ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/410/26 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Хлопова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Хлопова А.В. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 05.11.2024 о 10 годині 45 хвилин в Харківській області, Харківський район, с-ще Високий, вул. Ощепкова, буд. 48 А, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря нарколога КНП ХОР ОКНЛ № 3135 від 05.11.2024, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, а саме: "Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

В своїй апеляційній скарзі захисник Хлопов А.В. просить скасувати постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2025 стосовно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судовий розгляд було проведено за відсутності сторони захисту, без належного її повідомлення про дату та час судового засідання, у зв`язку з чим судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист.

Апелянт також зазначає, що всупереч вимог Інструкції порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), примірник висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 3135 від 12.11.2024 (далі Висновок лікаря-нарколога № 3135 від 12.11.2024) не було вручено його підзахисному.

Крім того, захисник вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення у цій справі було складено 13.11.2024 за відсутності ОСОБА_1 , якого працівники поліції належним чином не повідомили про дату, місце та час його складання цього протоколу, а також не надали йому можливості ознайомитись з його змістом та надати свої письмові зауваження, чим порушили його право на захист.

Крім того, до початку апеляційного розгляду захисники ОСОБА_2 та Кайдашов В.С. подали клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 військової служби в лавах Збройних Сил України, яке не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приписами ч.1 ст. 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, приписи ст. 294 КУпАП також не містять вимог щодо обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час апеляційного розгляду справи. Поряд з цим, цією ж статтею встановлені строки апеляційного перегляду справ про адміністративні правопорушення, а саме двадцять днів з дня надходження справи до суду.

Окрім цього, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення не регулюють порядок зупинення провадження у справі, за виключенням справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Також слід зазначити, що наведені вище положення ст. 268 та ст. 294 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У своєму рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.

Разом з тим, одним із принципів судового розгляду є забезпечення необхідного балансу між дотриманням прав сторони і розглядом справи протягом встановленого законом або розумного строку, а також недопущення судом невиправданих зволікань у розгляді справ.

Апеляційний суд враховує, що захист інтересів ОСОБА_1 здійснюється професійним адвокатом Хлоповим А.В., який є фахівцем в галузі права, а також відсутності будь-яких клопотань від ОСОБА_1 щодо його обов`язкової участі в апеляційному суді та неможливістю прибути до Харківського апеляційного суду через призов його за мобілізацією до лав Збройних Сил України, підстав для зупинення апеляційного провадження не вбачається, у звязку з чим клопотання сторони захисту про зупинення провадження у справі з цих підстав не підлягає задоволенню.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні клопотання захисників Хлопова А.В. та Кайдашова В.С. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 належить відмовити, а апеляційний розгляд провадити в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, але він був належним чином повідомлені про дату, місце та час апеляційного розгляду.

Крім того, захисник Хлопов А.В. не заявляв суду клопотань про відкладення судового розгляду та вважав за можливе провадити апеляційний розгляд.

До канцелярії Харківського апеляційного суду також не надходило клопотань від Яременко А.О. про відкладення апеляційного розгляду.

Крім цього, апеляційний суд враховує строки, передбачені ст.294 КУпАП, а також те, що захисник Хлопов А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2025 у цій справі та він особисто приймає участь в судове засідання в суді апеляційної інстанції в режимі відеоконференції.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Також, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

У цьому контексті суд також звертає увагу, що апеляційний перегляд здійснюється за апеляційною скаргою особи, яка її подала.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст. ст. 268, 294 КУпАП, а також думку захисника Хлопова А.В., апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , виходячи з відомостей, що є наявні в матеріалах цього провадження, та доводів поданої апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Хлопова А.В., який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9 (а).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтами в своїй скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 «а» ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час судового розгляду та дав їм обґрунтовану оцінку в оскаржуваному судовому рішенні.

Зокрема, з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 172520 від 13.11.2024 вбачається, що в ньому зазначено факт керування 05.11.2024 о 10 год. 45 хв. водієм ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря-нарколога КНП ХОР ОКНЛ № 3135 від 12.11.2024, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху (а.с.1, 2)

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3135 від 12.11.2024, згідно якого 05.11.2024 ОСОБА_1 пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у КНП ХОР «ОКНЛ» та за результатами огляду встановлено, що водій перебував у стані наркотичного (канабіноїди) сп`яніння (а.с.6).

У довідці за підписом інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 2 УПП в Харківській області Галкіної К. зазначено, що згідно облікових даних ІПНП, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 08.08.2015 (а.с.4).

З відомостей повідомлення про запрошення до підрозділу поліції від 05.11.2024, вбачається, що ОСОБА_1 отримав запрошення до відділу поліції для складання адміністративного матеріалу (а.с.5).

