Справа № 357/2912/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина Дубановська

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в м. Біла Церква справу про адміністративне правопорушення за протоколом ЕПР1 № 579685 від 31 січня 2026 року стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП (далі протокол),

У С Т А Н О В И В:

31 січня 2026 року о 00 год 03 хв в с. Шкарівка, вул. Незалежності, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Infiniti G25, н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку за допомогою приладу газоаналізатор Alcotest Drager 7510 ARMF 0338, результат позитивний 1,49 проміле, тест № 1624.

З результатом водій поговодився, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі водій відмовився.

Вищевказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У ході розгляду, ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а перебував як пасажир. За його словами, автомобілем керувала його дівчина, яка, злякавшись, пересіла на заднє сидіння. Він також зазначив, що злякався можливого виклику працівників ТЦК, оскільки вони пізно поверталися та намагалися встигнути до початку комендантської години. При цьому підтвердив, що дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки був на дні народження друга.

За результатами розгляду, суддя керується такими положеннями закону та дійшла до таких висновків.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають … оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає не будь-яка особа, яка керує транспортним засобом, а лише та, у якої виявлені одна або кілька ознак, перелічених у п. 3 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів…

Згідно з ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, … ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суддя, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол, надані до нього докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, що, окрім його пояснень, стверджується:

- протоколом, де вказано, що: «31 січня 2026 року о 00 год 03 хв в с. Шкарівка, вул. Незалежності, 11, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Infiniti G25, н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законодавством порядку за допомогою приладу газоаналізатор Alcotest Drager 7510 ARMF 0338, результат позитивний 1,49 проміле, тест № 1624.

З результатом водій поговодився, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі водій відмовився.

Вищевказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

У протоколі вказано про те, що від підпису, пояснень та отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився згідно ст. 63 Конституції України;

- квитанцією з приладу «Alcotest Drager 7510» від 31 січня 2026 року, де зафіксований результат огляду ОСОБА_1 1,49 проміле.

У вище вказаній квитанції вказано про те, що від підпису ОСОБА_1 відмовився;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 січня 2026 року, згідно з яким ОСОБА_1 направлявся до лікарня для огляду на стан сп`яніння.

У направленні вказано, що огляд у лікарні не проводився, не доставлявся та від підпису ОСОБА_1 відмовився згідно ст. 63 Конституції України;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Результат огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 1,49 проміле.

У вище вказаному акті вказано про те, що від підпису ОСОБА_1 відмовився згідно ст. 63 Конституції України;

- листами Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерівська міська лікарня № 4» від 07 січня 2026 року № 17, Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерівська міська лікарня № 2» від 14 січня 2026 року № 17 та Комунального некомерційного підприємства Таращанської міської ради «Таращанська міська лікарня» від 08 січня 2026 року 11;

- рапортом поліцейського від 31 січня 2026 року, згідно якого, під час несення служби 31 січня 2026 року, о 00 год 03 хв, за адресою: Київська область., Білоцерківський район, с. Шкарівка, вул. Незалежності 11, у складі наряду Вулкан 0752 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,) згідно п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» було зупинено транспортний засіб Infinity G25, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Під час спілкування у заявника були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатор Drager Alcotest 7510 ARMF-0338.

Результат позитивний 1,49 проміле, тест № 1624.

З результатом водій погодився.

Проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився.

На водія ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Транспортний засіб було залишено на місці зупинки без порушення Правил дорожнього руху України.

Подія фіксувалася на нагрудну бодікамеру Motorola № 476280;

- диском із відеозаписами від 31 січня 2026 року, згідно якого, зокрема, зокрема, установлені обставини викладені у суті учиненого адміністративного правопорушення.

Відомості зафіксовані наданими відеозаписами в достатній мірі відображають обставини вчиненого правопорушення та фіксацію даного порушення, а також узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах справи.

Так, на відеозаписах зафіксовано рух транспортного засобу Infinity G25, н.з. НОМЕР_2 .

Відразу після зупинки з правого заднього боку автомобіля вийшла особа жіночої статі, яка обійшла автомобіль позаду та сіла на водійське сидіння.

У подальшому було встановлено особу ОСОБА_1 , який перебував у салоні автомобіля.

ОСОБА_1 та дівчина пояснювали, що за кермом перебувала дівчина, однак їй було складно виїхати вгору через засніжену дорогу, тому вона попросила ОСОБА_1 сісти за кермо лише на короткий час (близько 10 метрів), щоб подолати підйом.

