Справа № 627/242/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2026 рокус-ще Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Вовк Л. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Сектору поліцейської діяльності №1 Богодухівського РВП Головного управління Національної поліції України в Харківській області , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

УСТАНОВИВ :

В провадження судді Краснокутського районного суду Харківської області Вовк Л.В. надійшла справа № 627/242/26, провадження № 3/612/120/2026 , про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

26.03.2026 суддя Вовк Л.В. заявила самовідвід по зазначеній справі, оскільки суддя на протязі тривалого часу підтримує дружні відносини з матір`ю особи , яка притягається до адміністративної відповідальності , ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та заяву про самовідвід судді, приходжу до наступного.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, положеннями якого регламентується порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, не містить спеціальних норм, що передбачають можливість заявити відвід судді (самовідвід) та відповідно не визначає порядку розгляду таких заяв.

Разом з тим, статтею 7 КУпАП закріплено принцип забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про судоустрійта статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованихКонституцією Україниі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, існування безсторонності судді для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі Фей проти Австрії). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, і правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії від 26 жовтня 1984 року). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії та рішення у справі Кастілло Альгар проти Іспанії).

Згідно з п.3 Європейського статуту судді, суддя не тільки повинен бути неупередженим, але і повинен сприйматися будь-ким як неупереджений.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів», при постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Разом з тим, ті обставини, про які зазначено у заяві про самовідвід судді Вовк Л.В., перешкоджають участі цього судді у розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, оскільки об`єктивно здатні викликати як у учасників процесу, так і у стороннього спостерігача сумніви у її неупередженості.

Відповідно до п.4 Рішення Ради суддів України №34 від 08.06.2017 у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

З урахуванням викладеного, суддя вважає за необхідне розглянути заяву про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15.05.2008).

За приписами ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

У свою чергу, згідно з п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з Кодексом суддівської етики (ст.15) неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги обгрунтованість заяви про самовідвід, з метою виключення сумнівів щодо об`єктивного розгляду справи, та для забезпечення умов, за яких не виникло б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, вважаю за необхідне заяву судді Вовк Л.В.. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 246, 278 КУпАП, ст. 15 Кодексу суддівської етики, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заявлений самовідвід судді Вовк Л.В. при розгляді справи № 627/242/26, провадження № 3/612/120/2026, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відвести суддю Вовк Л.В. від розгляду справи № 627/242/26, провадження № 3/612/120/2026, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Справу повернути до канцелярії Краснокутського районного суду Харківської області для визначення судді для її подальшого розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Вовк