Справа № 761/1434/26
Провадження № 3/761/1070/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Міхєєвої І.М.

за участю секретаря судового засідання Широкової С.Е.

прокурора - Ониськів А.

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

представника особи, яка притягується - адвоката Проскурня Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, відносно,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Буча Київської області, з вищою освітою, працюючого на посаді ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченко, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або суб`єкт декларування), будучи ректором Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі - Університет) та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України від 14.10.2014 №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон №1700-VII) суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, усупереч із вимогами пунктів 3 та 7 частини першої статті 46 цього ж Закону подав завідомо недостовірні відомості у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (виправленої) унікальний ідентифікатор документа - https://public.nazk.gov.ua/documents/a3f1a40b-e612-4e8a-873f-6799cb745402 (далі - декларація), поданої 28.04.2024, на суму 660 440 грн. (шістсот шістдесят тисяч чотириста сорок) грн., що перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, а саме не зазначив цінне рухоме майно - легковий автомобіль «Volkswagen Golf», 2015 року випуску, який він використовував протягом звітного періоду на праві постійного безоплатного користування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

ОСОБА_1 , якого підтримав представник адвокат Проскурня Т.В., у судовому засіданні пояснив, що вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просив провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 1726 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Надав суду пояснення, що є аналогічними письмовим запереченням наданим його представником адвокатом Проскурня Т.В.

Представник ОСОБА_1 надала до суду письмові заперечення, які детальні проаналізовані судом.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на притягненні Бугрова В.А. до адміністративної відповідальності, заперечував щодо закриття провадження у справі, вважав, що вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі зібраними доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , адвоката Проскурня Т.В., думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що зібраними та дослідженими у справі доказами підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП, в частині недекларування легкового автомобіля «Volkswagen Golf», 2015 року випуску, який він використовував протягом звітного періоду на праві постійного безоплатного користування.

Так, як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 29.04.2021 №196-к «Про призначення на посаду ректора» призначений ректором Київського національного університету імені Тараса Шевченка строком на п`ять років з 30.04.2021 до 29.04.2026 як обраного за конкурсом на умовах, викладених в контракті.

29.04.2021 укладено Контракт №І-43 між Міністерством освіти і науки України в особі Міністра Шкарлета С.М., з однієї сторони, та ОСОБА_1 , іншої сторони, про те, що ОСОБА_1 призначається на посаду ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка на строк дії цього контракту (далі - Контракт).

Згідно із статутом Київського національного університету імені Тараса Шевченка (далі - Статут), затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 28.11.2022 №1061, Університет є юридичною особою публічного права, яка утворена у формі державної установи та належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

У Положенні про Міністерство освіти і науки України (далі - Міністерство), затвердженого Кабінетом Міністрів України від 16.10.2014 №630, Міністерство визначено центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 3.1 розділу 3 Статуту Міністерство освіти і науки України реалізує права та обов`язки уповноваженого Кабінетом Міністрів України органу стосовно Університету як центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, у підпорядкуванні та сфері управління якого перебуває Університет.

Частиною 2 статті 81 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 1.3 розділу 1 Статуту Університет фінансується за рахунок коштів державного бюджету, має права та обов`язки, які виникають з моменту державної реєстрації, і припиняються від дати внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про його припинення. Університет має самостійний баланс, відокремлене майно, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, офіційні бланки із гербом Університету.

Безпосереднє управління діяльністю Університету, відповідно до підпункту 6.1.1. пункту 6.1. розділу 6 Статуту, здійснює ректор.

Згідно зі статтею 1 Закону №1700-VII керівник юридичної особи публічного права є посадовою особою юридичної особи публічного права.

Отже, відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону №1700-VII ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, тобто суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, що передбачене частиною четвертою статті 1726 КУпАП.

Частиною першою статті 45 Закону встановлено, що Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з прикінцевими положеннями Закону №1700-VII особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Порядком заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Порядок), затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.03.2021 №449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 №987/36609, визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми після автентифікації у власному персональному електронному кабінеті у Реєстрі. До початку заповнення декларації суб`єкт декларування повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.

Декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік (виправлена), ОСОБА_1 подана 28.04.2024 о 20 год. 55 хв.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 46 Закону №1700-VII у декларації зазначаються відомості про, зокрема цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право. Згідно Порядку інформація зазначається у розділі 5 «Цінне рухоме майно (крім транспортних засобів)» декларації.

