1Справа № 335/1132/26 3/335/446/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління ДПС у Запорізької області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У протоколі про адміністративне правопорушення від 27 січня 2026 року зазначено, що ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме згідно отриманої податкової інформації ( лист ДПС України від 15.12.2025 № 9569/7/99-00-24-04-01-07 із даними системи обліку реєстраторів розрахункових операцій, платником податків фізичною особою ОСОБА_1 з метою отримання прибутку в період з 01.07.2025 по 31.07.2025 року з використанням послуг ТОВ «Нова Пей» в частині операцій з приймання коштів отримано грошових переказів 86, на загальну суму 359055,00 грн., що вказує на систематичне здійснення господарської діяльності та порушення п.2 ст. 50 Цивільного кодексу України та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про закриття провадження на підставі того, що невстановлені особи використали її персональні дані та документи, відкрито окреме кримінальне провадження, що підтверджується витягом з ЄРДР. Факт відкриття кримінального провадження свідчить про те, що існують обґрунтовані підстави вважати, що документи та персональні дані могли бути використані третіми особами без її відома та згоди. Отже, обставини, які стали підставою для складання адміністративного протоколу, є предметом досудового розслідування в кримінальному провадженні, в рамках якого встановлюються особи, причетні до використання документів.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня події та склад адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч.2 ст.50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.3 ГК України (який діяв на час події щодо якої зазначено у протоколі і втратив чинності 28.08.2025 року) під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з ч.2 ст.3 ГК України(який діяв на час події щодо якої зазначено у протоколі і втратив чинності 28.08.2025 року), господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Відповідно до ст.42 ГК України(який діяв на час події щодо якої зазначено у протоколі і втратив чинності 28.08.2025 року), підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 проводила саме господарську (підприємницьку) діяльність, а також, що існують інкриміновані їй 86 грошових переказів на суму 359055,00грн.

Єдиним доказом вчинення зазначеного правопорушення ОСОБА_1 зазначено лише наявність податкової інформації, отриманої листом ДПС України від 15.12.2025 року за №29469/7/99-00-24-04-01-07, яким центральний орган податкової служби лише направив зазначену інформацію «для проведення аналізу та у разі встановлення фактів порушень вимог законодавства залучення громадян до державної реєстрації та оподаткування отриманих доходів, а також для використання під час вжиття заходів податкового контролю». При цьому, в даному листі жодним чином не згадується гр. ОСОБА_1 та/чи її діяльність по отриманню доходів від здійснення господарської діяльності та саме яка ж господарська діяльність нею здійснювалась (якщо це мало місце).

Також в протоколі посадовими особами зазначено, що оскільки ОСОБА_1 не зареєстрована ФОП, то значить вона здійснювала свою діяльність за адресою реєстрації свого місця проживання: АДРЕСА_1 . При цьому, знову ж таки, не зазначено, що це за діяльність, як то законна вона чи не законна, в чому ця діяльність полягає: виготовлення речей/товару, продаж чи перепродаж товарів широкого вжитку, надання послуг, виконання якихось робіт, чи це щось інше.

Більш тог, ОСОБА_1 долучено до матеріалів витяг ЄРДР № 0000012 про відкриття кримінального провадження за фактом викрадення документів на її ім`я влітку 01.06.2025 року та використання її персональних даних.

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, є документом, яким особа, що уповноважена на його складання, фіксує обставини правопорушення, а тому обставини викладені в ньому повинні бути підтверджені іншими доказами.

У своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Зокрема, в рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinv.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Згідно ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п.1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Із урахуванням викладеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до переконання, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 164 ч.1, 221, 283, 284 КпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів.

Суддя Ю.В. Апаллонова