Номер провадження: 33/813/530/26
Головуючий у першій інстанції Ганошенко С. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Левшакової Олесі Ігорівни на постанову судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 517976 від 19.11.2025 року, водій ОСОБА_1 19.11.2025 року о 22-25 годині в м. Одесі, вул. Бреуса Якова, 1 керував транспортним засобом мопед Ямаха Джог, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичній установі відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП

Постановою судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. на користь держави.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Левшакова Олеся Ігорівна подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 12.12.2025 року представником ОСОБА_2 - Левшаковою О.1. подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи №521/21178/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, призначеного на 22.12.2025 року о 12:30 годин. Однак, 22.12.2025 року суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси Ганошенко С.А., під час першого призначеного засідання, розглянуто справу та винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та проігноровано клопотання представника про відкладення розгляду справи.

Таким чином, наведене свідчить про недотримання судом першої інстанції вимог процесуального закону та порушення права на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачене ст. 268 КУпАП.

Окрім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 517976 від 19.11.2025 року поліцейським допущено помилку в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 , зокрема, вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, що підтверджується рапортом командира взводу № 1 роти № 6 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції О.Саламахи, який склав зазначений протокол. Поряд з цим, суд першої інстанції кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Враховуючи що, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №517976 від 10.11.2025 не відповідає вищевказаним вимогам оскільки, зазначений протокол містить помилкову правову кваліфікацію дій за ч. 2 ст. 130 КУпАП, тому не може братися до уваги як доказ вини ОСОБА_3 €. У вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАп.

Також з наданого відеозапису не вбачається й те, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння, оскільки поведінка останнього відповідає обстановці, він чітко відповідає на питання поліцейського, це чинить опір тощо, а зазначені в протоколі ЕПР1 №517976 ознаки наркотичного сп`яніння «тремтіння пальців рук», «розширені зіниці очей» повністю спростовуються відеозаписом, a інші докази покази які підтверджували - відсутні. Окрім цього не зрозуміло і при яких обставинах вищезазначені ознаки наркотичного сп`яніння встановлені, оскільки відео не містить моменту огляду ОСОБА_1 поліцейським.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 надав згоду пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Однак, згодом поліцейський питає у ОСОБА_1 «їдемо чи не» чим фактично спонукав останнього до, відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, не роз`яснивши наслідки такої відмови, після чого, поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №517976. Поряд з цим, є розбіжності в ознаках наркотичного сп`яніння, а саме: в протоколі ЕПР1 №517976поліцейським зазначено ознаки наркотичного сп`яніння «тремтіння пальців рук», «розширені зіниці очей», однак в направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції зазначено ознаки «тремтіння пальців рук» та «бліда шкіра обличчя».

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 27.02.2026 року на 12:00 год., ОСОБА_1 та його адвокат Левшакова Олеся Ігорівна в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися.

24.02.2026 року на адресу суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Левшакової Олесі Ігорівни надійшло клопотання про відкладення. Вказане клопотання мотивоване тим, що справу призначено до розгляду на 12.00 годин 27.02.2026 року, однак, призначену дату та час, вона, як захисник приймає участь у розгляді кримінальної справи № 755/18937/25 (провадження № 1кс/755/568/26), у Дніпровському районному суді м. Києва, що об`єктивно унеможливлює участь у засіданні Одеського апеляційного суду з поважних причин.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до правил організації ефективного кримінального судочинства, яке є найбільш наближеним до розгляду справ про адміністративні правопорушення, затверджених Рішенням Ради суддів України № 71 від 26 жовтня 2018 року, Рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року учасник судового провадження, який не може з`явитися у судове засідання, зобов`язаний негайно, але не пізніше, ніж за 24 години до чергового судового засідання, повідомити про це суд, а відповідальна особа суду повідомляє про це інших учасників кримінального провадження з метою економії процесуального часу.