Такі відомості включають: дані щодо виду майна, характеристики майна, дату набуття його у власність, володіння або користування, вартість майна на дату його набуття у власність, володіння або користування; у разі якщо рухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо рухоме майно перебуває у володінні або користуванні, про власників такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відомості, зазначені у частині першій статті 46 Закону №1700-VII, подаються незалежно від того, знаходиться об`єкт декларування на території України чи за її межами. У декларації зазначаються також відомості про об`єкти декларування, передбачені пунктами 2-8 частини першої цієї статті, що є об`єктами права власності третьої особи, якщо суб`єкт декларування або член його сім`ї отримує чи має право на отримання доходу від такого об`єкта або може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти щодо такого об`єкта дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним.

Так, під час проведення повної перевірки поданої ОСОБА_1 декларації НАЗК встановлено, що суб`єкт декларування не зазначив відомостей про легковий автомобіль «Volkswagen Golf», 2015 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN-код) НОМЕР_1 , який він використовував протягом звітного періоду на праві постійного безоплатного користування.

Вказаний автомобіль належить на праві власності з 24.07.2018 сину суб`єкта декларування - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - ЄДРТЗ) та Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Під час повної перевірки також встановлено, що ОСОБА_1 маючи з 04.10.2022 у власності легковий автомобіль «Mitsubishi Outlander», 2022 року випуску (ідентифікаційний номер (VIN-код) НОМЕР_2 ), відомості про які вказано у цьому розділі декларації, суб`єкт декларування одночасно з цим транспортним засобом оформив поліси обов`язкового страхування цивільної відповідальності водіїв в Україні на легковий автомобіль «Volkswagen Golf», а саме: 28.06.2022 і 24.07.2023 він здійснив оплату страхових полісів в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Також встановлено, що відповідно до відомостей комплексної системи відеоспостереження міста Києва суб`єкт декларування користувався зазначеним транспортним засобом і в наступних звітних періодах.

Згідно з даними руху коштів по банківських рахунках за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, відкритих на ім`я як сина суб`єкта декларування - ОСОБА_2 , так і безпосередньо суб`єкта декларування, зокрема, в АТ КБ ПриватБанк» () і АТ «Ощадбанк» (), ОСОБА_2 за вказаний період жодного разу не здійснював безготівкових витрат на АЗС та за авто-паркування цього автомобіля, а суб`єкт декларування навпаки, - за період з лютого по грудень 2023 року, у тому числі 31.12.2023, постійно здійснював такі витрати: за надання йому послуг авто-паркування та за паливо (бензин/дизельне паливо) на АЗС, з-поміж інших, в мережі «WOG» і «OKKO», що також підтверджується відомостями, які надало ТОВ «Вест Петрол Маркет» (АЗС «WOG»). Зважаючи на те, що двигун власного автомобіля «Mitsubishi Outlander» суб`єкта декларування за технічними характеристиками - на бензині, то двигун автомобіля його сина «Volkswagen Golf» - на дизельному паливі, тобто це свідчить, що суб`єкт декларування розпоряджався як своїм власним, так і автомобілем сина.

При цьому згідно з даними, які надав Київський національний університет ім. Тараса Шевченка, суб`єкт декларування протягом 2023 року використовував закриту територію цього університету (вул. Васильківська, 110, м. Київ) для паркування свого власного автомобіля, за що сплачував відповідні суми грошових коштів на рахунок зазначеного університету.

Проте, відповідно до даних, які надали АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Автопарк Центр», суб`єкт декларування у 2023 році (з 01.01.2023 по 25.12.2023) одночасно здійснював сплату через реєстратор розрахункових операцій за приватні послуги погодинного паркування автомобіля, які надавало ТОВ «Автопарк Центр».

Згідно з відомостями, які надав Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, мінімальна ринкова вартість вказаного транспортного засобу станом на 01.01.2023 могла становити 660 440,00 гривень.

Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 6 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на суму 660 440,00 грн, чим не дотримав вимоги п. 3 ч. 1 ст. 46 Закону.

Слід зазначити, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції», декларуванню підлягають не лише об`єкти, що перебувають у власності, а й ті, що перебувають у володінні або користуванні, за умови наявності визначених законом часових критеріїв (станом на кінець звітного періоду або не менше половини днів протягом звітного періоду).