Апеляційний суд також враховує відомості відеозапису (відеофайли «export-m6ydn», «export-rw5gd», «export-1efql»), долученого до матеріалів справи, з якого вбачається момент зупинки на блокпості транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . В подальшому у працівника поліції виникла підозра, що водій знаходиться у стані наркотичного сп`яніння через наявність відповідних ознак сп`яніння та встановлення, що у ОСОБА_1 раніше вилучались наркотичні засоби. Встановивши зазначені вище обставини, працівник поліції запропонував водію пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився. Після чого працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, з відеозапису також вбачається, що 13.11.2025 працівник поліції двічі намагається додзвонитися по мобільному телефону до ОСОБА_1 , але оператором мобільного зв`язку повідомлено, що абонент недоступний. Після цього працівники поліції приїхали до закладу охорони здоров`я, де забрали висновок лікаря-нарколога № 3135, яким встановлено, що 05.11.2025 ОСОБА_1 знаходився у стані наркотичного сп`яніння. В подальшому працівник поліції неодноразово намагалась зв`язатися по номеру мобільного телефону з ОСОБА_1 , але з останнім також не було зв`язку. Враховуючи ці обставини, працівником поліції було прийнято законне рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності ОСОБА_1 (а.с.3).

За таких обставин, враховуючи відомості повідомлення про запрошення до підрозділу поліції від 05.11.2024 та наявного відеозапису у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що працівниками поліції не було порушено вимог Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735 та ст.ст.256, 266, 268 КУпАП з тих підстав, що зазначені у апеляційній скарзі захисника в цій частині.

Крім того, ОСОБА_1 чи його захисник не були позбавлені процесуальної можливості отримати примірник вищезазначеного висновку лікаря-нарколога №3135 від 12.11.2024 шляхом звернення особистого звернення до закладу охорони здоров`я.

Належить також врахувати, що стороною захисту не наведено обґрунтованих доводів про те, що неотримання ОСОБА_1 висновку лікаря-нарколога №3135 від 12.11.2024 та відсутність особи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 172520 від 13.11.2024 впливають та спростовують результати медичного огляду у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ», яким встановлено, що 05.11.2024 о 10 год. 50 хв. ОСОБА_1 знаходився у стані наркотичного сп`яніння.

Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисником подавалась заява до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у порядку, передбаченому КПК України.

Окрім цього, апеляційним судом не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 254 КУпАП, оскільки працівником поліції тільки 13.11.2024 отримано висновок лікаря-нарколога № 3135 від 12.11.2024 та в цей же день було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 172520 від 13.11.2024.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою і дії посадової особи, яка їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством стороною захисту не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, в порядку ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Стороною захисту також не надано відомостей про, що останні зверталися до суду в порядку КАСУ на дії керівництва патрульної поліції, пов`язаних із перевіркою скарг щодо незаконних дій працівників поліції, при складанні ними адміністративного матеріалу у цій справі.

Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.

Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

При цьому, належить також врахувати, що у цій справі огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проводив не працівник поліції, а лікар-нарколог у медичному закладі, але стороною захисту не надано суду доказів, які могли спростувати висновок лікаря-нарколога КНП ХОР ОКНЛ № 3135 від 12.11.2024.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про оскарження дій лікаря-нарколога ОСОБА_3 при складанні ним висновку № 3135 від 12.11.2024 в порядку ст.267 КУпАП.

Таким чином, аналізуючи відомості вищезазначених доказів у справі як окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи.

При цьому, апеляційний суд ставиться критично до апеляційних доводів захисника Хлопова А.В. щодо порушення права ОСОБА_1 на захист через проведення 03.11.2025 судового розгляду за відсутності сторони захисту, оскільки на протязі тривалого часу, а саме з 27.11.2024, тобто з часу знаходження цієї справи у суді першої інстанції, ОСОБА_1 чи його захисники так і не з`явились до суду для їх участі в судових засіданнях.

Належить також врахувати, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07.07.1989).

Також, у справі «Каракуця проти України» у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Отже, згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Крім того, статтею 268 КУпАП передбачений вичерпний перелік статей цього Закону, при розгляді справ за якими присутність сторін обов`язкова. Разом з цим, ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить.

Більш того, захисником Хлоповим А.В. подано апеляційну скаргу на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 03.11.2025 у цій справі та останній безпосередньо приймав участь під час апеляційного розгляду, а тому стороні захисту надана процесуальна можливість на надання суду своїх доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

Відтак, з метою дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строків, передбачених ст. 38 КУпАП, та з огляду на те, що сторона захисту була обізнана про розгляд справи у суді першої інстанції, суд без будь-яких порушень законодавства розглянув дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисників.

З огляду на викладене, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисників Хлопова А.В. та Кайдашова В.С. про зупинення провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника Хлопова А.В. залишити без задоволення.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 03 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков