ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2026

Справа № 497/606/26

Провадження № 3/497/202/26

27.03.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

при секретарі Божевої І.Д.,

за участю захисника - адвоката Деревенського І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Болград адміністративний матеріал, який надійшов з Болградського РВП ГУНП в Одеській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, головного сержанта 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , на час розгляд справи перебуває на військовій службі у АДРЕСА_2 , особу встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №599408, який склав поліцейський Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший сержант поліції Влах О.Д., 24.02.2026 року о 07 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 в с.Кубей Болградського району Одеської області по вул.Обзорна, 52, керував транспортним засобом марки NISSAN, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі відмовився (як зафіксовано відмову не зазначено), чим порушив п.2.5 ПДР. Протокол про адміністративне правопорушення складено за ч.1 ст.130 КУпАП.

Захисник Деревенський І.Ю., який підтвердив свої повноваження електронним ордером серії ВН №1627863 від 05.03.2026 року та витягом з договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 06.03.2026 року укладеного з ОСОБА_1 , надав в судове засіданні клопотання про закриття провадження, в якому посилався на безпідставність зупинки та відсутності складу правопорушення, що відповідає позиції ВС у постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17. Також посилався, що ОСОБА_1 під час складання протоколу знаходився при виконанні службових обов`язків на військовому транспорті, тому працівники поліції повинні були викликати військову службу правопорядку, яка й повинна була скласти відповідній протокол. Тому протокол від 24.02.2026 року складено не повноваженою особою. Разом з цим, з досліджених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 не мав зазначених в протоколі від 24.02.2026 року ознак алкогольного сп`яніння, також він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, навіть попри те, що така пропозиція надходила від неуповноважених осіб.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі диск з відеозаписом події, врахувавши позицію захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення правопорушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Аналізуючи наведені положення закону, суд визнає, що передбачений ст. 266-1 КУпАП окремий порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, стосується тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

З відеозаписів поліцейського видно, що після зупинки транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_1 , йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, при цьому він наголошував, що він військовослужбовець та виконує обов`язки військової служби на службовому автом і відмовився від такого огляду, після чого працівник поліції повідомив, що розцінює таку відповідь як відмову від проходження огляду та, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Водночас, поліцейський, при з`ясуванні статусу ОСОБА_1 військовослужбовця, при виконанні службових обов`язків на службовому транспорті, не забезпечив права пройти такий огляд у відповідності до ст. 266-1 КУпАП, натомість необґрунтовано склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в матеріалах справи міститься письмовий документ, яким фактично підтверджується, що автомобіль марки NISSAN NAVARA NP300, державний номерний знак НОМЕР_3 , введений в стрій військової частини НОМЕР_1 та закріплений за особовим складом 2 РМП, а саме за сержантом ОСОБА_1 , окрім цього ОСОБА_1 з 31.12.202 року по цей час перебуває в районі відновлення боєздатності військової частини НОМЕР_1 з центром в АДРЕСА_2 (згідно бойового розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №154/131/859/ДСК від 23.12.2025 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Таким чином протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №599408 від 24.02.2026 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП був складений за результатами огляду водія на стан сп`яніння, проведеного з порушенням встановленого порядку, а тому такий протокол про адміністративне правопорушення не відповідає критерію допустимості доказів і не може бути покладений в основу судового рішення про визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення.

Відтак, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом, то вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не доведена, а тому суд дійшов висновку про відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без законних підстав, а тому, складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право зупиняти транспортний засіб виключно у випадках, прямо передбачених законом, із обов`язковим повідомленням водієві причини такої зупинки.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи відеозапису, поліцейський після зупинки транспортного засобу повідомив водієві причину зупинки «нерівно встановлений передній номерний знак».

Разом з тим, з аналізу відеозапису встановлено, що транспортний засіб був зупинений поліцейськими, які рухались позаду нього, при цьому до моменту зупинки жодного об`їзду або випередження транспортного засобу не здійснювалось. Таким чином, об`єктивно відсутня можливість візуального сприйняття поліцейськими стану переднього номерного знака до моменту зупинки.

Жодних інших підстав для зупинки транспортного засобу, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», матеріали справи не містять, належних та допустимих доказів їх наявності суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначена поліцейським причина зупинки є формальною та не підтверджується фактичними даними, що свідчить про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до усталеної судової практики та правових позицій, зокрема щодо оцінки допустимості доказів, отриманих внаслідок процесуальних дій, вчинених із порушенням закону, докази, здобуті внаслідок незаконної зупинки транспортного засобу, не можуть вважатися належними та допустимими.

З огляду на те, що всі подальші процесуальні дії, зокрема зазначення ознак сп`яніння, пропозиція пройти огляд та фіксація відмови, є похідними від факту зупинки транспортного засобу, яка визнана судом незаконною, такі докази не можуть бути покладені в основу обвинувачення.

Інших належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність події та складу адміністративного правопорушення.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку що, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9-11, 33, 130, 221, 245, 247, 252, 268, 280-285, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н ОВ И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А.Раца