ПОСТАНОВА

іменем України

24 березня 2026 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю особи, який притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , розглянувши справу за матеріалами, котрі надійшли від Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , з спеціальною технічною освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх та/чи непрацездатних осіб не має, непрацюючого, встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Протоколом про адміністративне правопорушення на бланку серії ЕПР1 № 587933, складеним 10.02.2026 року о 15:33 год. поліцейським офіцером громади СВзГ ВП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Ярмолічем Р.М. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується, що останній 10.02.2026 року о 14:45 год. по вул. Бринівка у с. Плав`я Стрийського району Львівської області, керував транспортним засобом квадроциклом марки LINHAI, не зареєстрованим у встановленому законом порядку, з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху. При цьому, проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння із його згоди у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу DRAGER Alcotest 6820, прилад ARSM-0150, та стверджується результатом тесту від 10.02.2026 року за № 71.

ОСОБА_2 , будучи належно та завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, у призначене судове засідання з`явився, будучи обізнаним із своїми правами й обов`язками, визначеними у ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, свою провину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав. Надав пояснення, згідно з котрими у матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення відсутній запис з нагрудної камери поліцейських або ж з відеореєстратора патрульного автомобіля, на котрому було б зафіксовано факт керування ним транспортним засобом, як і його однозначну згоду з результатами пройденого на місці огляду на стан алкогольного сп`яніння, його у найближчий медичний заклад для проходження там огляду на стан алкогольного сп`яніння доставлено не було, а відповідне направлення при ньому не виписувалось. Відтак проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, без забезпечення йому реалізації відповідного права у зв`язку із незгодою з результатами цього тесту, на проходження такого у медичному закладі, він вважає порушенням своїх прав під час проходження огляду на стан сп`яніння, а в цілому проведення такого огляду вважає недійсним в силу порушення при цьому положень ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим наполягає на тому, що результати такого огляду не можуть бути покладені в основу доказової бази для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Обурюється, що працівники поліції не доставили його в КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня» для освідування та на місці склали протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Наголосив також, що працівниками поліції усе було подано у такій формі, що результат тесту є безальтернативним доказом його вини й не підлягає сумніву та спростуванню. При цьому, йому відповідні права не роз`яснювались, а сама процедура продуття трубки газоаналізатора проходила з порушеннями, а тому в нього одразу виникали сумніви у справності такого газоаналізатора.

Суддя, заслухавши особу, який притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, порушення котрого ставиться у провину ОСОБА_1 , водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена нею настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, зібрані матеріали цієї справи про адміністративне правопорушення не підтверджують безумовно ту обставину, що ОСОБА_1 у вказаній дорожній обстановці, не дотримався вимог саме підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, тобто будучи учасником дорожнього руху, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на наступне.

Так, відповідно до пунктів 2, 3, 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. При цьому, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до пунктів 7, 8, 11, 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння поліцейським здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.

Відповідно до частин 2-4 та 6 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (без дати), згідно з котрим, в силу виявлених ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, зміна забарвлення обличчя та поведінки, що не відповідає обстановці, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці з використовуванням технічного засобу DRAGER Alcotest 6820, прилад ARSM-0150, на що ОСОБА_1 погодився, після чого 10.02.2026 року о 14:46 год. пройшов зазначений огляд, відповідний підпис ОСОБА_1 про вручення та ознайомлення із змістом цього документа відсутній. Також наявненаправлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення його стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого 10.02.2026 року о 14:55 год. за відповідною формою, наведеною в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735, у котрому відповідний підпис ОСОБА_1 про вручення та ознайомлення із змістом цього документа, знову ж-таки, відсутній.

