ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10 лютого 2026 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та судовий збір у сумі 665,60 гривень.

Згідно з постановою суду першої інстанції, 15.12.2025 о 00-50 годині, за адресою: вул. Сергія Нігояна, буд. 51, м. Дніпро, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху. Велась відеофіксація технічним засобом відеозапису.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість постанову суду першої інстанції, яка винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а розгляд справи проведений поверхнево, судом самостійно відшукано та долучено до матеріалів справи докази винуватості, які не направлялися з матеріалами.

Вказує, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло від проходження якого саме медичного огляду він відмовився, не містить вказівок на порушення пункту 2.5 ПДР, що вказує на незрозумілість «обвинувачення» та не охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази факту керування ним транспортним засобом, а долучений відеозапис з нагрудних камер поліцейських розпочинається з того моменту, що він перебуває у власному автомобілі, який знаходиться в нерухомому стані.

Вважає, що судом першої інстанції неправомірно викликано та допитано у судовому засіданні без його на те згоди працівника поліції ОСОБА_2 , який, на його думку, є зацікавленою особою.

Вказує, що станом на 09.02.2026 на час ознайомлення у матеріалах справи відсутній відеозапис, що позбавило його можливості надати обґрунтовані доводи на спростування обставин події.

На думку ОСОБА_1 , працівниками поліції не дотримано порядку проходження огляду на стан сп`яніння, та проігноровано його згоду на проходження огляду.

Разом з цим ОСОБА_1 наголошує, що всупереч положенням ст. 261 КУпАП відносно нього не складався протокол про адміністративне затримання, його не долучено до матеріалів справи, проте суд першої інстанції не надав вказаним обставинам належної оцінки.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв про поважність причини неявки до суду та клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції розглянув апеляційну скаргу без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , оскільки останній належним чином повідомлений про час та дату судового засідання в апеляційному суді і не з`явився до суду без поважних причин.

Мотиви апеляційного суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить таких висновків.

Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи.

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 541085 від 15.12.2025, де викладено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відеозаписах з нагрудної камери працівників патрульної поліції, рапорті поліцейського, відповідно до якого 15.12.2025 о 01.10 годині у складі автопатруля Легіон 451, патрулючи Новокодацький район в м. Дніпро по пр. С. Нігояна поблизу буд. 51 було виявлено та зупинено транспортний засіб Audi Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , під час зупинки транспортного засобу воідй почав пеерлазити з водійського сидіння на заднє сидіння авто, в подальшому під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , він не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, а також в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамери.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...

Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на відсутність будь-яких доказів керування ним транспортним засобом, а долучений відеозапис з нагрудних камер поліцейських розпочинається з того моменту, що він перебуває у власному автомобілі, який знаходиться в нерухомому стані.

З такими твердженнями апелянта суд апеляційної інстанції погодитись не може, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.

Ключовим та об`єктивним доказом у даній справі є відеозаписи з нагрудної камери поліцейських та з відеореєстратора патрульної машини, на яких зафіксовані обставини, які підлягають доказуванню у даній категорії справ. На відеозаписі з відеореєстратора зафіксовано як в зустрічному напрямку даної патрульної машини з ввімкненими проблисковими маячками рухається транспортний засіб, в якому видно двох чоловіків (на передньому пасажирському сидінні та за кермом), за яким в свою чергу слідує також патрульна машина з ввімкненими проблисковими маячками, однак автомобіль продовжує рух і не зупиняється.

На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано як з переднього пасажирського сидіння до поліцейських виходить за зовнішніми ознаками той самий чоловік, що і перебував на ньому під час руху даного транспортного засобу, водночас інший чоловік, який ним керував, перебуває вже на задньому пасажирському сидінні, в ході спілкування з яким було встановлено його особу, при цьому посвідчення водія останній не надавав, надалі виявлено в нього ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому поліцейський повідомив та висунув вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні. В подальшому поліцейський запропонував йому вийти з автомобіля з метою поїхати до лікарні для огляду, однак водій відмовлявся це робити, зазначаючи, що не керував транспортним засобом.

