1Справа № 335/2249/26 3/335/704/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Новасардова І.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

23.02.2026 року, о 18 годині 55 хвилин, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по вул. Якова Новицького, буд. 4 у м. Запоріжжі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, тест 169, результат позитивний 2,09 проміле, з результатом не згоден, висновок 534, чим порушено п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Водій від керування транспортним засобом відсторонений, шляхом передачі тверезому водію, про повторність попереджений.

У судове засіданні ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у зв`язку з перебуванням на військовій службі та виконанням бойових завдань. Разом з цим, у заяві зазначив, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає у повному обсязі, проте просить суд при ухваленні рішення у даній справі не застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи, що статтею 268 КУпАП, не визначено обов`язковою явку особи яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими судом наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 599219 від 23.02.2026 року; рапортом співробітника поліції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (Аlcotest Drager 7510, результат огляду: позитивний 2,09 проміле, з результатом огляду не згоден, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 у вказаному акті); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.02.2026 року; висновком КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №534 від 23.02.2026 року, згідно з яким, ОСОБА_1 на час проходження огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння; довідкою бази даних "Інформаційний портал НПУ", згідно з якою повторності притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 КУпАП не має, разом з цим, із вказаної довідки вбачається, що у ОСОБА_1 наявне посвідчення водія НОМЕР_3 ; архівом правопорушень; відеозаписом, який міститься на компакт диску, долученому до матеріалів справи.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення на нього без додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає наступне.

Санкція ч. 1ст. 130 КУпАП передбачає накладення на водіїв штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Отже, штраф і позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим видом стягнення при притягненні до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, санкція даної статті не передбачає накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

Вказана санкція у частині позбавлення права керування транспортним засобом є безальтернативною, а тому можливість накладення на водія стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами, цією нормою права не передбачена.

За викладених обставин, враховуючи доведеність матеріалами справи вини ОСОБА_1 та його визнання вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з метою виховного впливу та запобіганню вчинення зазначеною особою нових правопорушень, суд приходить до висновку, що його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розміріоднієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000,00 гривень, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 40-1, 130, 245, 251, 256, 268, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави (отримувач: ГУК у Запорізькій області/Запорізька обл./21081300; код отримувача: (ЄДРПОУ) 37941997; номер розрахунку (IBAN): UA0008001 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави (отримувач: ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106; код отримувача: (ЄДРПОУ) 37993783; номер розрахунку (IBAN): UA0026001; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити ОСОБА_1 положення ст. ст. 307, 308 КУпАП, відповідно до яких, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у такий строк, в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.В. Новасардова