Справа № 450/3826/25 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 33/811/372/26 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Стецика Тараса Ігоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Стецика Тараса Ігоровича на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 21 серпня 2025 року близько 14 год. 30 хв. в с. Старе Село, дорога «Івано-Франківськ-Рогатин-Львів» 431 км, керував транспортним засобом «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі відмовився згідно чинного законодавством порядку. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із зазначеною постановою адвокат Стецик Т.І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2026 року, оскільки повний текст постанови він отримав 5 лютого 2026 року, а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу.

Наголошує, що на відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції не проводили огляду на стан алкогольного сп`яніння, в акті огляду не зазначено часу складання даного документу.

Звертає увагу, що рапорт працівника поліції є недопустимим доказам, а в протоколі про адміністративне правопорушення внесено недостовірну інформацію.

Зазначає, що після зупинки транспортного засобу минуло більше двох годин.

Повідомляє, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що працівники поліції не змогли провести огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , оскільки він мав в руках гранату та втік з місця події, після його затримання в порядку ст. 208 КПК України, йому не було проведено огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що направлення для проходження огляду в медичному закладі не підписане працівником поліції, також водію не було роз`яснено його прав та обов`язків.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 13 березня 2026 року ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи не прибув, адвокат Стецик Т.І. просив проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Стецика Т.І., який просив проводити розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності участі в розгляді справи не приймав, про результат розгляду справи дізнався 5 лютого 2026 року, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №430070 21 серпня 2025 року (а.с. 1), відповідно до якого ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі водій відмовився у встановленому законом порядку;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), відповідно до якого у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився;

- інформацією з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакція (а.с. 8), згідно із яким у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі він відмовився;

- рапортом капрала поліції М. Гапяк (а.с 7), з якого встановлено, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» від якого він відмовився;

- інформацією з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №430046 від 21 серпня 2025 року (а.с. 4) з якого вбачається, що ОСОБА_1 , не виконав законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, яка була подана за допомогою жесту жезла та проблисковими маячками синього та червоного кольорів;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №5540333 від 21 серпня 2025 року (а.с. 5) з якої встановлено, що ОСОБА_1 керував автомобілем не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії, а також не виконав вимог дорожнього знаку 5.16 ПДР України;

- рапортом капрала поліції М. Гапяк від 21 серпня 2025 року (а.с.11), з якого встановлено, що працівниками поліції під час несення служби було зупинено автомобіль «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу;

- рапортом старшого сержанта поліції Б. Гопяка (а.с. 12-14), з якого вбачається, що працівниками поліції було виявлено автомобіль «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який не виконав законну вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу. Автомобіль було зупинено шляхом блокування. Після зупинки транспортного засобу було виявлено водія з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, різка зміні забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, яка не відповіла обстановці. Під час опитування водій не пред`явив посвідчення водія, назвав себе ОСОБА_2 , після чого дістав предмет схожий на гранату із сумки, яка була в нього на поясі. ОСОБА_1 не реагував на вимогу працівників поліції покласти гранату, після чого покинув місце події на своєму автомобілі. Працівники поліції продовжили переслідувати ОСОБА_1 на с службовому автомобілі, до населеного пункту Старе Село, де він був затриманий;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який було досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано, рух і зупинку транспортного засобу «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , а також опитування водія, під час якого у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, водій не пред`явив посвідчення водія, назвався ОСОБА_2 , після чого дістав предмет, схожий на гранату, забрав у працівника поліції ключі від свого автомобіля та не реагував на законні вимоги патрульного покласти зазначений предмет. Надалі він сів у транспортний засіб і покинув місце зупинки. У зв`язку з цим працівник поліції застосував табельну зброю та розпочав переслідування автомобіля «ВАЗ 2115» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Через деякий час транспортний засіб було виявлено в одному з населених пунктів, після чого працівники поліції ознайомили ОСОБА_1 з адміністративними матеріалами.

Твердження апелянта, що працівники поліції не проводили огляду на стан алкогольного сп`яніння водія, апеляційний суд розцінює критично, оскільки як встановлено з відеозапису, у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння він відмовився, а саме вчинив дії, які свідчили про його відмову від проходження огляду (дістав предмет схожий на гранату та залишив місце зупинки), зазначена інформація, підтверджується іншими матеріалами справи, описаними вище за текстом.

Доводи апелянта, що в акті огляду не зазначено часу складання цього документу, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, акт огляду складається за встановленою формою та долучається до матеріалів справи, при цьому вимоги щодо обов`язкового зазначення часу складання такого акту як умови його дійсності даною інструкцією не передбачено.

Твердження апелянта про те, що після зупинки транспортного засобу минуло більше двох годин, апеляційний суд відхиляє.

Відповідно до п. 9 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв, які підлягають огляду в закладах охорони здоров`я, поліцейський зобов`язаний забезпечити доставку таких осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим вимоги щодо його доставляння до закладу охорони здоров`я у визначений строк не підлягали застосуванню, а тому наведені доводи апелянта є безпідставними.

Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд розцінює критично, оскільки водій вчинив дії, які свідчили про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доводи апелянта, що водію не було роз`яснено його прав та обов`язків, спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №430070 21 серпня 2025 року (а.с. 1), в якому зроблено відмітку про те, що ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Аргументи апелянта, що направлення для проходження огляду в медичному закладі не підписане працівником поліції, розцінює критично, оскільки такі не впливають на кваліфікацію дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та спрямовані на ухилення водія від адміністративної відповідальності.

Покликання апелянта, на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення внесено недостовірну інформацію, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Стеця Т.І., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити адвокату Стецику Тарасу Ігоровичу строк на апеляційне оскарження постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2026 року.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 ,до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Стецика Тараса Ігоровича - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.