Тобто Закон України «Про запобігання корупції» не ставить виникнення обов`язку декларування у залежність від оформлення письмового договору, реєстрації права чи офіційного закріплення транспортного засобу за особою. Вирішальним є фактичне здійснення користування, тобто реальна можливість та систематичне використання майна.

Отже, для встановлення складу правопорушення достатнім є доведення фактичного користування транспортним засобом у визначеному законом обсязі, а не формального статусу страхувальника чи власника.

При цьому, право користування у розумінні вимог Закону є ширшим за відповідне поняття у цивільному законодавстві, зокрема, воно охоплює фактичне користування (можливість користування), навіть якщо воно не підтверджене юридичною підставою.

Суд наголошує, що ключовим аспектом для визначення права користування транспортним засобом в розумінні антикорупційного законодавства є можливість публічного службовця або членів його сім`ї протягом тривалого періоду (більше половини року) або станом на останній день звітного періоду (за умови що право володіння або користування виникло у суб`єкта декларування не менше ніж за 30 календарних днів, що передували останньому дню звітного періоду) використовувати чи зберігати за собою право користування певним об`єктом рухомого майна. Тобто, якщо суб`єкт декларування або член його сім`ї фактично користується транспортним засобом на постійній чи регулярній основі, незалежно від наявності формально оформленого речового чи зобов`язального права, відомості про такий об`єкт підлягають обов`язковому зазначенню в декларації.

Вказаний підхід зумовлений тим, що при застосуванні положень Закону визначальним є реальний зміст майнових відносин та фактична можливість публічного службовця та членів його сім`ї користуватися певним майном, а не виключно формально-юридичні підстави його набуття чи оформлення, оскільки обов`язок декларування спрямований на відображення фактичного майнового стану суб`єкта декларування та членів його сім`ї, що в свою чергу не може тлумачитися звужено або формалізовано.

Так, твердження ОСОБА_1 про те, що сплата страхових платежів «жодним чином» не підтверджує користування, є необґрунтованим, оскільки оформлення та оплата полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності свідчить про наявність у суб`єкта декларування інтересу в експлуатації транспортного засобу, підтверджує його участь у забезпеченні можливості законного використання автомобіля, що в свою чергу у сукупності з іншими доказами (витрати на пальне, паркування, дані відео-фіксації) формує систему взаємопов`язаних доказів.

Посилання суб`єкта декларування на те, що фотографії датовані 2025 роком і нібито не можуть підтвердити користування у 2023 році, є спробою підмінити предмет доказування.

Зокрема, якщо матеріалами перевірки встановлено систематичне користування транспортним засобом у наступних періодах, це свідчить про сталість фактичного користування, що підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами, а його твердження про «ознаки фальсифікації» є голослівними.

Слід відмітити, що суд критично ставить до заперечень ОСОБА_1 та його представника в частині отримання листа від Головного управління Національної поліції України в м. Києві щодо термінів зберігання відео та фото фіксації автомобілів в місті Києві на камерах безпеки.

Так, органи Національної поліції є лише користувачами зазначеної інформаційної системи, як наслідок не володіють повною інформацією. Відповідно до пункту 4.4 розділу ІІ Положення про комплексну систему відеоспостереження міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2018 №1195/5259, адміністратором вказаної системи є КП «Інформатика», а не ГУ НП в м. Києві. Таким чином, відповідь ГУ НП у м. Києві судом не береться до уваги, та визнається як неналежний доказ.

Суд звертає увагу, що інформація з фактами відео-фіксації (або фото) інформаційної системи міста Києва доводить систематичне користування суб`єктом декларування автомобілем сина навіть в наступні періоди.

Крім того, інформація ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» не спростовує висновків перевірки, оскільки підтверджує систематичні витрати суб`єкта декларування на пальне протягом 2023 року, фіксує операції у різних регіонах, підтверджує регулярність використання транспортного засобу.

Той факт, що заправка здійснювалась дизельним та бензиновим пальним, не виключає користування різними транспортними засобами.

Наявність окремої покупки бензину 31.12.2023 не спростовує загального висновку про систематичне користування автомобілем протягом звітного року, оскільки склад правопорушення визначається за критерієм користування не менше половини днів або станом на кінець періоду, а не за одним конкретним днем.

