СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3319/26
пр. № 3/759/1448/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Головного управління ДПС у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , керівника ТОВ «Українські електричні системи», проживаючого за адресою АДРЕСА_1 - за ч.1 ст. 163-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 5390/АПр/26-15-07-01-01 посадова особа керівник ТОВ «Українські електричні системи» порушив порядок ведення податкового обліку з порушенням податкового законодавства,.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться у межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Диспозиція ст.163-1КУпАП визначає адміністративним правопорушенням порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій порядку ведення податкового обліку, а санкція - застосування до вказаних осіб адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу.

Відповідно до ст.276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За приписами ст.ст. 61 та 62 Податкового кодексу України, органи доходів і зборів України реалізують функцію здійснення податкового контролю за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів, шляхом проведення перевірок платників податків.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення убачається, що правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 вчинено останнім як керівником ТОВ " Українські електричні системи " у листопаді 2025 року, про що зазначено у акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Українські електричні системи» від 28.11.2025 № 10673/Ж6/26-15-07-01-01-21/32710625.

Згідно з ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку з відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

При цьому суд зауважує, правопорушення, вчинене ОСОБА_1 неможливо вважати триваючим, оскільки воно вважається вчиненим у момент складання та подання відповідальною за ведення фінансово-господарської діяльності особою податкової звітності за відповідний період і є разовим порушенням за один конкретний місяць, тому дані дії утворюють закінчений склад адміністративного правопорушення.

Вказана правова позиція щодо застосування норм права викладена у Постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі N 804/401/17.

З огляду на викладене вище вбачається, що правопорушення яке зазначене в протоколі у відношенні ОСОБА_2 , не носить характер триваючого, та на час розгляду справи, закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що з часу вчинення адміністративного правопорушення, строки встановлені ст. 38 КУпАП закінчилися, суд дійшов висновку, що дана адміністративна справа підлягає закриттю з підстав передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП

При цьому пункт 7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Системний аналіз абзацу 1 ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання судом закриття справи з одночасним визнанням винною особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст.284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Тобто за спливом строків накладення адміністративного стягнення суд не вправі з`ясовувати обставини скоєння правопорушення та визнавати особу винною чи визнавати її невинуватою у скоєнні адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що на час розгляду матеріалів в суді сплинув строк накладення адміністративного стягнення, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, судовий збір не підлягає стягненню з правопорушника.

На підставі викладеного, ст.ст. 38, 247, 283-284 КУпАП суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва.

Суддя: Н.О. Петренко