Надалі було встановлено, що ОСОБА_1 має ознаки алкогольного сп`яніння.

На вимогу працівників поліції пройти огляд він погодився.

Йому було надано прилад та мундштук, після чого він пройшов відповідний огляд.

Жодних зауважень чи заперечень щодо дій працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював, клопотань не заявляв.

Водночас він просив не складати щодо нього протокол.

Під час складання письмових матеріалів ОСОБА_1 залишив місце події.

Сукупність наведених доказів підтверджує факт керування транспортним засобом водієм ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує порушення ним п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Суддя вважає, що досліджені письмові докази, відеозаписи є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності.

Суддя вважає, що докази зібрані поліцейським у спосіб та порядку встановленому КУпАП.

За таких обставин, ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За клопотанням ОСОБА_1 в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила, що близько 00 год 31 січня 2026 року вона забрала ОСОБА_1 з дня народження на транспотному засобі Infinity G25, н.з. НОМЕР_2 . Під час руху вгору автомобіль зупинився, було засніжено. Вона попросила ОСОБА_1 допомогти підштовхнути транспортний засіб. У дзеркалі заднього виду вона побачила проблискові маячки службового автомобіля поліції. Злякавшись, що був початок комендантської години та того, що працівники поліції можуть викликати представників ТЦК, вона швидко перемістилася з водійського сидіння на заднє пасажирське, оскільки розуміла, що необхідно вийти. Зазначає, що дуже злякалася. Двері автомобіля примерзалали.

Суд відхиляє показання ОСОБА_4 , вважає їх надуманими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеозаписами. Зокрема, відповідно до відео встановлено, що одразу після зупинки транспортного засобу ОСОБА_4 вийшла із заднього правого пасажирського сидіння та безперешкодно відкрила водійські двері. Крім того, на відеозаписах зафіксовано тривалий рух транспортного засобу, а також те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 повідомляли, що саме останній керував автомобілем для подолання підйому.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суддя ставиться критично, вважає їх обраним способом захисту спрямованим на ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки дана позиція спростовується переглянутими в судовому засіданні відеозаписами, письмовими доказами, зокрема, після установлення стану алкогольного сп`яніння на прилад, жодних зауважень, заперечень по суті вимог працівників поліції не висловлював, пройшов огляд та був з ним згоден та повідомляв, що дійсно керував транспортним засобом щоб виїхати під гору.

З дослідженого відео вбачається, що поліцейськими виконані ці дії без тиску та примусу на водія ОСОБА_1 .

При цьому його поведінка під час спілкування з поліцейськими, жодних зауважень та заперечень щодо дій працівників поліції не зауважував, клопотань не заявляв також вказує на беззаперечне усвідомлення ОСОБА_1 , що його дії можуть містити склад адміністративного правопорушення, зокрема він просив не складати відносно нього протокол

Тому в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його пояснення не ґрунтуються на наявних у справах доказах.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 21липня 2011 рок у справі «Коробов проти України» Європейський суд з правлюдини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суддя зазначає, що наведені доводи особи, яка притягається до адміністративої відповідальності, спростовуються вище вказаними письмовими доказами, відеозаписами.

Отже, суддею надані мотиви щодо аргументів сторони захисту, що стосуються суті учиненого адміністративного правопорушення та мають важливе значення для правильного вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Окрім того, суддя зазначає, що водій ОСОБА_1 скористалася своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, які належним чином були роз`яснені у судовому засіданні, під час розгляду справи у суді та правом на захист (зокрема, сторона захисту - адвокат Дубовик В.В. ознайомлений з усіма матеріалами справи, однак не брав участь у судовому засіданні).

Згідно з ч. 1 ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Отже, зважаючи на характер вчиненого адміністративного правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують адміністративне стягнення та те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, суддя вважає, що досягнення мети адміністративного стягнення, визначеного у ст. 23 КУпАП, а саме виховання винного у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових правопорушень, можливе шляхом призначення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік.

Згідно із п. 5 Перехідних положень ПК України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Отже, розмір штрафу, який має сплатити ОСОБА_1 становить 1 000 х 17 = 17 000 гривень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір справляється в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03 грудня 2025 року № 4695-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 3328 гривні.

Отже, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, з правопорушника на користь держави необхідно судовий збір в розмірі 3328 х 0,2 = 665,60 грн.

Керуючись ст. 40, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, у розмірі 665,60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно із ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІрина ДУБАНОВСЬКА