Справа № 357/1434/26
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гавенко О. Л. ,

при секретарі Чуприна О. С.,

за участю прокурора Данилюка В.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Національної поліції України Департаменту стратегічних розслідувань Управління стратегічних розслідувань в Київській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не дружений, місце роботи не встановлено, зареєстраний АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 9/2026 від 19.01.2026 ОСОБА_1 , який по 03.02.2024 працював на посаді старшого оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, будучи відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 № 1700-VII (далі Закон), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 та п. 27 прикінцевих положень Закону, без поважних причин, несвоєчасно подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Декларація) за 2024 рік «після звільнення» за формою, затвердженою наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08.11.2023 №252/23 «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинив ОСОБА_1 він фактично подав декларацію за 2024 рік «після звільнення», 01.04.2025 о 11 год. 59 хв. хоча граничним терміном подачі щорічної декларації Законом визначено 31 березня 2025 року. Отже, ОСОБА_1 будучи особою, на яку відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону поширюється дія Закону, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію за 2024 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення». Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_1 будучи поліцейським, зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік «після звільнення» до 31 березня 2025 року. Згідно з відомостями з Реєстру, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік «після звільнення», ОСОБА_1 подав лише 01.04.2025 о 11 год. 59 хв тобто несвоєчасно. Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є день несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік «після звільнення», шляхом заповнення електронної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства через власний персональний електронний кабінет суб`єкта декларування, тобто 01.04.2025. Місцем вчинення правопорушення домашня адреса проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП слід вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративного протоколу. Юридичними наслідками в даному випадку є несвоєчасне подання ОСОБА_1 на офіційному веб-порталі Національного агентства з питань запобігання корупції, у визначені Законом строки, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік «після звільнення».

Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 2 ст. 45 та пункту 27 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону, а також Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20.09.2023 № 3384-ІХ, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік «після звільнення», чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 1726 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю. Пояснив, що декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік «після звільнення», подав несвоєчасно з необережності, без умислу на порушення вимог антикорупційного законодавства. Зазначив, що не мав на меті приховати будь-які відомості чи уникнути виконання обов`язку щодо подання декларації, а прострочення сталося з причин неправильного розуміння строків її подання в умовах дії воєнного стану. Просив суд суворо не карати та врахувати щире каяття.

Прокурор Данилюк В.М. просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та просив долучити до матеріалів справи висновок щодо ОСОБА_1 зазначив, що останній порушив свій обов`язок та несвоєчасно подав вище зазначену декларацію, вважає, що в діях останнього наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та він підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора Данилюка В.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтями 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи, встановити наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення, винуватість особи, дослідити докази та надати їм належну оцінку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні. Такими доказами, зокрема, є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інші документи.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, спрямованою на фіксацію обставин правопорушення, і відповідно до вимог ст. 251 КУпАП підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а додержання законності при застосуванні таких заходів забезпечується, зокрема, судовим контролем.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої провадження у справах про адміністративні правопорушення, що передбачають накладення штрафу, за своєю суттю можуть прирівнюватися до «кримінального обвинувачення» у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справах «Енгель та інші проти Нідерландів», «Маліге проти Франції»). У зв`язку з цим суд зобов`язаний забезпечити дотримання принципів справедливого судового розгляду та оцінювати докази з позиції достатності, належності та допустимості.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, який у своїх постановах неодноразово зазначав, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 КУпАП необхідно встановити факт несвоєчасного подання декларації без поважних причин, а також довести наявність вини особи у формі умислу або необережності, що підтверджується сукупністю досліджених.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується його поясненнями, наданими у судовому засіданні, даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, витягами з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, копіями документів, що підтверджують перебування його на відповідній посаді, а також іншими матеріалами справи.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності - достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає сплаті особою, на яку таке стягнення накладено.

З огляду на викладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, а також визнання вини та відсутність умислу, суд вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 7, 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст. ст. 245252, 283285 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665, 60 грн.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя:О.Л. ГАВЕНКО