Провадження № 3/193/48/26
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 березня 2026 року с-ще Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кравченко Н.О., за участі: секретаря судового засідання Ратушної В.В., захисника Халупко С.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

за скоєння правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

В провадження судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кравченко Н.О. надійшли два матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя звертає увагу на те, що ч.2 ст.36 КУпАП визначено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

У вказаному випадку ОСОБА_1 одночасно притягається до адміністративної відповідальності за кількома адміністративними правопорушеннями ч.5 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею Софіївського районного суду Дніпропетровської області.

За таких обставин вважаю за доцільне об`єднати та розглядати в одному провадженні справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Халупко С.В. прохав об`єднану справу закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування зазначив наступне. ОСОБА_1 вину не визнав в повному обсязі. Захисник вважає, що ОСОБА_1 на момент зупинення проходив лікування та вживав лікарські засоби знеболювальне, вважав, що працівником поліції не проведено оцінку лікарського препарату на предмет зниження уваги, протокол не міг бути складений на місці та без уповноваженої особи, враховуючи статус ОСОБА_1 - військовослужбовець; пояснив про маніпулювання поліцейським обставинами, аби отримати відмову від ОСОБА_1 ; повідомив про оскарження останньої постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Щодо скоєння адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП заперечень не надано.

Заслухавши пояснення адвоката, дослідивши протоколи та додані до них докази, суддею встановлено, що зазначені в протоколі обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №556585 від 01.01.2026 (а.с. 1); карткою обліку адміністративного правопорушення (а.с.6); рапортом рядового поліції Микити Хопчева від 01.01.2026 (а.с.2); додатковими поясненнями рядового поліції ОСОБА_3 від 01.01.2026 (а.с.3); відеозаписом від 01.01.2026 (а.с.5); довідкою інспектора ВАП ППП в м. Кривий Ріг Дмитра Стукаленка, відповідно до якої громадянин ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке вилучено (а.с.4).

Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 556585 від 01.01.2026 громадянин ОСОБА_1 01.01.2026 о 15:15 год. в с. Вишневе траса Н-11 Софіївська ОТГ 54 км, керував транспортним засобом ВАЗ 21083, д.н. НОМЕР_3 , не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, оскільки був позбавлений Вінницьким районним судом Вінницької області на 5 років від 18.08.2025 року. Правопорушення вчинено повторно протягом року, попередньо від 23.05.2025 року за ч.5 ст. 126 КУпАП. Права особи зачитано та роз`яснено на бодікамеру 475736, чим порушив п.2.1 а ПДР та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Окрім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 № 556573 від 01.01.2026 громадянин ОСОБА_1 01.01.2026 о 15:15 год. в с. Вишневе траса Н-11 Софіївська ОТГ 54 км керував транспортним засобом ВАЗ 21083, д.н. НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, що зафіксовано на БК 475736.

Згідно з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки санкція частини 5 статті 126 КУпАП є конкретною і не містить альтернативного адміністративного стягнення, суддя уважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 штраф в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Дослідивши протокол та додані до нього докази, судом встановлено, що зазначені в протоколі обставини щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 556573 від 01.01.2026 (а.с.11); карткою обліку адміністративного правопорушення (а.с.16); рапортом рядового поліції Микити Хопчева від 01.01.2026 (а.с.13); відеозаписом від 01.01.2026 (а.с.15); довідкою інспектора ВАП ППП в м. Кривий Ріг Дмитра Стукаленка, відповідно до якої громадянин ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке вилучено (а.с.14); направленням на огляд від 01.01.2026 року (а.с.12).

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд при накладенні стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля. Беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, що перебувають у стані сп`яніння, законодавець у нормах багатьох правових актів встановив заборону на допуск зазначених осіб до керування транспортними засобами.

ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

При застосуванні до ОСОБА_1 адміністративного стягнення суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20, відповідно до якої внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. Тому такій особі, у разі визнання її винною у вчиненні кримінальних правопорушень, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на час вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Разом із цим, санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачена конфіскація транспортного засобу, який знаходиться у приватній власності правопорушника.

Зважаючи на ту обставину, що надані судді матеріали містять докази належності транспортного засобу ОСОБА_4 , яким керував ОСОБА_1 на момент вчинення адміністративних правопорушень, суддя вважає, що відсутні правові підстави для застосування конфіскації такого транспортного засобу.

Враховуючи зазначене, а також той факт, що водій ОСОБА_1 01.01.2026 о 15:15 год. в с. Вишневе траса Н-11 Софіївська ОТГ 54 км керував транспортним засобом ВАЗ 21083, д.н. НОМЕР_3 з ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився. Суддя вважає, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у виді штрафу, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Суддя не приймає доводів адвоката щодо підстав для закриття адміністративної справи з вищеозначених підстав.

Так, Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно доЗакону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього рухуУкраїни, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух»встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з вимогами пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, не містять розбіжностей та в сукупності підтверджують фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Так, 01.01.2026 р. згідно відеозапису транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. У водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Сам водій підтвердив вживання ліків. Йому було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився, постійно змінюючи свою думку, ухиляючись від чіткої відповіді, наслідки відмови від проходження такого огляду роз`яснені. Також водію роз`яснені права, складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи у суді. Окрім цього, враховуючи статус особи військовослужбовець, працівником поліції повідомлено про особливості проходження згідно ст. 266-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, виконання нею запропонованого огляду та сам факт відмови.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність дій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Досліджені судом матеріали справи та відеозапис, є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. Ними роз`яснено причину зупинки, права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і наслідки відмови від його проходження та наслідки його проходження.

За повідомленням адвоката, ОСОБА_1 невизнання своєї провини в скоєнні адміністративних правопорушеннях є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Захисником зазначено, що ОСОБА_1 за приписами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий медичному огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (ВСП ЗСУ), з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП та Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду.

Так, відповідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому, статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому при проведенні огляду військовослужбовця водія таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, не повинна була запрошуватись.

Тобто, положенняст.266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Враховуючи, що матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі час водій ОСОБА_5 перебував під час виконання обов`язків військовослужбовця, або іншого. За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 , який не перебував під час виконання обов`язків військової служби, та який керував транспортним засобам, на стан алкогольного сп`яніння здійснювався в загальному порядку, встановленому ст.266 КУпАП, а тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 такий порядок порушений не був.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.

Твердження захисту, що огляд останнього на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведеної норми закону, оскільки ст. 130 КУпАП передбачає різні підстави складання протоколу : за п. 2.5 ПДР та п. 2.9а ПДР, а відтак і різний склад осіб, уповноважених на складання протоколів.

Таким чином, враховуючи відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівниками поліції правомірно складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження (п.2.5 ПДР України) згідно положень ст. 266 КУпАП.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмови від проходження огляду передбачені ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735.

Доводи щодо нібито провокації та маніпулювання з боку працівників поліції, суддя не приймає до уваги, оскільки безумовна вимога працівника поліції не повинна висловлюватись кілька раз та перетворюватись на вмовляння. Отримавши законну вимогу працівників поліції щодо огляду на стан сп`яніння, водій повинен одразу її виконати. ОСОБА_1 на протязі спілкування ухилявся від чіткої відповіді.

Враховуючи наведене вище доводи захисника про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими.

Суддя зазначає, що саме для спростування підозри поліцейського щодо стану сп`яніння, запроваджена процедура проходження медогляду в медичному закладі. Згідно ПДП водій зобов`язаний пройти такий медогляд. В першу чергу, у власних інтересах ( якщо впевнений у своїй правоті).

