Справа № 503/346/26
Провадження №3/503/222/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП,

встановив:

10 березня 2026 року складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 757263, згідно змісту якого 10.03.2026 року об 11:00 годині ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України щодо належного виховання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вчиняє неправомірні дії КЗ «ОЗ «Кодимський ліцей № 2» по вул. Героїв АТО, буд. 11 м. Кодима, систематично порушує дисципліну, вживає нецензурну лексику, не виконує домашнє завдання, використовує фізичну силу серед учнів ліцею, погрожує учням забороненими предметами, порушує внутрішній розпорядок начального закладу, ігнорує правила безпеки і життєдіяльності, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.3 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 щодо пред`явленого їй вище вказаного обвинувачення зазначила, що з приводу використання фізичної сили її сином до учнів, то Він веде себе як інші учні; з приводу забороненого предмету зазначила, що син не виклав з рюкзаку після риболовлі лезо, але не погрожував ним, хоча погодилась, що син в тій ситуації не мав його діставати для демонстрації іншим; з приводу ігнорування сином правил безпеки і життєдіяльності щодо перебування на льоді водойми вже під час відлиги, то визнала, що це дійсно було небезпечним та налякало її можливими наслідками, внаслідок чого вона провела з сином роз`яснювальну бесіду. На уточнююче запитання суду зазначила, що не має інвалідності.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

В свою чергу, ч.3 ст. 184 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім іншого, ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Суд відзначає, що суть адміністративного правопорушення, яке зазначене у змісті протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 757263 від 10.03.2026 року (а.с.2) та пред`явлене ОСОБА_1 за ч.3 ст. 184 КУпАП, викладене у формулюванні, яке наведене у змісті подання директора КЗ «ОЗ «Кодимський ліцей № 2» від 10.03.2026 року № 01-01-23/77 (а.с.5).

Однак, у змісті протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 757263 від 10.03.2026 року (а.с.2) не конкретизовано об`єктивної сторони подій (дати, часу і місця) вживання ОСОБА_2 нецензурної лексики, використання фізичної сили серед учнів ліцею, погроз учням забороненими предметами для кваліфікації цих діянь як правопорушення відповідальність за яке передбачено ст. 173 КУпАП та як наслідок кваліфікації діяння його матері ОСОБА_1 як правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 184 КУпАП.

Натомість інші діяння, які зазначені у змісті протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАД № 757263 від 10.03.2026 року (а.с.2), а саме систематичне порушення ОСОБА_2 дисципліни, не виконання ним домашнього завдання, порушення внутрішнього розпорядку начального закладу, ігнорування ним правил безпеки і життєдіяльності, не утворюють собою складів яких-небудь правопорушень відповідальність за які передбачено КУпАП, а відтак навіть внаслідок їх дійсного існування і доведеності, то це не призводить до можливості кваліфікації діяння його матері ОСОБА_1 як правопорушення відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 184 КУпАП.

Водночас із цим суд здійснивши судовий розгляду у даній справі в межах пред`явленого адміністративного обвинувачення не вважає за можливе викладати у змісті даної постанови висновки щодо наявності або відсутності в діяння ОСОБА_1 складу іншого адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи, суд не має права у будь-який спосіб конкретизувати пред`явлене посадовою особою адміністративне обвинувачення та його змінювати, оскільки це суперечить загальним засадам судочинства, які передбачені ст. 129 Конституції України.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що оцінюючи докази, суд повинен керуватися принципом доведення "поза розумним сумнівом", який сформульований в рішенні від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення даного принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282) у відповідності до якого, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Згідно ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Зокрема відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, доповнювати його чи уточнювати.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ураховуючи зазначене вище суд вважає, що викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, у зв`язку з чим розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 184, 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

постановив:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.3 ст. 184 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д.В. Вороненко