Також, слід зазначити, що надана ОСОБА_1 довідка про відпочинок у період з 31.12.2023 по 08.01.2024 не спростовує користування транспортним засобом протягом решти 2023 року, а також не виключає можливості використання іншого автомобіля членами сім`ї, відтак не має визначального значення для встановлення систематичного користування у звітному році.

Твердження ОСОБА_1 про те, що множинність оплат не підтверджує користування конкретним автомобілем, не враховує оцінки доказів у сукупності, оскільки факт одночасної сплати за паркування на території КНУ ім. Тараса Шевченка, приватні паркувальні послуги, у поєднанні з витратами на пальне та страховими платежами свідчить про активне використання суб`єктом декларування транспортного засобу.

При цьому відсутність ідентифікації конкретного автомобіля при оплаті не нівелює доказового значення регулярності та системності витрат.

Здійснення постійних витрат (сплата за авто-паркування) на автомобіль «Volkswagen Golf» 2015 року випуску, підтверджуються виписками з банківських рахунків суб`єкта декларування, а також ТОВ «Автопарк Центр». Суд критично ставиться до заперечень ОСОБА_1 та його представника в частині відповіді ТОВ «Автопарк Центр» щодо відсутності інформації про особу яка сплачувала за паркування автомобіля в місті Києві на спеціально відведених парко місцях. Так, сплата за паркування автомобіля підв`язується до автомобіля, а не особи яка за неї сплачує, а сплата саме суб`єктом декларування за паркування автомобіля підтверджується інформацією банківської установи рухом коштів по рахунку суб`єкта декларування.

Варто наголосити, що з огляду на положення ст. 252 КУпАП жоден із наведених доказів не оцінюється ізольовано - відповідно докази оцінюються в сукупності.

Ураховуючи викладене у сукупності, доводи ОСОБА_1 ґрунтуються на вибірковій оцінці окремих доказів, ігнорують принцип оцінки доказів у їх сукупності, не спростовують встановлених фактів систематичного користування транспортним засобом, а відтак не доводять відсутності складу адміністративного правопорушення.

На переконання суду факт систематичного або постійного користування суб`єктом декларування вказаного автомобіля був доведений під час повної перевірки декларації та збору доказів щодо наявності адміністративного правопорушення під час складання адміністративного протоколу.

Отже, суд встановив, що: транспортний засіб «Volkswagen Golf» 2015 року випуску, перебував у фактичному постійному користуванні суб`єкта декларування протягом 2023 року; користування мало системний характер; зазначений легковий автомобіль підлягав обов`язковому декларуванню; відомості про автомобіль «Volkswagen Golf» 2015 року випуску, у декларації суб`єкта декларування за 2023 рік відсутні.

Суб`єкт декларування фактично постійно (систематично) користувався легковим автомобілем «Volkswagen Golf» 2015 року випуску, вартістю 660 440 грн., в 2023 році, та не декларував вказаний транспортний засіб, як це передбачено статтею 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Суб`єкт декларування використовував закриту автостоянку на території Університете на якому зберігав власний автомобіль з метою його збереження, так як не мав місця постійного зберігання вказаного автомобіля.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкт декларування зобов`язаний зазначати у декларації відомості про: транспортні засоби, що перебувають у його власності; транспортні засоби, що перебувають у власності членів сім`ї; транспортні засоби, які перебувають у користуванні суб`єкта декларування або членів його сім`ї незалежно від форми правового титулу (оренда, позичка, довіреність, інше право користування).

Обов`язок декларування виникає не лише у випадку реєстрації права власності, а й за наявності фактичного користування транспортним засобом.

Суд вважає, що не декларування користування легковим автомобілем «Volkswagen Golf» 2015 року випуску, 660 440 грн. є адміністративним правопорушення, пов`язаним з корупцією за яке передбачено адміністративну відповідальність.

Так, повною перевіркою декларації встановлено мінімальну ринкову вартість легкового автомобіля «Volkswagen Golf» 2015 року випуску, в сумі 660 440 грн., що складає 218 прожиткових мінімумів працездатних осіб на початок 2023 та 2024 років.

Суд звертає увагу, що ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту не було піддано під сумнів вартість «Volkswagen Golf» 2015 року випуску, що в свою чергу доводить його вартість не менше 660 440 грн.

Таким чином враховуючи сукупність викладених фактів судом встановлено недекларування суб`єктом декларування легкового автомобіля «Volkswagen Golf», 2015 року випуску, який він використовував протягом звітного періоду на праві постійного безоплатного користування, на загальну суму 660 440 грн., що складає 218 прожиткових мінімум для працездатних осіб та є підставою притягнення суб`єкта декларування до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

В частині не декларування суб`єктом декларування своїх доходів та доходів своєї дружини у 2023 році від нерезидентів України (компенсація витрат за відрядження) суд вважає про відсутність порушень суб`єктом декларування вимог статті 46 Закону України «Про запобігання корупції».

Суд дослідив надані ОСОБА_1 та його представником документи щодо отримання компенсаційних виплат суб`єкту декларування та його дружині у зв`язку з їх виїздом за кордон у службових цілях (відрядження) - накази про відрядження його та його дружини, запрошення від Університетів, виписки з банківських рахунків ОСОБА_1 , листи КНУ ім. Тараса Шевченка, та вважає їх такими, які свідчать про відсутність порушень вимог закону суб`єктом декларування в цій частині. Так,

Так, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» та роз`яснень НАЗК щодо декларування не підлягають декларуванню доходи у вигляді коштів, одержаних як відшкодування або покриття витрат на службове відрядження, якщо таке відшкодування або покриття витрат здійснюється за рахунок коштів державного чи місцевого бюджету, коштів міжнародних міжурядових організацій, коштів міжнародної технічної допомоги, а також коштів організатора (співорганізатора) заходу, для участі в якому особа перебуває у службовому відрядженні (абз. 2 п. 7 ч. 1 ст. 46 Закону; п. 3 ч. 2 ст. 23 Закону).

Так само не декларується дохід у вигляді покриття третьою особою (наприклад, міжнародною організацією, державними органами іноземної держави тощо) витрат на участь суб`єкта декларування (члена його сім`ї) у заході (семінар, конференція, переговори тощо), що проводиться в іншому місті чи за кордоном (наприклад, оплата витрат на подорож до місця проведення заходу, проживання та харчування), за умови, що така поїздка оформлена у вигляді відрядження суб`єкта декларування чи члена його сім`ї.

Водночас, сума надміру витрачених коштів не може вважатися витратами на відрядження, вона є доходом та підлягає відображенню в розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації.

Таким чином суд вважає заперечення сторони захисту правомірними та як наслідок висновок щодо не декларування суб`єктом декларування своїх доходів та доходів своєї дружини в сумі 237 213,47 грн. таким, що не відповідає дійсності.

Відтак, оцінка наданих доказів у їх сукупності не дозволяє дійти до беззаперечного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП в частині не зазначення отриманого ним та його дружиною - ОСОБА_3 доходу у вигляді виплат (гонорарів) відповідно до умов цивільно-правових договорів (освітніх програм), а тому суд вважає за необхідне закрити провадження у цій частині, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Щодо порушення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 від 19.01.2026, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 та його представник посилається на те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення без урахування приписів ч. 2 ст. 254 КУпАП суперечить визначеним ст. 1 КУпАП завданням, оскільки «унеможливлює безпідставне тримання суб`єкта декларування під загрозою можливого притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі задля відповідного впливу на прийняття ним управлінських рішень».

Вказані доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що безпосередньо спростовуються наступним.

Частиною 4 ст. 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Днем виявлення правопорушення відповідно до вимог ч. 3 ст. 38 КУпАП необхідно вважати день, коли посадові особи, які у відповідності до вимог діючого законодавства мають право складати протокол про вчинення відповідного правопорушення, встановили або повинні були встановити обставини, які свідчили про наявність ознак адміністративного правопорушення в діях конкретної особи.

Аналіз положень ст. ст. 38, 254 та інших норм КУпАП дає підстави для висновку, що законодавець пов`язує початок обчислення строку з моментом, коли у діях особи встановлено та підтверджено склад правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 Закону у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи НАЗК складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду в порядку, визначеному НАЗК.

Крім того, зі змісту п. 5 розділу VI Порядку № 26/21 вбачається, що у разі виявлення за результатами проведення повної перевірки ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, складення протоколу щодо якого віднесено до компетенції інших органів, уповноважена особа, яка проводила повну перевірку, упродовж 5 робочих днів з наступного робочого дня за днем погодження довідки складає та підписує відповідний обґрунтований висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, у двох примірниках.

Після погодження обґрунтованого висновку його затверджує Голова НАЗК або заступник Голови НАЗК. Затверджений обґрунтований висновок разом із відповідними матеріалами засобами поштового зв`язку надсилається іншим відповідним спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції.

Згідно зі ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи Національного агентства складають протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 1724 - 1729 КУпАП, у частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, посади яких визначені у примітці до ст. 56 Закону. У всіх інших випадках протоколи про адміністративні правопорушення складають уповноважені на те посадові особи Національної поліції України.

Так, ураховуючи, що за результатами повної перевірки поданої ОСОБА_1 декларації встановлено, що у діях суб`єкта декларування вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП, НАЗК листом від 19.12.2025 №41-01/101943-25 направило до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за результатами проведеної повної перевірки декларації ОСОБА_1 .

Працівниками Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України за результатами розгляду матеріалів обґрунтованого висновку Національного агентства з питань запобігання корупції 19.01.2026 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 1726 КУпАП, який разом із матеріалами надіслано до Шевченківського районного суду міста Києва для розгляду справи по суті.

При таких обставинах днем виявлення адміністративного правопорушення у даній справі є 19.12.2025, тобто день складання НАЗК висновку щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, де заначено, що в діях суб`єкта декларування ОСОБА_1 встановлено, ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Отже, ураховуючи положення ч. 4 ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, на дату винесення постанови (з дня виявлення 19.12.2025 та з дня вчинення 28.04.2024) не спливли, тому підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутні.

При цьому, складення протоколу 19.01.2026 здійснено в межах строків притягнення до адміністративної відповідальності, визначених ст. 38 КУпАП, а тому жодних підстав для закриття провадження у справі з мотивів пропуску строків не має.

Зі змісту положень ст. 254 КУпАП, строк для складання адміністративного протоколу починає свій відлік після того, як в посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи винуватості у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій та отримання доказів.

Суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 19.01.2026 не свідчить про порушення ст. 254 КУпАП, якою передбачено складання протоколу з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, тобто коли у посадової особи, уповноваженої складати протокол, буде достатньо фактичних даних для висновку про наявність чи відсутність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, наявності всіх достатніх даних для заповнення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.

При цьому, складення протоколу про адміністративне правопорушення навіть з недотриманням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП не призводить до автоматичного визнання його недостовірним доказом, якщо інші докази у справі дозволяють встановити фактичні обставини події, зазначені у ньому.

Крім того, КУпАП не вказує на наслідки порушення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому вказані доводи не приймаються до уваги.

Щодо недотримання вимог до змісту протоколу про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 19.01.2026 відповідно до ст. 256 КУпАП було зазначено дату і місце його складання; посаду і прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (сторінка 1 протоколу), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що у протоколі цифровим способом зазначено суму 897 653,47 грн., тоді як у дужках прописом помилково наведено інше числове значення. За своїм змістом така невідповідність має ознаки технічної помилки (описки), оскільки конкретна сума 897 653,47 грн. чітко визначена цифровим способом і саме ця сума узгоджується з розрахунками, наведеними в обґрунтованому висновку та у Довідці за результатами повної перевірки.

В даному випадку визначальним є те, що зміст протоколу у сукупності з матеріалами справи дозволяє однозначно встановити, яку саме суму орган, який склав протокол, вважає такою, що відрізняється від достовірних відомостей. Твердження про неможливість встановити об`єктивну сторону правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи.

Отже, кваліфікуюча ознака складу правопорушення за ч. 4 ст. 1726 КУпАП визначена чітко та підтверджена належними доказами. Технічна неточність у словесному написанні суми не змінює її фактичного розміру та не впливає на юридичну оцінку діяння.

Більше того, відповідно до підходу, сформованого судами апеляційної інстанції та підтриманого Верховним Судом, формальні недоліки протоколу не є безумовною підставою для закриття провадження, якщо вони не перешкоджають встановленню фактичних обставин справи та не вплинули на можливість особи реалізувати своє право на захист.

Верховний Суд у постанові від 14.07.2020 у справі №808/353/17 заначив, якщо допущена контролюючим органом технічна помилка не призвела до порушення прав особи та не спростувала факту вчинення нею порушення, а також не вплинула на розмір застосованого штрафу, то така помилка не може бути самостійною підставою для скасування результатів перевірки.

З огляду на викладене, суд також вважає технічною помилкою і факт зазначення на 10 аркуші протоколу про адміністративне правопорушення фрази «не зазначення в декларації фотоелектричних панелей, вартість яких складає понад 100 прожиткових мінімумів». При цьому за переконанням суду така технічна помилка не призвела до порушення прав ОСОБА_1 та не спростувала факту вчинення ним адміністративного правопорушення в частині недекларування легкового автомобіля «Volkswagen Golf», 2015 року випуску.

Щодо посилання на норми законодавства, які передбачають відповідальність за адміністративне правопорушення

У поданих запереченнях представник ОСОБА_1 серед іншого також зазначає, що на 9-10 аркушах Протоколу міститься посилання на норми ст. 1726 КУпАП у редакції, що втратила чинність.

Разом з тим, особи, які ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» віднесено до суб`єкти декларування, подають декларації у строки, визначені ч. ч. 1-4 ст. 45 Закону.

12.10.2023 набрав чинності Закон України від 20.09.2023 №3384- IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено подання електронних декларацій під час дії воєнного стану та забезпечено функціонування антикорупційних механізмів, у тому числі фінансового контролю.

Так, зокрема, визначено обов`язок суб`єктів декларування подати щорічні декларації за 2021-2022 роки не пізніше 31.01.2024.

Крім того, у період з 01.01.2024 до 31.03.2024 включно суб`єкти декларування (за винятком осіб, які мають право на відтермінування) повинні були подати щорічні декларації за 2023 рік.

Декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік (виправленої), унікальний ідентифікатор документа - a3f1a40b-e612-4e8a-873f-6799cb745402, подана ОСОБА_1 , ректором Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 28.04.2024.

Станом на момент подачі декларації ОСОБА_1 (28.04.2024) відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування була передбачена ст. 1726 КУпАП в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №1576-IX від 29.06.2021. Зокрема, приміткою до цієї статті було передбачено, що відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Отже, на момент вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення його дії підпадали під відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

На момент виявлення правопорушення до ст. 1726 КУпАП було внесено зміни Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо підвищення відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення» №4496-IX від 17.06.2025.

Даний Закон набрав чинності 17.07.2025 та визначив, що відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, у протоколі №99 від 19.01.2026 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією міститься посилання на редакцію КУпАП, яка була чинною на момент вчинення правопорушення ОСОБА_1 тобто на момент подачі ним декларації.

Фактично в даному протоколі було встановлено, що сума недостовірних відомостей у декларації становить 897 653, 47 грн., що станом на 19.01.2026 перевищує 150 прожиткових мінімумів.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Отже, на момент складення протоколу сума декларування недостовірних відомостей у декларації за 2023 рік відповідно до примітки до ст. 1726 КУпАП вказує на наявність ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Місцем вчинення правопорушення в даному випадку є Київський національний університет імені Тараса Шевченка (вул. Володимирська, 64/13, м. Київ, 01601), оскільки ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного із корупцією, у зв`язку із його перебуванням на посаді ректора Університету, тому доводи представника ОСОБА_1 , що місцем вчинення адміністративного правопорушення є місце проживання суб`єкта декларування, суд не приймає до уваги.

Таким чином, за наслідками розгляду адміністративної справи, враховуючи сукупність викладених вище фактів, судом встановлено недекларування суб`єктом декларування ОСОБА_1 легкового автомобіля «Volkswagen Golf» 2015 року випуску, який він використовував протягом звітного періоду на праві постійного безоплатного користування, на загальну суму 660 440 грн., що складає 218 прожиткових мінімум для працездатних осіб та є підставою притягнення суб`єкта декларування до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд вважає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП, доведеною повністю.

Під час судового розгляду справи обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Відповідно до санкції статті 1726 КУпАП, за вказане правопорушення передбачено накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи обставини справи про адміністративне правопорушення, особу ОСОБА_1 , суд вважає що необхідною і достатньою мірою стягнення для останнього буде накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011, у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9-11, 23, 33, 38, 401, 1726, 221, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст 1726 КУпАП в частині не зазначення цінного рухомого майна - легкового автомобіля «Volkswagen Golf», 2015 року випуску, який він використовував протягом звітного періоду на праві постійного безоплатного користування, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині не зазначення отриманого ним та його дружиною - ОСОБА_3 доходу у вигляді виплат (гонорарів) відповідно до умов цивільно-правових договорів (освітніх програм), закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 1726 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Строк пред`явлення постанови до виконання становить три місяці з дня набрання постановою законної сили.

На постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана скарга до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя І.М. Міхєєва