Житомирський апеляційний суд
Справа №285/6944/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Номер провадження №33/4805/622/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Мурашевського Є.В., особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Хомича А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника Хомича Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановила:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду 06.12.2025 о 13:37 на автодорозі М06 Київ-Чоп 225 км., поблизу м. Звягель Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Kona AI5526YB з явними ознаками наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість, почервоніння обличчя, сповільненість. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Хомич А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови, порушення норм процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що саме в цей день та в цей час ОСОБА_1 виконував службові обов`язки в статусі військовослужбовця, що підтверджується посвідченням про відрядження, де зазначено, що останнього відряджено до м. Дубно в період з 5 по 7 грудня 2025 (дата складання протоколу 6 грудня). Суд першої інстанції застосував загальну норму (ч.4 ст.266 КУпАП), ігноруючи спеціальну норму (ст.266 КУпАП) щодо військовослужбовців. Зазначає про незаконну зупинку транспортного засобу та посилається на те, що поліцейські не назвали жодної ознаки наркотичного сп`яніння, передбаченої інструкцією №1452/735. Твердить, що матеріали про адміністративне правопорушення не містять доказів чіткої, зрозумілої, такої яка не викликає сумнівів відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Навпаки ОСОБА_1 просив, а потім вимагам звертаючись на лінію 102 щодо виклику уповноважених осіб ВСП. Вважає, що поліцейській, встановивши, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем зобов`язаний був залучити до огляду уповноважену особу ВСП у ЗСУ, яка б і провела огляд на стан сп`яніння. Зазначає, що складання адміністративного матеріалу закінчилось об 14 год. 54 хв., тому на думку адвоката, 2-х годинниковий відлік необхідно обраховувати саме з цього часу, а не з моменту зупинки транспортного засобу.

Також адвокат надіслав клопотання про поновлення строків на оскарження постанови Звягельського міськрайонного суду від 16.01.2026.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис, заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 286 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Зазначена норма Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює процесуальні гарантії та покладає на суд обов`язок забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, реальну можливість реалізації передбачених законом прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції при винесенні постанови вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №533261 від 06.12.2026 вбачається, що 06.12.2025 о 13:37 на автодорозі М06 Київ-Чоп 225 км., поблизу м. Звягель Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Hyundai Kona AI5526YB з явними ознаками наркотичного сп`яніння: підвищена жвавість, почервоніння обличчя, сповільненість. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 06.12.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та містить виклад суті вчиненого правопорушення (а.с. 2); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого вбачається, що такий огляд не проводився (а.с. 4), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в КНП «Звягельська багатопрофільна лікарня» (а.с. 5); рапортом інспектора взводу №1 роти №2 батальйону управління патрульної поліції Божка В. (а.с. 6), відеозаписами з нагрудної камери поліцейського (а.с. 9).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно та в достатньому обсязі зафіксовані обставини події для вирішення питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відеозапис проводився працівниками поліції відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та є належним і допустимим доказом у справі, оскільки не має ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинка якого була обумовлена порушенням ним ПДР (перевищив дозволену швидкість), про що останній був проінформований. У працівника поліції виникла обґрунтована підозра, що ОСОБА_1 знаходиться у стані наркотичного сп`яніння, зважаючи на ознаки, відображені в акті огляду та у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 категорично відмовився виконати вимогу поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено (13:37:00), оскільки він перевищив швидкість. ОСОБА_1 почав сперечатися з працівниками поліції, зазначив, що військовозобов`язаний, що потребує юриста, не бажає розмовляти з працівниками поліції. Зазначав, щоб викликали ВСП. Працівники поліції склали протокол за ч.1 ст.122 КУпАП та оголосили його (13:58:06). ОСОБА_1 почав телефонувати на лінію 102. Працівник поліції запитує о 14:00 чи вживав ОСОБА_1 заборонені препарати, оскільки у нього почервоніння обличчя, спочатку він був сповільнений, а потім з`явилася жвавість, тому пропонує огляд (14:01:12) на стан наркотичного сп`яніння у м. Звягель. Чотири рази працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд, потім зазначає, що відносно нього буде складено протокол (14:02:42).

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені КУпАП.

ОСОБА_1 чітко роз`яснено суть інкримінованих йому правопорушень, проте останній свідомо своєю поведінкою ухилився від ознайомлення та підпису у складених працівниками поліції документах.

Під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів, за вказаних у протоколі подій, працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст. 256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами.

Щодо висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Звягельської багатопрофільної лікарні» № 111 від 06.12.2025 відносно ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Згідно висновку ОСОБА_1 самостійно звернувся 06.12.2025 о 16 год. 30 хв., а зупинка ОСОБА_1 відбулася о 13:37:36 тобто відбір зразків проводився вже після двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду.

Згідно з п. 9 Розділу II Інструкції МВС та МОЗ №1452/2535, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Висновок СМЕ, який долучений до апеляційної скарги не може бути прийнятий як належний доказ, оскільки дослідження проведено з порушенням встановленого законом часового ліміту, що не дозволяє достовірно встановити стан особи на момент керування транспортним засобом.

Також суд апеляційної інстанції в світлі доводів апеляційної скарги констатує, що місцевим судом у межах протоколу про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а за відмову від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та утворює самостійну альтернативну форму об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Та обставина, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і поліцейські зобов`язані були залучити військову службу правопорядку відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, не спростовує наявності в його діях ознак адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого він несе відповідальність як загальний суб`єкт правопорушення.

Згідно з судовою практикою, встановлення наявності ознак сп`яніння належить до виключних повноважень працівників поліції. Поліцейський самостійно виявляє та оцінює ці ознаки на місці зупинки.

Як вбачається з матеріалів справи ці ознаки були вказані поліцейським відповідно до вимог спільного наказу МВС та МОЗ № 1452/735.

В Акті огляду на стан сп`яніння та в самому Протоколі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП ці ознаки вписані (підвищена жвавість, почервоніння обличчя, сповільненість), а тому це вважається належною конкретизацією обставин справи.

З відеозапису з нагрудної камери поліцейського на відео зафіксовано, що поліцейський вголос озвучує водію ОСОБА_1 конкретні ознаки "почервоніння обличчя, спочатку був сповільнений, а потім з`явилася жвавість", а тому це є беззаперечним доказом конкретизації.

Доводи захисника, що поліцейські не конкретизували, які у ОСОБА_1 вбачаються ознаки стану сп`яніння суд відхиляє, як необґрунтовані.

Стаття 266-1 КУпАП дійсно передбачає особливості огляду військовослужбовців, але захист помилково трактує її як заборону поліції діяти самостійно.

Поліція має повне право проводити огляд водія на місці зупинки, якщо він керує транспортним засобом, незалежно від його статусу, оскільки правила дорожнього руху є єдиними для всіх.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій військовослужбовця, який керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та/або відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, крім іншого, суд в кожному конкретному випадку має встановлювати факт виконання обов`язків військової служби на момент вчинення діяння з урахуванням положень частини четвертої статті 24 Закону №2232-ХІІ.

Натомість у разі невстановлення судом факту виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби під час керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження огляду на стан сп`яніння дії військовослужбовця мають кваліфікуватися за ст. 130 КУпАП, а його огляд на стан сп`яніння має здійснюватися за правилами ст.266 цього Кодексу.

Згідно посвідчення про відрядження начальника штабу - заступника начальника Військової академії від 05.12.2025 № 4130, начальника навчального командного пункту кафедри управління діями підрозділів військової розвідки та Сил спеціальних операцій навчально-наукового інституту військової розвідки та Сил спеціальних операцій, старшого лейтенанта ОСОБА_1 відряджено до в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , термін відрядження з 05.12.2025 до 07.12.2025 (а.с. 24).

Дане посвідчення не підтверджує, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом 06.12.2025 о 13:37 на автодорозі М06 Київ-Чоп 225 км., поблизу м. Звягель Житомирської області, відбувалося у зв`язку з виконанням обов`язків пов`язаних з військовою службою, оскільки згідно цього посвідчення саме 06.12.2025 року він мав знаходитися в м.Дубно Рівненської області.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Клопотання адвоката Хомича А.М., про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року.

Апеляційну скаргу адвоката Хомича Андрія Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 16 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.С. Рябенька