Справа № 583/1334/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2026 року Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Савєльєва А.І., за участі неповнолітньої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його законного представника (який одночасно є потерпілим) ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , студента ІІ курсу Державного навчального закладу «Сумське міжрегіональне вище професійне училище», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

10.03.2026 о 23:00 по вул. Повстанська, 16А в с. Грунь Охтирського району Сумської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота почервоніння очей) від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 чи в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, водій ОСОБА_1 10.03.2026 23:00 по вул. Повстанська, 16А в с. Грунь Охтирського району Сумської області керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , без посвідчення водія, тобто не маючи права на керування даним транспортним засобом, в порушення п. 2.1.а. ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, 10.03.2026 23:00 по вул. Повстанська, 16А в с. Грунь Охтирського району Сумської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1г ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Крім того, 10.03.2026 23:00 по вул. Повстанська, 16А в с. Грунь Охтирського району Сумської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , а саме рухався заднім ходом, не вибрав безпечної дистанції та здійснив наїзд на паркан. У результаті ДТП транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, а його власнику завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 ПДР, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є неповнолітнім (17 повних років).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Оскільки неповнолітній (17 повних років) ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, з урахуванням положень ч. 2 ст. 13 КУпАП, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до вимог ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 10.03.2026 ремонтував автомобіль на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Коли працівники поліції приїхали на виклик, ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні автомобіля разом зі своєю собакою. Повідомив, що транспортним засобом за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, він не керував.

Згідно зі статтею 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідним державним службовцем.

Відповідно до вимог статей 251, 252, 268, 280 КУпАП суд має

вжити всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження

всіх обставин справи в їх сукупності.

За змістом ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до підпункту а пункту 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП, настає за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до пункту 12.1 Правил дорожнього руху України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з п. 2.1ґ Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка";

Відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 Постанови № 14 ПВСУ від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами) слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17.12.2008 за № 1103 (із змінами) та у суворій відповідності до норм ст. 266 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5.а Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 124 КУпАП, суду надано: рапорт про реєстрацію заяви в ЄО за № 3730 від 11.03.2026 як ДТП; протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від 11.03.2026 № 611830; направлення від 11.03.2026 на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився); протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від 11.03.2026 № 611840; протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від 11.03.2026 № 611844; протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 від 11.03.2026 № 611838; схему місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_1 ; письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 .

Надаючи оцінку зазначеним доказам, суд вважає, що по суті вчинених правопорушень вони є належними доказами, проте як кожен окремо, так і в сукупності, є недостатніми, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 124 , а саме є недоведеним факт керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент вчинення зазначених у протоколах адміністративних правопорушень.

До форми та змісту протоколів у суду зауважень немає, однак сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Суд звертає увагу на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Так, з переглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на місце події до подвір`я домоволодіння за адресою: вул. Повстанська, 16А в с. Грунь Охтирського району Сумської області, де стояв автомобіль ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 . Підійшовши до автомобіля, вони виявили, що на задньому сидінні автомобіля разом із собакою відпочивав неповнолітній ОСОБА_1 . Автомобіль перебував у стоячому положенні, факт керування ним ОСОБА_1 не зафіксовано. При цьому, ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що транспортним засобом він не керував, а наїзд на паркан вчинила інша особа. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 заперечував керування ним транспортним засобом, тому від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18.01.1978 у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25). Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Враховуючи викладене вище та приймаючи остаточне рішення у справі, суд вказує на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Так, згідно з рішенням у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

Формальний підхід до розгляду справи є неприпустимим, а самого факту здійснення ОСОБА_1 ремонту автомобіля ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , та його перебування на задньому сидінні зазначеного автомобіля, який не рухався та не був заведений, недостатньо для притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 124 КУпАП без доведення належними, достатніми та допустимими доказами факту керування ним транспортним засобом, оскільки як було вказано вище, для об`єктивної сторони усіх вказаних адміністративних правопорушень необхідна наявність керування особою транспортним засобом, докази чого в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, враховуючи недоведеність керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , суд дійшов висновку про сумнівний характер наявності протиправних дій ОСОБА_1 , а всі сумніви відповідно до правил ст. 62 Конституції України тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності, тому справа про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 124 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, зважаючи на недоведеність вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності «поза розумним сумнівом».

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 124, п. 1 ст. 247, ст.ст. 221, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя А.І.Савєльєва