Разом з тим поліцейський на дане зауваження водія показав йому відеозапис з відеореєстратора патрульної машини, де зафіксовано факт керування ним транспортним засобом, який і був долучений в подальшому під час судового розгляду в суді першої інстанції. На неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 фактично не реагував, останній хоча і погодився спочатку пройти такий огляд в лікарні та в той же час не бажав виходити з транспортного засобу, врешті така поведінка водія була розцінена поліцейським як відмова та ухилення від проходження огляду, а в подальшому призвела до його затримання та доставлення до відділення поліції. Від отримання протоколу та надання пояснень ОСОБА_1 також відмовився, що зафіксовано на відеозаписі.

Крім того, з відеозапису слідує, що у ОСОБА_1 дійсно спостерігаються явні ознаки алкогольного сп`яніння, чутно невиразну мову, а його дії свідчать про намагання ухилитися від такого огляду, на неодноразові вимоги поліцейських він не реагував та уникав відповідей на поставлені ними запитання.

Неспроможними є твердження в апеляційній скарзі, що суд самостійно відшукав та долучив докази у справі, зокрема відеозапис з відеореєстратора, який був відсутнім на час ознайомлення з матеріалами справи. Як зазначено вище, даний відеозапис поліцейський надавав для огляду ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу для підтвердження керування ним автомобілем та відповідно останній був обізнаний, що факт керування ним транспортним засобом зафіксований на відеореєстратор патрульної машини. Направлення до суду та долучення поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення, цього відеозапису до матеріалів справи, не свідчить про істотне порушення вимог КУпАП, з огляду на вимоги ст. 251 КУпАП, якою визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, суд першої інстанції належним чином повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи, забезпечив йому можливість реалізувати свої права, брати участь в судовому розгляді особисто або через захисника здійснювати захист своїх прав, надавати пояснення та докази на свій захист, у тому числі за його заявою було відкладено судове засідання для ознайомлення з матеріалами справи та отримання ним копій відеозаписів.

Разом з тим ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, в судове засідання як в суд першої інстанції, так і в апеляційний суд не з`явився, про поважні причини своєї неявки не повідомляв.

За таких обставин, не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , що суд першої інстанції без його згоди викликав та допитав в якості свідка поліцейського ОСОБА_2 , який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Водночас, навіть за виключенням пояснень вказаного свідка, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю підтверджуються іншими наявними доказами у сукупності, зокрема відеозаписами.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи ОСОБА_1 , що працівниками поліції не дотримано порядку проходження огляду на стан сп`яніння та проігноровано його згоду на проходження такого огляду. Такі твердження спростовуються дослідженими відеозаписами з нагрудних камер поліцейського.

Порушень порядку проведення огляду та складення протоколу з порушенням вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція), апеляційним судом не встановлено.

Працівники поліції у відповідності до вимог закону склали стосовно останнього протокол, дотримуючись вимог ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1103 (зі змінами та доповненнями) та Інструкції.

Не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_1 , що протокол не містить вказівок на порушення п. 2.5 ПДР, що вказує на незрозумілість обвинувачення та не охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 130КУпАП.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема в ньому викладено суть правопорушення, порушення вимог п. 2.5 ПДР як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак відповідні доводи є неаргументованими.

Апеляційний суд зважає на доводи ОСОБА_1 щодо відсутності протоколу про адміністративне затримання в матеріалах справи, водночас дані обставини не є предметом апеляційного розгляду при перегляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За порушення водієм обов`язку, передбаченого п. 2.5 ПДР, за таку відмову настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто правові наслідки у виді складення протоколу, оскільки, як вже було зазначено вище, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП охоплює відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп`яніння і за такі дії настає адміністративна відповідальність.

Згідно з п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення..., що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які захист тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність та об`єктивність відеозапису.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун