Справа №727/94/26
Провадження №3/727/173/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Бойко М.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ст.126 ч.5 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

У відповідності до протоколу серії ЕПР1 №553529 від 29.12.2025 року ОСОБА_1 29.12.2025 року, о 06:05 год., в м. Чернівці, по вул.Конституційній, 86 керував автомобілем "Ауді А4", д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Правопорушення ним вчинено повторно протягом року, оскільки ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності постановою серії ЕНА№4599723 від 28.04.2025 року за ч.2 ст. 126 КУпАП. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1 а Правил Дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КпАП України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином : за допомогою смс-повісток, згода на отримання яких наявна в матеріалах справи (а.с.4). Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи, є її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав. Присутність особи згідно статті 268 Кодексу України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КпАП України, не є обов`язковою.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Водночас, 02.03.2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Новіков О.П .подав до суду письмове клопотання, в якому просив розгляд справи 02.03.2026 року проводити без його участі та участі ОСОБА_1 .

09.02.2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Новіков О.П. подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КпАП України, на обґрунтування якого зазначив наступне. У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 553529 від 29.12.2025 року зазначено про повторність вчинення ОСОБА_1 правопорушення протягом року з посиланням на постанову серії ЕНА № 4599723 від 28.04.2025 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, проте у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази набрання зазначеною постановою законної сили, отже, станом на 29.12.2025 року ОСОБА_1 юридично вважався особою, яка не притягувалася протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що виключає можливість кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Також, захисник звертає увагу на те, що зазначене в протоколі інспектором вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, «ніколи не отримувавши посвідчення водія відповідної категорії», проте таке твердження є недостовірним та спростовується постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.05.2023 року у справі № 713/700/23, якою ОСОБА_1 було визнано винним за ч. 1 ст. 130 та за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. З довідки УПП вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 видавалося посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке мало статус «вилучений» у зв`язку з виконанням судового рішення. Отже, твердження про те, що особа ніколи не отримувала посвідчення водія, не відповідає дійсності.

Адвокат також зазначив, що строк позбавлення права керування, визначений постановою суду від 08.05.2023 року, закінчився у травні 2024 року. Таким чином, станом на 29.12.2025 року ОСОБА_1 не перебував у статусі особи, позбавленої права керування транспортними засобами. Крім того, у протоколі не наведено чіткої законної підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами пункту 2.1а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії ЕНА №4599723 від 28.04.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400, 00 грн. Доказів про скасування постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП на момент розгляду даної справи ОСОБА_1 не надано, отже, вона набрала законної чили та є чинною.

З довідки про отримання (неотримання) особою посвідчення водія вбачається, що посвідчення водія НОМЕР_2 вилучене.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене повторно після накладення адміністративного стягнення, віднесене до грубих порушень правил безпеки руху, які вчинені навмисно і свідчать про підвищену суспільну шкідливість у зв`язку з чим і передбачена сувора відповідальність в порівнянні з іншими правопорушеннями.

Твердження сторони захисту про те, що у протоколі не наведено чіткої законної підстави для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. (п. 2,3 ч. 1,ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. N 1456, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Крім того, як вбачається з постанови серії ЕНА №6427925 від 29.12.2025 року ОСОБА_1 29.12.2025 року, о 06:05 год. керуючи транспортним засобом "Ауді А4", д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги дорожнього знаку 3.2 з додатковою табличкою 7.12, тобто порушив п.8.4 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, за яке на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Таким чином, зупинка ОСОБА_1 була здійснена за порушення останнім п.8.4 в ПДР України та є законною.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративнгого правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КпАП України, доводиться письмовими матеріалами справи, які були досліджені в судовому засіданні, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення року серії ЕПР1 №553529 від 29.12.2025 року, довідкою про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, довідкою про повторність вчинення адміністративного правопорушення, постановою серії ЕНА №4599723 від 28.04.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 126 КУпАП; відеозаписами з бодікамер працівників поліції, долученими до матеріалів справи .

Вищезазначені докази є достатніми для висновку про те, ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1. «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, тобто керував тавтомобілем не маючи права керування таким транспортним засобом, будучи особою, яка протягом року вчинила правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому дії останнього правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП України, оскільки у них наявна повторність.

Інші доводи сторони захисту формальними та не спростовують висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи викладене, вважаю за доцільне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням його права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої за ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення буде доцільним та достатнім у даному випадку.

Санкцією ст.126 ч.5 КУпАП також передбачено оплатне вилучення транспортного засобу.

Проте, враховуючи, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , належить ОСОБА_2 , тобто іншій особі, а не правопорушнику, підстав для застосування стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу у даному випадку не вбачається.

Згідно ст. 40-1 КпАп України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 22, 126 ч.5, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років (Отримувач штрафу: Чернівецьке ГУК/Чернівецька область/21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN) UA0024001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн .(Отримувач: Чернівецьке ГУК Чернівецька ТТ 22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37836095, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0024405, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір Шевченківський рай суд м. Чернівці.

Роз`яснити особі, до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання - протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя М.Є. Бойко