Проаналізувавши клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, як належним чином не обґрунтованого, оскільки у вказаному клопотанні не вказано на існування у захисника або у апелянта об`єктивно обумовлених труднощів чи перешкод, що можуть завадити їм приєднатися до судового засідання, що призначено на 27.02.2026 року на 12:00 год., в режимі відеоконференції, зважаючи на те, що інша кримінальна справа, на яку посилається захисник, призначена 27.02.2026 року о 11:30 год. Крім того, апеляційній суд звертає увагу, що зважаючи на стислі строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП 20 днів з часу надходження до апеляційного суду матеріалів апеляційної скарги, за таких підстав апеляційній суд не вбачає підстав для відкладення.

За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Проте, апеляційний суд з такими висновками не погоджується.

Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.

За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.

Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.

Так, до суду першої інстанції надійшли матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 517976 від 19.11.2025 року, водій ОСОБА_1 19.11.2025 року о 22-25 годині в м. Одесі, вул. Бреуса Якова, 1 керував транспортним засобом мопед Ямаха Джог, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, розширені зіниці очей, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичній установі відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.130 КУпАП.

Згідно заява командира взводу №1 роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції О.Саламахи, який склав протокол про адміністративне правопорушення серії ЄПР №517976 від 19.11.2025 року про те, що під час складання протоколу ним було допущено помилку в частині щодо кваліфікації адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, та з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного працівником поліції 19.11.2025 року о 22-35 год. відносно ОСОБА_1 встановлено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, бліда шкіра обличчя. Від огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився.

До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 517976 від 19.11.2025 року, додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських № 471390, 471806 та з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються події, що мала місце 19.11.2025 року за участі ОСОБА_1 . Відеозаписами з відеореєстратора службового автомобіля працівників поліції зафіксовано рух транспортного засобу мопед Ямаха Джог, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 в м. Одесі, вул. Бреуса Якова, 1. Відеозаписами з ПВР зафіксовано, що під час перевірки документів працівниками поліції виявлено, що по базі даних ОСОБА_1 рахується, як особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Працівники поліції запитали про обставини тієї справи і ОСОБА_1 пояснив ним, що він притягнутий за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння Тоді працівники поліції запропонували пройти йому огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 добровільно погодився проїхати до медичного закладу. Тоді працівники поліції стали цікавтись коли він востаннє палив «травку» і ОСОБА_1 казав що приблизно 3 тижні тому. Працівники поліції стали говорити водієві, що тоді медичний аналіз покаже перебування у стані наркотичного сп`яніння, а якщо він відмовиться від проходження огляду на стан сп`яніння правові наслідки будуть такі самі, але не на підставі виявлення стану наркотичного сп`яніння, а через відмову від проходження огляду, і не треба буде витрачати час. Після деякого не зафіксованого на відеозаписі часу місця перебування ОСОБА_1 (відсутній на запису), працівник поліції знову підійшов до ОСОБА_1 та запитав щодо проходження огляду в медичному закладі і тоді ОСОБА_1 вже відмовився без пояснення причин. При цьому працівник поліції не запитав про причину зміни ОСОБА_1 позиції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП та озвучено суть даного правопорушення. При цьому працівниками поліції дії ОСОБА_1 кваліфіковані, як повторні виходячи, що за справа ч. 1 ст. 130 КУПАП перебуває на розгляді в суді без врахування того, що ОСОБА_1 не був притягнутий до адміністративної відповідальності.

При розгляді апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог ч.1 ст.130КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

З положень, закріплених в ст. 266 КУпАП, вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Аналогічні положення, але з деталізацією дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція № 1452/735).

Зокрема, положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

У відповідності до п. 3 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Згідно положень п. 7, 8 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п. 13 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).

Також, положення п. 7 Порядку № 1103 встановлюють, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно п. 8 Порядку № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.

Положення щодо регулювання застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, щодо доступу до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, щодо порядку зберігання, видачі та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, регулюються Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026).

Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції № 1026 передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Портативний відеореєстратор це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського (п. 3 розділу І Інструкції № 1026).

Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Апеляційний суд звертає увагу, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.

