Справа № 369/2755/26
Провадження № 3/369/3797/26
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.03.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Куценко М.О., розглянувши матеріали справи за протоколами про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №581895 від 03.02.2026 року - 02.02.2026 року о 07:45 год. по вулиці Круглицька поблизу будинку 1 в с. Хотів, Обухівського р-ну, Київської обл., водій ОСОБА_2 керував автомобілем Renault Clio державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху та наближенні до пішохідного переходу не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно руху транспортного засобу, чим порушив п.п.2.3.б, 10.1, 18.1 ПДР України.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано ст. 124 КУпАП

Крім того, відповідно до протоколу серії ЕПР1 №581899 від 03.02.2026 року - 02.02.2026 року о 07:45 год. по вулиці Круглицька поблизу будинку 1 в с. Хотів, Обухівського р-ну, Київської обл., водій ОСОБА_2 скоївши ДТП, а саме: керуючи автомобілемRenault Clio державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху та наближенні до пішохідного переходу не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно руху транспортного засобу, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 2.10 а. ПДР України.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні, яке відбулось 02.03.2026 року ОСОБА_2 свою вину у скоєнні інкримінованих адміністративних правопорушень не визнав.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Малюга В. М., в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_2 вину в інримінованому провопорушенні не визнає. Крім того, зазначає, що в його діях відсутній склад інкримінованих адміністративних правопорушень, оскільки ОСОБА_2 не порушував правили дорожнього руху. В результаті події не було завдано ані тілесних ушкоджень, ані пошкоджень транспортних засобів чи іншого майна. Крім того ОСОБА_2 не вчиняв правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю необхідним справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП провадженням закрити, з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245,280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в якості доказу винуватості ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованих адміністративних правопорушень працівниками поліції надано: протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №581895 та №581899 від 03.02.2026 року; письмові поясненнями ОСОБА_1 від 03.02.2026 року; рапорт працівника поліції; протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від 02.02.2026 року; письмові пояснення ОСОБА_4 від 02.02.2026 року; письмові поясненнями ОСОБА_5 від 02.02.2026 року; схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.02.2026 року..

З урахуванням правової природи правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке є правопорушенням з матеріальним складом, відповідальність настає лише за умови встановлення сукупності елементів, кожен з яких підлягає доведенню належними та допустимими доказами. Зокрема: діяння полягає у порушенні водієм Правил дорожнього руху України; наслідку, який виражається у настанні шкоди у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; причинного зв`язку означає, що саме встановлене порушення Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням зазначених шкідливих наслідків, тобто є їх необхідною та безпосередньою умовою.

Відсутність хоча б одного із зазначених елементів виключає склад адміністративного правопорушення, а відтак є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Так, сама суть адміністративного правопорушення викладена в протоколі серії ЕПР1 №581895 від 03.02.2026 року, не вказує на будь-які наслідки, які б настали в результаті не надання дороги пішоходу водієм.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про настання будь-яких наслідків в результаті дорожньо-транспортної пригоди викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час розгляду справи судом не встановлено доказів, які б поза розумним сумнівом дозволили суду дійти висновку на наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо, правопорушення за ст. 122-4 КУпАП.

Ст. 122-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Отже адміністративна відповідальність настає за сукупності двох умов: факту дорожньо-транспортної пригоди до якої причетний водій чи інший учасник дорожнього руху; залишення водієм чи іншим учасником дорожнього руху місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому відповідно до вимог п. 1.10 ПДР України: дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки; залишення місця дорожньо-транспортної пригоди дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 після події, яка сталась на пішохідному переході, яка відповідно до визначення наданого в діючих ПДР не являється дорожньо-транспортною подією, зупинився та переконавшись, що з пішоходом все добре, останній не завдано тілесних ушкоджень чи іншої матеріальної шкоди, продовжив рух. Після того як дізнався, що було звернення до поліції з ліцею, відразу ж з`явився до поліції для з`ясування обставин звернення.

З огляду на вищевикладене з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, жодними належними та допустимими доказами не підтверджується наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі "Лучанінова проти України", від 15.05.2018 року у справі "Надточій проти України", який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі N 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Так, беззаперечних доказів щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, суду не надано.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Салабіаку проти Франції" від 07.10.88 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Отже, враховуючи, що сумніви які виникли щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь останнього, та приходить до висновку щодо недоведеності (поза розумним сумнівом) події та складу інкримінованих адміністративних правопорушень в діях ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ст. 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 247, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Михайло КУЦЕНКО