Справа № 642/8426/25
Провадження № 3/642/151/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 р. м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судду Балабая С.С.,

за участю секретаря судового засідання Ажиппо О.О.,

особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 адвоката Горобій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Холодногірського районного суду м. Харкова вищезазначений адміністративний матеріал надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 547007 від 21.12.2025 встановлено, що 21.12.2025 о 16 год. 13 хв. у м. Харкові по вул. Полтавський Шлях поблизу буд.188Б водій керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНР ХОР ОКНЛ за адресою м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. Велась відеофіксація 471774, 471181.

Захисником ОСОБА_1 адвокатом Горобій Т.В. засобами електронної пошти надано клопотання про закриття провадження по справі. Мотивоване тим, що зупинка транспортного засобу була здійснена з порушенням вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», без належного обґрунтування та без надання доказів наявності законних підстав для такої зупинки; процедура огляду на стан сп`яніння не відповідала вимогам ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативно-правових актів, зокрема, огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів взагалі не пропонувався, а направлення до закладу охорони здоров`я здійснювалося з порушенням встановленого порядку; працівниками поліції не було належним чином роз`яснено обов`язок проходження огляду, натомість зазначалося про його добровільність; фактична відмова від проходження огляду відсутня, оскільки особа висловлювала готовність пройти медичний огляд, що підтверджується відеозаписом; матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності у особи ознак стану сп`яніння; а також результати самостійно пройденого медичного огляду спростовують наявність будь-якого стану сп`яніння. У сукупності наведені обставини свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився. Пояснив, що після роботи прямував додому, коли його було зупинено працівниками поліції. Під час спілкування поліцейські зазначили, що він має втомлений вигляд, після чого запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, роз`яснивши, що це є його право і він може відмовитися від проходження огляду, а у разі відмови буде складено протокол із зазначенням відповідної обставини.У зв`язку з тим, що він прямував до м. Люботин, де проживає, та був втомлений після робочого дня, він відмовився від проходження огляду. При цьому працівники поліції не повідомляли йому про наявні ознаки наркотичного сп`яніння, про які він дізнався лише з протоколу. Також зазначив, що тремтіння рук у нього відсутнє, а працівники поліції жодним чином не перевіряли реакцію його зіниць на світло та не здійснювали інших дій для встановлення ознак сп`яніння.Під час складання протоколу ОСОБА_1 , перебуваючи у власному автомобілі, зателефонував своєму адвокату, яка роз`яснила йому, що проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком, а відмова від його проходження тягне за собою адміністративну відповідальність у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Також адвокат порадила йому повідомити працівників поліції про згоду пройти відповідний огляд.Після цього ОСОБА_1 підійшов до працівників поліції, які перебували у службовому автомобілі та складали протокол, і повідомив про свою згоду пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Однак працівники поліції відмовили йому, зазначивши, що протокол уже складається, а про свою згоду він має право повідомити в суді.Після складання протоколу працівники поліції вручили ОСОБА_1 його копію та залишили місце події. Надалі він повторно зв`язався зі своїм адвокатом, повідомивши, що йому було відмовлено у проходженні огляду, у зв`язку з чим адвокат порадила самостійно звернутися до медичного закладу.Виконуючи зазначену рекомендацію, ОСОБА_1 одразу звернувся до закладу охорони здоров`я та пройшов медичний огляд, за результатами якого встановлено, що стану наркотичного сп`яніння у нього не виявлено. Просив суд закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Горобій Т.В. у судовому засіданні просила закрити провадження у справі за відсутності складу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП за підстав зазначених у її клопотанні про закриття провадження у справі.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, встановив наступне.

Згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у її релевантному зв`язку із нормами Закону чинними на момент вчинення правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Суб`єктами правопорушень, передбачених ст.130 КУпАП, є водії транспортних засобів та судноводії.

Згідно п. 1.10 ПДР України зазначається, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на нього спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що рухається за допомогою двигуна.

Відповідно до практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду слідує, що будь-який транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Вищезазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду №278/3362/15-к від 01.03.2018.

Статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, встановлений чіткий алгоритм дій щодо проведення огляду водія на стан алкогольного ( іншого ) сп`яніння і оформлення його результатів.

Відповідно ч.ч. 2-4 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

З досліджених у судовому засіданні відеозаписів з реєстратору та бодикамер поліцейських слідує, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції під час керування ним транспортним засобом. Про наявні в нього ознаки наркотичного сп`яніння зазначені в протоколі співробітники поліції ОСОБА_1 не повідомили, лише зазначили, що він має втомлений вигляд. Під час спілкування з поліцейськими у ОСОБА_1 були відсутні будь-які об`єктивні ознаки наркотичного сп`яніння. Зокрема, при наданні телефону та посвідчення водія у нього не спостерігалося тремтіння рук, рухи були впевненими та скоординованими. Крім того, працівниками поліції не проводилась належна перевірка стану зіниць ОСОБА_1 , а саме не здійснювалось освітлення очей ліхтариком з метою встановлення їх реакції на світло.

Отже, суд доходить висноку про відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та, відповідно, відсутність підстав у співробітників поліції вважати, що він перебував у стані сп`яніння.

Крім того, з записів з бодікамер, досліджених у судовому засіданні, вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що він має право відмовитись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_2 сприймаючи відмову від проходження відповідного огляду, за таких обставин вважав, що він скористувався своїм правом та відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. При цьому, суд зазначає , що проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком, а не правом водія транспортного засобу відповідно до п. 2.5 ПДР України.

Суд вважає, що працівники поліції шляхом введення в оману ОСОБА_1 щодо наявності у нього права щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння спонукали його висловити відмову від огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому не роз`яснили йому належним чином наслідки відмови від огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим штучно створили умови для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП внаслідок відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, що є неприпустимим.

Також, з досліджених у судовому засіданні відеозаписів з бодикамер вбачається, що під час складення працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 звернувся до них та повідомив про згоду пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, однак в цьому його було відмовлено.

Отже, суд приходить до висновку, що пояснення ОСОБА_1 щодо обставин інкримінованого йому адміністративного правопорушення відповідають дослідженим у судовому засіданні, долученим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписам з бодикамер співробітників поліції.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення звернувся до КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», де 21 грудня 2025 року о 18 годині 15 хвилин пройшов медичний огляд. За результатами огляду. Так, відповідно до дослідженої у судовому засіданні виписки № 1387 із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 було проведено обстеження останнього на стан наркотичного сп`яніння (токсилогічне дослідження № 2715), наркотичних, психотропних та інших речовин у нього не виявлено, ознак наркотичного сп`яніння не виявлено, тверезий.

Таким чином, з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що у ОСОБА_1 під час зупинки транпортного засобу під його керуванням співробітниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння були відсутні, при спілкуванні з працівниками поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення він погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я на стан наркотичного сп`яніння.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72),«Озтюрк проти Німеччини»(«Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

У своєму рішенні від 10.02.1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У відповідності із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Крім того, слід звернути увагу на те, що Верховний суд під час розгляду справ дійшов усталеної практики щодо застосування принципу презумпції невинуватості під час розгляду справ, а саме те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Оцінивши усі наявні у справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 130 ч.1, 245, 247 ч. 1 п. 1, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя С.С. Балабай