Провадження № 33/824/1499/2026 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,

секретар: Сіваєва Ю.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягається до відповідальності - адвоката Полянчука В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Рвачова Олексія Олександровича на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2026 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 29 серпня 2025 року о 22 год. 39 хв. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: керував транспортним засобом MITSUBISHI, державний номерний знак НОМЕР_1 , по АДРЕСА_3 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на відео.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Рвачов О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що як вбачається із пояснень ОСОБА_1 , які підтверджуються наявним у справі відеозаписом, останній не здійснював керування транспортним засобом марки Mitsubishi Pajero в день та час, які вказані у протоколі.

Апелянт вказує, що у вказаний в протоколі день та час, а саме 29.08.2025 о 22 год. 39 хв., вищевказаний автомобіль був припаркований на подвір`ї багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_2 , тому факт керування траспортним засобом саме ОСОБА_1 є виключно припущенням працівників поліції та не ґрунтується на жодних доказах наявних в матеріалах справи.

Захисник звертає увагу на те, що наявні в справі відеозаписи також не підтверджують факту керування автомобілем Mitsubishi Pajero саме ОСОБА_1 , оскільки достеменно встановити особу водія не вбачається за можливе у зв`язку з пізнім часом доби та тонуванням скла автомобіля.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він взагалі не здійснював керування транспортним засобом Mitsubishi Pajero, в день та час, які вказані в оскаржуваному протоколі, що в свою чергу вказує на відсутність в даній справі такого обов`язкового елементу складу адміністративного правопорушення як суб`єкт правопорушення.

Разом з цим, з відеозапису наявного в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на перебування в стані алкогольного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я.

Також, сторона захисту звертає увагу суду на те, що відомості, які зазначені у протоколі не відповідають фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи документам та відеозапису з нагрудних камер співробітників поліції.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного докази долучені поліцейськими до протоколу не підтверджують обставин, зазначених у фабулі протоколу, зокрема щодо порушення вимог п. 2.5 ПДР та нібито керування автомобілем ОСОБА_1 в день та час, які вказані в оскаржуваному протоколі.

Окрім того, на думку захисника, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом, вимога інспектора патрульної поліції про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною та протиправною, а тому у водія не виникло обов`язку його проходити, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Поряд з цим, сторона захисту вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути визнані судом під час ухвалення рішення, як належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, а тому письмові пояснення вказаних свідків, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. До того ж, з письмових пояснень вказаних свідків також не вбачаєтеся жодних відомостей про те, що вони були попередженні співробітниками поліції про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене, в силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів, а також беручи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисник вважає що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому остання підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Полянчука В.Б., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи щодо ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ж з пунктами 1, 12 розділу ІІ Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді вислухав пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Рвачова О.О., дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів, постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.

На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується перш за все письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування свої висновків, а саме даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 438174 від 30 серпня 2025 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 не зазначив, від підпису відмовився (а.с.1);

- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.08.2025 (а.с.2);

- в поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 30.08.2025, відповідно до яких водій автомобіля Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_1 29.08.2025 близько 22.40 год. перебував за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 3,4);

- у відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається в ході спілкування водія ОСОБА_1 з поліцейськими, у водія виявили ознаки наркотичного сп`яніння і йому запропонували пройти огляд на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку, на що водій відмовився (а.с. 5,6,7);

- у відеозаписі з камер відеоспостереження, з якого вбачається, що за кермом автомобіля Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_1 перебуває особа, яка в подальшому працівниками поліції в ході спілкування була встановлена як ОСОБА_1 .

Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.5 ПДР України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero д.н.з. НОМЕР_1 , спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також відеозаписом з камер спостереження прибудинкової території.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду в закладі охорони здоров`я є безпідставними та спростовуються наявним в матеріалах відеозаписом з бодікамери працівника поліції.

Доводи захинсика про те, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом його вини - є хибними, оскільки ОСОБА_1 ставиться у вину відмова від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про незаконність, необґрунтованість постанови судді, неналежність та недопустимість доказів у справі апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33, ч. 1 ст. 130 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Отже, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили б прийняття законного та обґрунтованого рішення. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Також, апеляційний суд зауважує, що незнання ОСОБА_1 своїх обов`язків як водія пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан сп`яніння (тобто порушення вимог п.2.5 ПДР України) і наслідків такої відмови, не дає підстав вважати, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки, відповідно до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Рвачова Олексія Олександровича - залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Рудніченко