КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка М.Ю. на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 20.09.2025 року о 01:30, у м. Києві, по вул. Сверстюка, 56, керував автомобілем «BMW X3», н/з НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводився за згодою водія на місці зупинки за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST» (результат огляду - 1,16 проміле). Своїми діями водій порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Сіренко М.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказав, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки було допущено спрощений підхід до розгляду справи, не надано правової оцінки доказам, не взято до уваги доводи сторони захисту. У даному випадку, ігноруючи положення ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», працівники поліції безпідставно підійшли до автомобіля ОСОБА_1 , оскільки не вбачається у матеріалах справи доказів будь яких порушень ПДР з його боку, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Захисник також вказує, що Інструкцією з експлуатації газоналізатору "Alcotest 6820" визначено, що умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі "Інтервали технічного обслуговування", у якому передбачено інтервали технічного обслуговування приладу, а саме перевірка калібрування, яка має проводитися кожні шість місяців. 3 матеріалів справи вбачається, що газоаналізатор Drager "Alcotest 6820" серійний номер ARJL-0258, за допомогою якого проводився огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, востаннє проходив перевірку калібрування 15 листопада 2024 року, тобто з порушенням встановленого в інструкції шестимісячного строку. Окрім того, Drager "Alcotest 6820" не внесений до "Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення" та не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Копії сертифікату відповідності засобів вимірювальної техніки серед матеріалів справи не надано.

Відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП - Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Насамперед варто зазначити, що будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, призначеного на 17 березня 2026 року о 14 год. 45 год., шляхом здійснення телефонограми (а. с. 48) та направлення повідомлення на електронну пошту (а. с. 49, 50), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Сіренко М.Ю. не з`явилися, будь яких клопотань від них не надходило. Таким чином відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд вважає за можливим розглянути дану апеляційну скаргу у відсутність учасників судового провадження у зв`язку з тим, що учасники справи були обізнані про день, час і місце розгляду справи та клопотань про відкладення судового розгляду не направляли.

Що стосується виклику у судове засідання прокурора, то суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду апеляційної скарги, він не збирає нових доказів, а при необхідності лише частково, за клопотанням учасників судового провадження передосліджує вже наявні у матеріалах справи докази, на які посилається суд першої інстанції, і відповідно не перебирає на себе функцію сторони обвинувачення.

Крім того, до Київського апеляційного суду у даній справі надійшов лист Київської міської прокуратури за вх. № 10728 від 28.01.2026 року, в якому прокуратура зазначила, що участь прокурора у розгляді судом справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень наданих законодавцем органам прокуратури (а. с. 44).

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих та належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, як вірно зазначив суд першої інстанції обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 459306 від 20.09.2024 (а. с. 2), підтверджуються також наявними у справі, доказами, а саме:

- карткою обліку адміністративного правопорушення (а. с. 1);

- тестом приладу «DRAGER» № 4134 від 20.09.2025 року, результат огляду - стан алкогольного сп`яніння - 1,16 проміле (а. с. 4);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 5);

- направленням від 20.09.2025 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (а. с. 6).

Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми, з огляду на що суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про доведення винуватості ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 2.9а. ПДР України, враховуючи наступне.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Приписами ст. 245 КУпАП вказано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відеозапис відображає зміст даних, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано зупинку транспортного засобу, в ході спілкування із водієм працівники поліції запитати в останнього, чи вживав він алкогольні напої, на що ОСОБА_1 сказав, що пив пиво. На пропозицію проходження огляду погодився пройти огляд на місці за допомогою приладу Драгер. Перед проходження огляду працівниками патрульної поліції було здійснено контрольний забір повітря та повідомлено, що прилад придатний до використання ще 57 днів. Результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водієм - 1,16‰. Працівники поліції запитали, чи погоджується ОСОБА_1 із вказаними результатами огляду, на що він відповів «Я згоден, що я випив». Після складення протоколу про адміністративне правопорушення, працівники поліції роз`яснили водію права та відсторонили його від керування транспортним засобом.

Відеозапис здійснювався при фіксації дій, передбачених ст.ст. 266, 254, 256 КУпАП. Жодних обставин, які б спростовували достовірність даних, відображених на відеозаписі, суду не надано.

Доводи сторони захисту про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Як передбачено п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як, зокрема, запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світлового та інших видів маскування.

За положеннями абзацу 3 пункту 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2020 року № 573 на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Підпункт 4 пункту 16 Порядку визначає, що патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право тимчасово обмежувати або забороняти на вулицях та дорогах, окремих ділянках місцевості та в інших громадських місцях перебування або пересування осіб, рух транспортних засобів, зокрема транспортних засобів іноземних, консульських установ чи представництв міжнародних організацій; виводити осіб з окремих ділянок місцевості та об`єктів, евакуйовувати транспортні засоби.

За наказом Київської міської військової адміністрації з 26 березня 2023 року «Про запровадження комендантської години на території міста Києва» в місті Києві комендантська година діє щодня з 00:00 до 05:00 годин.

Враховуючи, що ОСОБА_1 було зупинено 20 вересня 2025 року близько 01 години 30 хвилини, тобто під час дії комендантської години, спеціальної перепустки на право пересування під час комендантської години він не пред`явив, то за таких обставин зупинка його транспортного засобу працівниками поліції була здійснена правомірно.

Неспроможними суду апеляційної інстанції вважає і доводи захисника про пропущення встановленого 6-місячного строку калібрування приладу Drager «Alkotest 6820». Як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, перед початком проведення огляду працівники поліції запитали у ОСОБА_1 , чи вживав він алкогольні напої, на що останній відповів, що випив пива. Після проведення огляду працівник поліції запитав, чи погоджується водій із результатами огляду, на що він вказав, що згоден з тим, що випив пива.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, на протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №459306 в графі №14 «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив «Згоден» та поставив свій підпис у протоколі (а. с. 2). На роздруківці з результатом приладу Drager «Alkotest 6820» наявний підпис ОСОБА_1 (а. с. 4), а також на акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у графі «З результатами згоден» наявний підпис ОСОБА_1 (а. с. 5).

До того ж, після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 жодним чином не висловлював бажання пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, оскільки погодився із результатом проведеного огляду, а тому відсутні підстави вважати такий результат огляду недостовірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що прилад Drager «Alkotest 6820» не містить оцінки відповідності та державної реєстрації суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки відповідно до Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Отже Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016.

Відтак, інших переконливих доводів, які б спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, у апеляційній скарзі не наведено і при розгляді справи не встановлено. Як і не встановлено будь яких порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це зазначає в апеляційній скарзі апелянт.

З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, які були оцінені судом першої інстанції у відповідності до вимог, передбачених ст. 252 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає жодних правових підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, оскільки вина ОСОБА_1 доведена сукупністю належних, допустимих та достатніх доказів, в той час як доводи поданої апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка М.Ю., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказану скаргу без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сіренка М.Ю. - залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 755/19645/25

Апеляційне провадження № 33/824/601/2026

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Омельян І.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.