Справа № 186/235/26
Провадження № 3/0186/124/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

06 березня 2026 року м. Шахтарське.

Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від Південно Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого керівником департаменту з управління персоналом ВП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПЕРШОТРАВЕНСЬКЕ», проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнутого по ч.1 ст.41 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

19 січня 2026 року головним державним інспектором відділу з питань праці східного регіону управління інспекційної діяльності у Дніпропетровській області Південно Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці складено протокол № ПС/ДН/323/025402/П/ПТ відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.41 КУпАП, згідно якого відповідно до розрахункового листа у грудні 2025 року ОСОБА_2 , за відсутності його заяви на виплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки, була нарахована грошова компенсація за 16 днів додаткової відпустки у сумі 19 704 гривня, що є порушенням вимог ч.4 ст.83 КЗпП України та ч.4 ст.24 Закону України «Про відпустки», відповідальність за яке несе керівник департаменту з управління персоналом ВП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПЕРШОТРАВЕНСЬКЕ» ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, надав письмові заперечення до протоколу та пояснення, згідно яких:

- відповідно до матеріалів справи підприємством облік виконуваної роботи та обліку витрат на оплату праці проводится достовірно, порушень в обліку робочого часу, нарахування та виплати заробітної плати не виявлено, тобто порушень, передбачених ст.41 КУпАП в його діях немає;

- виходячи з поняття адміністративного правопорушення, зазначеного в ст.9 КУпАП, він не скоював дій, які підпадають під це поняття;

- формування відомостей з заробітної плати не входить до його посадових обов`язків;

- нарахування компенсації за відпустку у сумі 19704 гривні відбулося автоматично, з врахуванням отримати заяву пізніше, так як ОСОБА_2 з 04 грудня 2025 року не виходив на роботу, а недотримання зарплатного критерію могло призвести до втрати підприємством статусу критичності, скасування бронювання та заборони на нове бронювання на 6 місяців.

Просить закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 містять, зокрема:

-протокол про адміністративне правопорушення № ПС/ДН/323/025402/П/ПТ відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.41 КУпАП, згідно якого відповідно до розрахункового листа у грудні 2025 року ОСОБА_2 , за відсутності його заяви на виплату грошової компенсації за невикористані дні відпустки, була нарахована грошова компенсація за 16 днів додаткової відпустки у сумі 19 704 гривня, що є порушенням вимог ч.4 ст.83 КЗпП України та ч.4 ст.24 Закону України «Про відпустки», відповідальність за яке несе керівник департаменту з управління персоналом ВП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПЕРШОТРАВЕНСЬКЕ» ОСОБА_1 ;

-акт від 19 січня 2026 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства, згідно якого перевірку проведено на підставі звернення ОСОБА_2 про порушення його прав, яке полягало в тому, що підприємство не вживало заходів для його звільнення згідно поданої ним 01 грудня 2025 року заяви про звільнення за власним бажанням;

-припис від 19 січня 2026 року про усунення виявлених порушень законодавства про працю, згідно якого роботодавцем не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці, у звязку з чим необхідно до 19 лютого 2026 року усунути виявлені порушення;

-наказ від 15 грудня 2025 року про прийняття ОСОБА_1 на посаду керівника департаменту з управління персоналом та його посадову інструкцію;

-витяг з особової картки працівника ОСОБА_2 , згідно якого у розділі «Відпустки» зазначено, що у грудні 2025 року було допущено технічну помилку, у зв`язку з чим нараховано та виплачено компенсацію додаткової відпустки 16 календарних днів;

-копію наказу від 02 лютого 2026 року про утримання за рахунок поточної заробітної плати ОСОБА_2 нарахованої в грудні 2025 року компенсації за невикористану частину відпустки у кількості 16 календарних днів в сумі 19704 гривні, яку він отримав 07 січня 2026 року.

Заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення може бути вчинене умисно чи з необережності.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, поміж іншого, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Частина 1 статті 41 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

У протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено обставини, виявлені під час перевірки; висновок про те, що встановлені факти свідчать про порушення ВП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПЕРШОТРАВЕНСЬКЕ» ч.1 ст.7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» і що відповідальність за допущені порушення несе керівник департаменту з управління персоналом ОСОБА_1 .

Натомість, зі змісту протоколу не вбачається яку саме протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність вчинив ОСОБА_1 , зазначено лише, що він несе відповідальність за виявлені під час перевірки порушення, в той час як сам ОСОБА_1 у своєму поясненні зазначає, що формування відомостей з заробітної плати не входить до його посадових обов`язків.

У зв`язку з тим, що в протоколі не зазначено, яку саме протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність вчинив ОСОБА_1 , суд позбавлений можливості з`ясувати, чи пов`язана така дія чи бездіяльність з виконанням чи невиконанням ОСОБА_1 службових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією.

Крім того, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, викладеного у ст.9 КУпАП, не будь-яке порушення вимог законодавства про працю є адміністративним правопорушенням, а лише те, що посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.4 ст.24 Закону України «Про відпустки» та ч.4 ст.83 Кодексу Законів про працю України за бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією.

Натомість, з матеріалів справи не вбачається, що виявлене у ході перевірки порушення положень ч.4 ст.24 Закону України «Про відпустки» та ч.4 ст.83 Кодексу Законів про працю України якимось чином посягало на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, у зв`язку з чим не може вважатися адміністративним правопорушенням в розумінні ст.9 КУпАП та тягти за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.41 КУпАП.

Також суддя враховує, що згідно наданої ОСОБА_1 копії наказу від 02 лютого 2026 року утримано за рахунок поточної заробітної плати ОСОБА_2 нараховану в грудні 2025 року компенсацію за невикористану частину відпустки у кількості 16 календарних днів в сумі 19704 гривні, яку він отримав 07 січня 2026 року.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд (суддя) законодавчо позбавлений права збирати докази вини (брати на себе функції обвинувачення). Це підтверджено не тільки міжнародним правом, але і національної судовою практикою. Принцип диспозитивності є одним із засадничих в українському та міжнародному судочинстві.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст.62 Конституції України.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12)), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки доказів того, що в діях чи бездіяльності ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, суду не надано, справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.24,36,40,40-1, ч.1 ст.41, п.1 ч.1 ст.247, 283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: С.А.Янжула.

Постанова набирає законної сили ______________________

Строк пред`явлення постанови до виконання _______________________