Слід також зазначити, що відео-фіксація правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є об`єктивним доказом у справі, оскільки виключає суб`єктивне висвітлення поліцейським обставин справи й здійснюється ним відповідно ст. 251, 266 КУпАП, ст. 30, 40 Закону України «Про національну поліцію», Інструкції № 1026, та надає можливість суду об`єктивно встановити всі обставини у справі.

Проаналізувавши обставини у справі, що встановлені апеляційним судом під час здійснення всебічного й повного дослідження доказів по справі, надання їм об`єктивної оцінки, апеляційний суд констатує, що матеріали справи, поза розумним сумнівом, не підтверджують вину, водій ОСОБА_1 у вчиненні 19.11.2025 року правопорушення, передбачено ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №517976 від 19.11.2025 року відносно ОСОБА_1 був складений за ч.2 ст.130 КУпАП.

При цьому, як вбачається з перегляду відеозапису, що в даному випадку мала місце не механічна описка зазначенням частини 2 замість частини 1 статті 130 КУпАП, а саме невірна кваліфікація дій водія, як частина 2 статті 130 КУпАП, оскільки працівник поліції озвучивши водію правопорушення, яке йому інкриміноване вказав про повторність його дій протягом року після притягнення до адміністративної відповідальності не врахувавши, що такого притягнення не було, а адміністративні матеріали щодо водія за ч. 1 ст. 130 КУпАП лише перебувають на розгляді в суді.

За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти росії» та «Карелін проти росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Отже, суд не має права самостійно змінювати фабулу (опис правопорушення) у протоколі про адміністративне правопорушення на шкоду особі, оскільки це порушує принцип змагальності та право на захист. Фабула є викладом обвинувачення, яке має доводитися, а не самостійно коригуватися судом.

Суд першої інстанції перекваліфікуючи дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, взяв до уваги заяву командира взводу №1 роти №6 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції О.Саламахи, який склав протокол про адміністративне правопорушення серії ЄПР №517976 від 19.11.2025 року про те, що під час складання протоколу ним було допущено помилку в частині щодо кваліфікації адміністративного правопорушення.

Проте, як вже зазначено, згідно з наданим до суду відеозаписом з ПВР № 471390 на часі 22:55 год., працівник поліції озвучуючи суть адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , повідомив останньому, що його дії охоплюються саме адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки як зазначив поліцейський, він вже протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, є вчинення особою діяння повторно протягом року. Відсутність вищезазначеної кваліфікуючої ознаки виключає відповідальність саме за ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно довідки від УПП в Одеській області ОСОБА_1 протягом року не піддався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП.

З огляду вказану довідку, кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП є неправильною, оскільки в його діях відсутня кваліфікуюча ознака «повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті».

Таким чином, за наслідками дослідження матеріалів справи в сукупності, апеляційним судом встановлено, що зазначення працівником поліції в протоколі серії ЕПР1 №517976 від 19.11.2025 року відносно ОСОБА_1 , що він притягується за ч.2 ст.130 КУпАП, при цьому повідомляючи це особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що зафіксовано на відеозаписі з ПВР, не є суто технічною помилкою, яку можливо виправити відповідним рапортом.

Разом з тим, в розумінні вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Повноважень суду щодо зміни кваліфікації у справах про адміністративне правопорушення, КУпАП не передбачає.

Також Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказував, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, що призводить до зміни кваліфікації правопрушення безвідносно до того чи здійснюється така перекваліфікація з більш на менш сувору частину статті або статтю адже у протилежному випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд першої інстанції приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, перебрав на себе функцію обвинувачення та не звернув уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП не складався саме через помилкову кваліфікацію поліцейським дій водія за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а не через описку у нумерації статті 130 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, вбачається, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 280 КУпАП не з`ясував усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, тому постанову районного суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Левшакової Олесі Ігорівни задовольнити частково.

Постанову судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 22 грудня 2025 року скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити з підстави пункту першого частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 13.03.2026 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе