Справа № 147/355/26
Провадження № 3/147/197/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Почкіна Оксана Миколаївна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 0534, 15.11.2023, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу серії ВАД №748350 від 16.02.2016, 16.02.2026 о 17:50 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилася від виконання покладених на неї передбачених ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своїх чотирьох неповнолітніх дітей.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 184 КУпАП - ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Судом вживалися заходи для повідомлення порушника про час та місце розгляду справи, зокрема скеровувалася судова повістка, яка повернулася на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній». Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 відомо про розгляд Тростянецьким районним судом Вінницької області справи про вчинення нею адміністративного правопорушення.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою усунення зловживань процесуальними правами особи, відносно якої вирішується питання про її притягнення до адміністративної відповідальності, уникнення затягування розгляду справи з огляду на строки накладення адміністративного стягнення, що можуть бути спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене, а також на строки розгляду даної категорії справи про адміністративне правопорушення (ст. 277 КУпАП), вважаю, що відповідно до ст. 268 КУпАП, можливо розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року, № 789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП відповідальність батьків за даною нормою настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами..

Ст. 150 Сімейного Кодексу передбачає, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Отже, правовою підставою для покладання відповідальності на батьків (законних представників), за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є наявність ознак та елементів складу правопорушення, що полягає в невиконанні батьками чи іншими особами, які їх замінюють, обов`язків щодо утримання, виховання, навчання, захисту прав та інтересів неповнолітніх. З`ясування цих ознак і правильне застосування норми сприяють дотриманню принципів законності й презумпції невинуватості.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є:

-протокол про адміністративне правопорушення ВАД №748350 від 16.02.2016, 16.02.2026 о 17:50 год в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилилася від виконання покладених на неї передбачених ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своїх чотирьох неповнолітніх дітей.

- рапорт ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про те, що 16.02.2026 зі служби 102 надійшло повідомлення про невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 ;

- пояснення ОСОБА_1 , в яких вона вказала, що проживає разом з неповнолітніми дітьми, батьківські обов`язки виконує, навести лад в будинку не встигла.

- копії свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про народження НОМЕР_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які підтверджують, що матір`ю неповнолітніх дітей є ОСОБА_1 .

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ВАД №748350 від 16.02.2026, інші матеріали справи, суддя встановила, що в протоколі не зазначено суть правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 не піклується про моральне виховання, фізичний розвиток дітей і зміцнення їхнього здоров`я, створення необхідних умов для своєчасного одержання ними освіти, успішного навчання, підготовки до трудової діяльності тощо, оскільки ухиленням від виконання батьківських обов`язків не вважається будь-яка дія, а є невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей. Тобто під невиконанням обов`язків щодо виховання та навчання дітей є бездіяльність батька чи матері, у результаті яких відсутня належна турбота про виховання та навчання неповнолітніх.

Відтак, суб`єкт владних повноважень зазначаючи в протоколі склад адміністративного правопорушення повинен був вказати, які конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей не виконані ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували обставини, що свідчать про наявність в діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене доходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 184, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 184 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Почкіна