Окрім того, щодо твердження захисника про провокацію з боку поліцейського, суддя вважає, що таке твердження є надуманим та спрямованим на ухилення від відповідальності ОСОБА_1 , оскільки поліцейським, згідно вимог закону, було роз`яснено, що проходження процедури медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння повинно відбуватись за правилами ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, а саме: проводиться уповноваженою на те посадовою особою ВСП, використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Доводи захисника Сьоміна Д.С. про те, що ОСОБА_1 проходить лікування, вимушено здійснював керування транспортним засобом, не знайшли підтвердження. Суддею не встановлено обставин вчинення правопорушення у стані крайньої необхідності.

Приймаючи до уваги викладене, роблю висновок про доведеність вини ОСОБА_1 , у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП та за ч. 5 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, повторно протягом року, будучи позбавленим права керування.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд звертає увагу на те, що санкцією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, а саме призначення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням правопорушника права керування транспортними засобами строком на один рік.

З урахуванням викладеного, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч.1ст.130 КУпАП, враховуючи безальтернативність стягнення, у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Сьоміну інкрімінуються адміністративні правопорушення, передбаченні ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні міри адміністративного стягнення, враховуючи обставини вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, зважаючи на те, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення, проте на шлях виправлення не став та продовжує вчиняти аналогічні правопорушення, беручи до уваги вимоги статті 36 КУпАП, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що буде відповідати характеру та тяжкості вчинених ним адміністративного правопорушення, за санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП - штраф в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу, враховуючи положення ст.36 КУпАП визначити стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно з частиною 3 статті 30 КУпАП якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Враховуючи, що постановою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.05.2024 року , яке набрало законної сили 06.06.2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч. 2 ст. 130 КУпАП, і він до закінчення строку дії стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами вчинив нове адміністративне правопорушення, а саме за постановою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 11.06.2025 року, яке набрало законної сили 21.06.2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч. 5 ст. 126 КУпАП, і він до закінчення строку дії стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами вчинив нове адміністративне правопорушення, а саме за постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 18.08.2025 року , яке набрало законної сили 28.08.2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною ч. 5 ст. 126 КУпАП, і він до закінчення строку дії стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами вчинив нове адміністративне правопорушення, яке саме розглядається.

За таких обставин , суддя вважає за необхідне на підставі частини 3 статті 30 КУпАП до стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, накладеного за вчинення нового адміністративного правопорушення, приєднати невідбуту частину такого стягнення, накладеного на ОСОБА_1 за попередніми постановами.

При цьому, строк невідбутої частини стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обчислюється судом відповідно до положень частини 2 статті 299, частини 2 статті 317-1 КУпАП, згідно з якими особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

З урахуванням положень п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, тобто 665 гривень 60 копійок.

Керуючись статтею 30, 36, частиною 5 статті 126, статтею 173, частиною 3 статті 130, статтями 283, пунктом 1 частини 1 статті 284 КУпАП,суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати адміністративні матеріали № 193/59/26 (провадження № 3/193/48/26) та № 193/60/26 (провадження № 3/193/49/26) у відношенні ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру 193/59/26 (провадження № 3/193/48/26).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених:

-за ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років;

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

На підставі ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 накласти остаточне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 гривень (Отримувач: ГУК у Дніпр-кій обл../Дн-ка об/21081300, розрахунковий рахунок UA0004001, код ЄДРПОУ одержувача 37988155, МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)), з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років без конфіскації транспортного засобу .

На підставі частини 3 статті 30 КУпАП до адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, застосованого даною постановою, приєднати невідбуту частину адміністративних стягнень у виді позбавлення права керування транспортними засобами, застосованого постановами: постановою судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.05.2024 року, постановою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 11.06.2025 року, постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 18.08.2025 року , та остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) 00 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 16 років 2 місяці 17 днів, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 у прибуток держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. (Отримувач: ГУК у м. Києві/ м.Київ/ 22030106, розрахунковий рахунок UA0026001, код ЄДРПОУ одержувача 37993783 , МФО банку 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)).

Роз`яснити правопорушнику його обов`язок сплатити штраф не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Дніпровського апеляційного суду.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Н.О.Кравченко