Відтак, щодо обставин, пов`язаних із зупинкою транспортного засобу та проходженням ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, суддею було досліджено три відеофайли, котрі містяться на CD-R диску, що приєднаний до вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення. Так, вбачається, що один із відеозаписів, на котрому власне зафіксовано рух транспортного засобу квадроциклу, вочевидь виконаний камерою власного мобільного пристрою одного з працівників поліції, на ньому відсутня дата та час, а тому суддею до уваги прийматися не може. Оглянутими ж двома іншими відеофайлами з нагрудного відеореєстратора № 9 підтверджується надання ОСОБА_1 на місці добровільної згоди на проведення огляду на стан його сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, та проведення такого огляду із встановленням результату, однак згоду ОСОБА_1 із результатом тестування названого технічного засобу відеофайли не містять, як і немає також підтверджень оформлення на місці направлення для проходження такого огляду у КНП Сколівської міської ради «Сколівська центральна лікарня». До того ж, відеозаписи в цілому не є безперервними, а містять лише короткий відрізок часу.

Отож, при наведених обставинах, відсутність безперервного відеозапису аж до моменту складення відносно ОСОБА_1 вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, позбавляє суддю можливості перевірити внесені до нього відомості та встановити точну хронологію подій, в тому числі й щодо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події, як і його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.

Щодо фіксації факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то суддя вважає за необхідне додатково вказати, що на сьогодні Закон України «Про дорожній рух», який у цьому випадку є основоположним нормативно-правовим актом, згадує лише про водіїв. Згідно з дефініціями визначеними Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху», водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Поряд з цим, під час судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення знайшла своє підтвердження та викладена ОСОБА_1 обставина, що один із наявних на долученому оптичному диску відеозаписів вочевидь виконаний камерою власного мобільного пристрою одного з працівників поліції, на ньому відсутня дата та час.

Крім того встановлено, що працівниками поліції, після того як ними було складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, всупереч приписам ст. 266 КУпАП, фактично не відсторонено ОСОБА_1 як водія від керування ним транспортним засобом, про що свідчить відсутність у зібраних матеріалах цієї справи про адміністративне правопорушення розписки особи-водія, якому передано транспортний засіб, або ж відповідного акта приймання-передачі цього транспортного засобу.

Підсумовуючи усе вищевикладене та враховуючи кількість встановлених у ході судового розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення протиріч, суддя вважає, що працівниками поліції не було у повній мірі дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року за № 1452/735, щодо порядку проведення огляду ОСОБА_1 як водія на стан алкогольного сп`яніння та щодо оформлення матеріалів такого огляду, у зв`язку з чим відповідний огляд правильним буде вважати недійсним, а висновок працівників поліції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та оформлення відносно нього даних матеріалів, - передчасним.

І, чи не основне, у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення суть (фабула) інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зводиться до того, що останній керував транспортним засобом «з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці)», а не керував транспортним засобом «у стані алкогольного сп`яніння», що, відповідно, не може свідчити про порушення ним саме вимог підпункту «а» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, котрим водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а не з ознаками такого стану, заборона на що відображена у пункті 2.5. Правил дорожнього руху, порушення котрого ОСОБА_1 у провину не ставиться.

Однак, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 30 травня 2013 року у справі «Малофеєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04) та від 20 вересня 2016 року у справі «Карєлін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08), щодо формулювання суті адміністративного правопорушення вказує на те, що суди не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєні якого певною особою має доводитись в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а та, у свою чергу, є невід`ємною частиною національного законодавства України.

Відтак суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах цієї справи про адміністративне правопорушення, у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що направлені до Сколівського районного суду Львівської області матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та їх аргументація в цілому не підтверджують в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, являються сумнівними.

У свою чергу, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03. Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, що сформульовані у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, з відсиланням на рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява № 25657/94 від 10 липня 2001 року, згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, вважає, що у діях особи, який притягається до адміністративної відповідальності, відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення для належного оформлення, так як можливість внесення до викладеного у ньому змісту виправлень, змін чи дописувань, зокрема й у фабулу правопорушення, чинним КУпАП не передбачено, а профільним підзаконними нормативними актами вчиняти відповідні дії після складення протоколу про адміністративне правопорушення та вручення його примірника особі, який притягається до адміністративної відповідальності, безпосередньо заборонено.

Згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття розпочатого провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У свою чергу, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору.

Керуючись статтями 8-9, 40-1, 130, 221, 245, 247, 251-252, 266, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або ж вислати особі, щодо якого її винесено , про що зробити відповідну відмітку у справі.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН