприродна блідість;Власноручно викладеними письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких він рухався на автомобілі, під час перевірки поліцейськими його документів,було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. «На запитання поліції чи вживав я наркотичні речовини, я відповів, що так на передодні курив траву» ; відтвореним у судовому засіданні відеозаписом події, в тому числі файлом VID12F (з 2 хв 09 сек. по 2 хв.15 сек. на запитання працівника поліції щодо вживання наркотичних засобів та яких саме,відповів: «напередодні …..коноплю»),також підтверджується факт виявлення ознак наркотичного сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

В рішенні по справі «О,Галларан та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних прав, оскільки володіння та використання автомобілем є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» , ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також особу правопорушника, ступінь його вини, ступінь суспільної небезпеки, те, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх здоров`ю та життю, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, те що він раніше притягувався до відповідальності за порушення ПДР України, у відношенні останнього необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Клопотання адвоката про закриття провадження по справі задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Посилання в клопотанні на відсутність доказів, які б свідчили про факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , спростовується: копією постанови серії ЕНА №5009981 від 18.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, якою встановлено факт керування саме ОСОБА_1 автомобілем в зазначені в протоколі день,час та місці. Постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась, набрала законної сили;Власноручно викладеними письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими на місці події,за якими він «рухався на автомобілі». Також слід зазначити, що ні в письмових поясненнях ні на відтвореному в судовому засіданні відеозаписі події ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним автомобілем.

Посилання адвоката на те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, тобто виконує обов`язки військової служби і його огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з істотним порушенням Порядку № 32 та вимог статті 266-1 КУпАП, суд зазначає таке. Відповідно до приписів статті 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналіз положень статті 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Тобто, положення статті 266-1 КУпАП стосуються лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б КУпАП.

Відповідно до приписів частини 1 статті 3 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України» одним із завдань Служби правопорядку є забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів, контроль за рухом транспортних засобів і перевезенням вантажів Збройних Сил України.

Отже, для військовослужбовців, які керують невійськовим транспортним засобом, застосовується порядок проходження огляду, передбачений статтею 266 КУпАП, який проводять працівники Національної поліції.

Згідно з приписами частини 1 статті 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування у разі винесення термінового заборонного припису, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Зі змісту доданого до протоколу відеозапису, який був досліджений судом слідує, що хоча ОСОБА_1 повідомив про те, що він рухався «по військовому завданню», однак не надав жодних документів чи даних на підтвердження цього.

За таких обставин, враховуючи вимоги статей 266, 266-1 КУпАП та Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Закону України «Про дорожній рух» у їх невід`ємному зв`язку, а також те, що матеріали справи не містять жодних даних чи відомостей про те, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення виконував обов`язки військової служби ,суд вважає про належне та правильне дотримання працівниками поліції вимог чинного КУпАП та вважає їх дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП законними.

Підстав для виклику представників військової служби правопорядку під час оформлення адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП не було, оформлення матеріалів здійснювалося працівниками поліції на загальних підставах, відповідно до вимог чинного законодавства.

Зважаючи на викладене вище, жодним чином не підтверджене посилання стороною захисту на виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби в зазначені в протоколі день,час та місці, суд розцінює як спосіб захисту та спробу уникнення відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання захисника на те, що відеозапис не безперервний, отриманий в порушення інструкції, жодним чином не відображає фактичних обставин справи, відомості якого не можна брати до уваги, належить вважати безпідставним з огляду на наступне. Положення ст. 251 КУпАП встановлюють абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі «будь-які фактичні дані» та не містить критеріїв недопустимості доказів.

Зазначені відомості підтверджуються відомостями відеозапису та іншими, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення, доказами, які оцінюються судом у сукупності та відтворене на відеозаписі повністю узгоджується з наявними доказами, зазначеними вище та дослідженими в судовому засіданні.

За таких обставин доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.

При цьому суд також бере до уваги, що клопотання захисника - адвоката Кравчуна Д.В. про застосування аналогії Закону, ст.69 КК України та не призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не може бути задоволено, так як санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення на водіїв у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що є безальтернативним. Положення КУпАП не передбачають можливості не накладати стягнення у виді позбавлення вказаного права, що безальтернативно передбачене санкцією статті закону про адміністративну відповідальність.

На підставі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ст. 130 ч.1, ст. ст. 268, 283, 284 п. 1, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та застосувати у відношенні нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (ГУК у м.Києві/м.Києві/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя