Провадження №3/756/19/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха Оксана Олександрівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

29.06.2025 року о 00-10 год. в м. Києві по вул. Прирічній, 37, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW Х 1, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, зі згоди водія, проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу «Drager» Alcotest - 6820 ARHK - 0525, що зафіксовано на камеру 477746 (результат позитивний - 0,43 ‰), чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що протокол відносно нього складений з порушенням норм чинного законодавства, оскільки в матеріалах справи відсутні докази його керування транспортним засобом, а отже докази того, що він є суб`єктом адміністративного правопорушення у розумінні діючого законодавства, та мав проходити огляд на стан сп`яніння на вимогу поліцейського. Пояснив, що працівники поліції підійшли до припаркованого транспортного засобу, в якому він знаходився разом зі знайомою ОСОБА_2 , чекаючи на закінчення повітряної тривоги. Ві дійсно випив пляшку пива 0,5 л, поки сидів в автомобілі, керувати після цього не збирався, ОСОБА_2 мала їхати далі за кермом. Через хвилювання під час спілкування з поліцейськими погодився пройти огляд на місці зупинки та не наполіг на тому, що підстав для такого огляду не було, оскільки автомобілем він не керував після того як випив пиво. Також вважає, що під час проходження огляду для визначення стану сп`яніння міг мати місце накопичувальний ефект через те, що мундштук газоаналізатора не змінювали, а він дув у нього кілька разів. З результатом огляду він не погодився, проте працівники поліції не доставили його до медичного закладу для проведення огляду та склали щодо нього протокол.

Свідок ОСОБА_2 , допитана у судовому засіданні, пояснила, що 28.06.2025 вона разом із ОСОБА_1 та їх знайомими перебували на пікніку в Оболонському районі м. Києва. Ані ОСОБА_1 , ані вона алкогольних напоїв не вживали, оскільки ОСОБА_3 був за кермом. Коли почалась повітряна тривога, вони вирішили їхати додому, проте по дорозі додому зупинилися біля гаражів та вирішили дочекатися відбою. Чекаючи на закінчення тривоги, вони домовились з ОСОБА_1 , що той вип`є пива, яке узяв с собою, а вона в подальшому візьме керування транспортним засобом на себе. Сиділи в автомобілі приблизно 1 годину, коли до них під`їхав автомобіль патрульної поліції. Побачивши поліцейських вони вийшли з машини, щоб помінятися місцями, бо далі вона мала керувати автомобілем. Під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції одразу запитали в нього, чи вживав він алкоголь, та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що той погодився. Чи повідомляв ОСОБА_1 поліцейських про те, що не керував автомобілем після того, як випив пиво, їй не відомо, оскільки вона не була присутня поруч під час усього спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими.

Вислухавши ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа, у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху).

У відповідності до 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР України.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, відповідно до п.2.9 а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. п. 67, 68 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 9901/159/19 водій зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені Законом України «Про дорожній рух» і Правилами дорожнього руху, зокрема виконувати розпорядження поліцейського, яке він дає на підставі цих Правил чи інших нормативних актів. Одним з таких розпоряджень поліцейського є вимога пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Дотримання водієм транспортного засобу процедури проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції є його обов`язком.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.

В рішенні Європейського суду з прав людини у складі його Великої палати по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно норм, встановлених законами держави Україна.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП України передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок оформлення та вимоги до оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення за ст.130 КУпАП врегульовано Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої не в автоматичному режимі; нормативно-правовий акт № 1395 від 07.11.2015">Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395(далі - Інструкція № 1395); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція № 1452/735); та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 р. (далі Порядок №1103).

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок №1103).

Зокрема, пунктом 3 Порядку №1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я України (далі - МОЗ України) і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до положень п.2 розділу Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як роз`яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», із змінами і доповненнями, стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Згідно з п. п. 6, 7, 8 Порядку №1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Аналіз вказаних положень діючого законодавства дає підстави для висновку про те, що огляд водія для визначення стану алкогольного сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки - виявлення ознак сп`яніння проводиться лікарем у закладі охорони здоров`я в присутності поліцейського.

Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу, серед яких, є право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 (далі - Інструкція №1376).

Інструкцією №1376 встановлено порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначено порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції №1376 визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності, а положення Інструкції №1452/735 та Порядку №1103 - підстави та правила проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, у встановленому порядку в закладі охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішеннях ЄСПЛ, зокрема по справах «Коробов проти України» від 21.07.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на місці зупинки транспортного засобу для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного пристрою ««Drager» Alcotest - 6820 ARHK - 0525, результат огляду -0,43‰.

Подія правопорушення мала місце, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю наступними доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 375732 від 29.06.2025, в якому зазначено про факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Протокол сумніву у суду не викликає, оскільки складений відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом суд не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час судового розгляду та спростовуються сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи.

