Справа № 740/827/26
Провадження № 3/740/274/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 березня 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі судді Шевченко І. М., за участю секретаря судового засідання Хомінець Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині матеріали, які надійшли з Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

15.02.2026 близько 11:00 год. за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство економічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме обмежував дружину в користуванні особистими речами, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Указаний факт підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , доданими до протоколу.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, з адміністративним протоколом не погодився та пояснив, що дійсно того дня 15.02.2026 близько 11:00 год. у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить подружжю на праві власності, між ним та дружиною сталася сварка, оскільки вона прийшла щоб забрати речі (фен, гриль), а він не дозволив їй цього зробити, оскільки це спільне майно подружжя. На його думку, поки не буде вирішене питання щодо поділу майна подружжя, дружина не має права забирати речі з квартири. Через деякий час вона все таки забрала речі з квартири. Просив урахувати, що вона щоразу його провокує. Заперечив обставини, зазначені в протоколі, про те, що він штовхав дружину, адже немає дожних доказів цього, і він ніколи цього не робив стосовно неї. Також пояснив, що вони перебувають у шлюбі з 15.04.2022, мають спільну малолітню дитину (2,5 роки), дружина перебуває в "декретній" відпустці, не працює, він постійно матеріально забезпечував сім`ю, навіть її дитину від попереднього шлюбу. Йому невідомо коли саме і ким куплені ті речі (фен, гриль), можливо і до одруження - дружиною, але вважав, що всі речі, які знаходяться в їхній спільній квартирі, також є спільними, незалежно від того, коли і ким вони придбані.

Потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що до події 15.01.2026 вона з двома дітьми переїхала жити до батьків, а речі залишилися в спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 15.02.2026 близько 11:00 год. вона прийшла на квартиру, щоб забрати свої особисті речі, зокрема фен, гриль (мультипіч), які вона придбала задовго до одруження з ОСОБА_1 , а також одяг і білизну, але чоловік перешкоджав їй у цьому та не дозволив забрати зазначене майно. Між ними виникла сварка, під час якої чоловік штовхнув її, внаслідок чого вона вдарилася головою та зазнала фізичного болю, після чого викликала поліцію. У неї немає доказів цього, бо все сталося раптово. Крім них двох у квартирі нікого не було. Можливо сусіди чули сварку, але їй невідомо, чому працівники поліції їх не опитали. Раніше до цього випадку між ними теж були сварки, конфлітки, і чоловік піднімав на неї руку, але того дня вона вперше викликала поліцію. Просила притягнути його до відповідальності, бо зазнала психічної та фізичної шкоди.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» запобігання домашньому насильству - це система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Зокрема, фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Також однією з форм домашнього насильства є економічне насильство, яке, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» включає в себе умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема на подружжя; колишнє подружжя; діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Стамбульська конвенція визначає домашнє насильство, як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні, або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Суд також бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «TKHELIDZE проти Грузії» (заява № 33056/17), згідно з якою відсутність негайного реагування органів влади при виникненні підозр щодо домашнього насильства порушує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод. ЄСПЛ наголосив, що за відповідних обставин влада зобов`язана вживати превентивних оперативних заходів для захисту особи, життю якої загрожує злочинні дії іншої особи. Жертви домашнього насильства, які потрапляють до категорії вразливих осіб, мають право на державний захист. Коли виникають будь-які підозри щодо домашнього насильства чи насильства щодо жінок, від органів влади вимагається негайне реагування та подальша особлива ретельність для вирішення конкретного характеру насильства в ході провадження.

Разом з цим суд ураховує, що підставою притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона).

Відповідно до ч. 3 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 253 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 251, 252 КУпАП суд вважає, що наявні у справі докази, які безпосередньо досліджені судом, є належними, допустимими, достовірними і в сукупності - достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та визнання її винуватості.

Оцінивши наявні в справі докази в сукупності, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства економічного характеру стосовно дружини ОСОБА_2 , за що він повинен нести адміністративну відповідальність.

При цьому суд ураховує, що ОСОБА_1 як у письмових поясненнях, доданих до протоколу, так і наданих у судовому засіданні, підтвердив те, що не надав можливості дружині забрати речі з квартири, хоча пояснив, що йому невідомо коли вони куплені, можливо нею до одруження. Невизнання вини суд розцінює, як намагання пом`якшити відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення або уникнути відповідальності.

Крім чого, обставини, зазначені в протоколі, про те, що ОСОБА_1 вчинив стосовно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство фізичного характеру, а саме штовхав, - не підтверджуються жодними доказами, а тому відсутні підстави для висновку про вчинення ним домашнього насильства фізичного характеру, і ці обставини суд виключає.

При накладенні стягнення враховується: характер вчиненого правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.

На підставі викладеного суддя вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства економічного характеру, та накласти стягнення у виді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень. Також з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 9, 23, 40-1, ч. 1 ст. 173-2, ст. 221, 252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Черніг.обл/тг м. Ніжин/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37972475, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) UA0025707, код класифікації доходів бюджету 21081100.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Строк звернення постанови до виконання три місяці.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Оригінал квитанції про сплату штрафу та судового збору необхідно надати Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області за адресою: вул. Шевченка, 57 А, м. Ніжин, Чернігівська область.

У разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст. 308 КУпАП, що становить 1020,00 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її прийняття.

Суддя І. М. Шевченко