Так, з переглянутого відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції убачається, що на місці події ОСОБА_1 жодного разу не зазначав про те, що він не керував транспортним засобом, а лише пояснював, що він не керував автомобілем по «дорозі загального користування» (02:40 хв.), щойно виїхав з путівця та зупинився, побачивши поліцейських, не хотів, щоб по неасфальтованій дорозі керувала дівчина. З відео (00:25 хв.) також вбачається, що, коли під`їхали поліцейські, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з борку місця водія.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції 2, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Разом з тим, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД ЕПР1 № 375732 від 29.06.2025 ОСОБА_1 у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті правопорушення» лише зазначив, що зобов`язується не керувати транспортним засобом. При цьому, ОСОБА_1 протокол підписав, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заявляв про невідповідність внесених даних до протоколу. Даних про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції матеріали справи не містять.

У протоколі зазначено про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, положень ст. 268 КУпАП. Своїм підписом водій ОСОБА_1 підтвердив, що зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав.

З урахуванням наведеного, вказаний протокол сумніву у суду не викликає, оскільки складений відповідно до вимог статей 254, 256 КУпАП.

- відеозаписом з місця правопорушення, долученим до матеріалів справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 виходить з боку водійського сидіння, фари увімкнені та на запитання поліцейських про те, чому він не продовжує подальший рух, ОСОБА_1 відповів, що він тільки виїхав з путівця та на знаки поліцейських проїхати далі не відреагував, оскільки хвилювався (відео 00:25 хв.). З переглянутого відеозапису чітко вбачається, що свідок ОСОБА_2 виходить з автомобіля з боку пасажирського сидіння. На питання працівників поліції про те, чи вживав він алкоголь, ОСОБА_1 повідомив, що випив пиво, а тому було прийнято рішення помінятись з ОСОБА_2 місцями, а також зазначив, що їхав не по «дорозі загального користування» (відео 01:33 хв.). У зв`язку з чим ОСОБА_1 було роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння та запропоновано пройти такий огляд (відео 02:19 хв.), на що ОСОБА_1 погодився.

Після чого поліцейськім проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння (відео 01:17:54 хв.), про результат якого - 0,43‰ повідомлено останньому. Вказаний результат ОСОБА_1 не заперечувався. При цьому, працівником поліції повідомлено про можливість пройти огляд у лікаря-нарколога, у разі незгоди з отриманим результатом (відео 01:19:27 хв.), проте ОСОБА_1 не висловив бажання пройти огляд у медичному закладі та погодився зі складанням протоколу відносно нього.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності.

Разом з тим, пояснення свідка ОСОБА_2 , як і пояснення ОСОБА_1 , надані у судовому засіданні, вказаному критерію не відповідають та мають суперечливий характер. Так, свідчення про те, що останній вжив алкоголь вже після того, як вони вирішили дочекатися відбою тривогу, спростовуються переглянутим відеозаписом, зокрема поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими поліцейським, під час яких він зазначає, що випив лише 0,5 л пива, та з моменту вживання вже пройшло більше двох годин (відео 01:35 хв.), оскільки з його слів почав вживати о 20:30 год., а до того, як підїхали поліцейські, і ОСОБА_1 і свідок зазначили, що просиділи в автомобілі приблизно 1 годину. Водночас, суд звертає увагу, що згідно з історією повітряних тривог у Києві внаслідок російської військової агресії, доступної за посиланням: https://kyiv.digital/storage/air-alert/stats.html, початок повітряної тривоги на території м. Київа 28.06.2025 зафіксовано о 22:38 год., що спростовує показання свідка та водія ОСОБА_1 про те, що він вживав алкоголь вже після початку тривоги та після цього не керував автомобілем.

Інші доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Аналізуючи вказані докази суд приходить до висновку, що працівники поліції діяли у межах повноважень та відповідно до вимог Інструкції № 1452/735, докази, що містяться в матеріалах справи, повністю узгоджуються між собою та підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, мала місце, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доведена повністю.

Суд враховує, що велика кількість дорожньо-транспортних пригод з тяжкими наслідками відбуваються саме через нехтування учасниками дорожнього руху Правилами дорожнього руху, особливо у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Безпека руху це зобов`язання водія не тільки по відношенню до себе, але й до інших учасників руху, оскільки порушення учасниками дорожнього руху правил безпеки руху, як правило, призводить до непередбачуваних наслідків, зокрема загрози життю та здоров`ю громадян, пошкодження майна тощо.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи викладене, для запобігання вчиненню нових правопорушень та виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, суд вважає можливим застосувати до правопорушника адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 33, ч.1 ст.130, 251, 252, 268, 260, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя О.О. Тиха