Дата документу Справа № 333/7218/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/401/26Головуючий у 1-й інстанції Михайлова А.В.
Єдиний унікальний №333/7218/25Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бубнова Дмитра Юрійовича на постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 27.07.2025 року о 02 год. 25 хв. по вул.Очаківській, 1-В у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Seat Ibiza» д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Бубнов Д.Ю. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивував тим, що судом першої інстанції допущено формальний підхід до розгляду справи, не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах провадження доказам, внаслідок чого було винесено незаконне рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону. Фабула протоколу містить відомості про відмову ОСОБА_1 від повного медичного огляду, що не відповідає нормативно визначеному складу інкримінованого в рамках даної справи адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 не оголошувались відомості та не вручались примірники протоколу про адміністративне правопорушення, акта огляду на стан сп`яніння, а також направлення до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду. Апелянт зазначає про часові розбіжності у даному направленні та на відеозаписові події.

Працівниками поліції не дотримано вимог щодо фіксування засобами відеозапису всіх обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та не залучено двох свідків.

Матеріали провадження доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Уповноваженими особами спеціально створено умови для вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Вказане, на переконання апелянта, у сукупності тягне за собою недопустимість усіх зібраних доказів.

У судове засідання апеляційного суду захисник ОСОБА_2 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено шляхом доставлення повістки в електронному вигляді до електронного кабінету в системі «Електронний суд», за допомогою якого ним було подано апеляційну скаргу.

До початку апеляційного розгляду від захисника Бубнова Д.Ю. надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 не заперечував проти апеляційного розгляду за відсутності захисника, тому з огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП, неявка захисника до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутності в судовому засіданні.

Заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №403850 від 27.07.2025 року відносно водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння; огляд за допомогою спеціального технічного засобу не проводився у зв`язку із відмовою водія;

- направленні на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 27.07.2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія від його проходження;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Заперечення апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Зібрані докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП.

Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція №1452/735"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, озвучено водієві та викладено у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції №1452/735 ознак було оголошено ОСОБА_1 вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.

При цьому обставин, які би завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, судом не встановлено.

Зі змісту дослідженого судом відеозапису вбачається наявність у ОСОБА_1 такої ознаки алкогольного сп`яніння, як порушення мови, а також змістом відео зафіксовано, що поведінка водія очевидно не відповідала обстановці, адже під час оголошення працівником поліції правових наслідків відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння з подальшим роз`ясненням водієві його прав та обов`язків останній на дії уповноваженої особи взагалі не реагував, продовжуючи при цьому телефонну розмову.

Із відеозапису також встановлено, що ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо керування ним транспортним засобом. Водій перебував біля автомобіля, надав працівникам поліції документи на вказаний транспортний засіб та факт керування абсолютно не заперечував. На відеозаписові зафіксовано, як ОСОБА_1 пояснив, що він їде до свого товариша. На інших осіб, як на водія ОСОБА_1 не вказував. Навпаки останній деталізував напрямок свого руху на даному транспортному засобі. На запитання працівника поліції щодо вживання алкогольних напоїв водій надав стверджувальну відповідь та зазначив: «Та було діло».

Апеляційний суд відзначає, що ОСОБА_1 перебував біля автомобіля «Seat Ibiza» д.н.з. НОМЕР_1 на пункті пропуску в напівоголеному виді на значній відстані від місця свого проживання в комендантську годину, що додатково свідчить про те, що на дане місце він прибув саме на даному автомобілі.

У зв`язку з наведеним у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини мали місце, і що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Seat Ibiza» д.н.з. НОМЕР_1 на момент його зупинки по вул.Очаківській, 1-В у м.Запоріжжі.

Слід також відмітити, що на відеозаписові події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність складу та події передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення та винності ОСОБА_1 у його вчиненні.

З огляду на положення ст.266 КУпАП присутність свідків за таких обставин була непотрібна.

Посилання апелянта про розбіжності між часовими позначеннями у направленні водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я та на відеозаписові з нагрудної камери поліцейського, як на підстави для визнання вказаного документу недопустимим доказом винуватості ОСОБА_1 та скасування постанови суду першої інстанції жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ніким не спростовано того факту, що зафіксовані на відео події відбувалися в дійсності.

Застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, прямо передбачено ст.40 Закону України «Про національну поліцію». Відеозапис події містить має істотне значення для правильного вирішення даної справи.

Тому деякі незначні розбіжності у часі оформлення направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану сп`яніння в цілому не спростовують висновків суду про наявність в діях водія складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою з дотриманням вимог ст.256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року.

В ньому зазначено дату та місце його складання, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, у зазначеному протоколі детально викладено суть адміністративного правопорушення та вказано нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, вказано пункт ПДР, вимог якого не дотримався водій.

Деталізація у протоколі про адміністративне правопорушення виду огляду (повний медичний), від проходження якого у встановленому законом порядку відмовився водій, не свідчить про відсутність в діях останнього складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Більш того, відомості вказаного процесуального документа не є єдиним доказом у даному провадженні, адже судом першої інстанції враховано сукупність усіх зібраних доказів та обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Наявне в матеріалах провадження направлення водія ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 27.07.2025 року оформлено згідно зразка, встановленого Додатком 1 до Інструкції №1452/735.

У зазначеному документі містяться всі регламентовані даним підзаконним нормативним актом реквізити, натомість вимоги щодо його вручення водієві чинними нормами КУпАП та Інструкції №1452/735 не передбачено.

Долучений до протоколу про адміністративне правопорушення акт огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, крім відомостей про виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, містить дані про те, що такий огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія від його проходження.

Щодо доводів апеляційної скарги про невручення ОСОБА_1 акта огляду, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.2 п.10 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Відтак, вимогами вказаного підзаконного акта прямо передбачено випадки обов`язкового вручення примірника акта огляду водієві, зокрема, у разі встановлення стану сп`яніння.

Натомість в рамках даного провадження стан сп`яніння водія не встановлювався, адже останній від проходження відповідного огляду у встановленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_1 на врученні йому оформлених матеріалів не наполягав. Як вже зазначалося, після зафіксованої відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння поведінка останнього характеризується пасивністю та ігноруванням подальших дій уповноваженої особи.

Апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх ймовірної протиправної поведінки, яка нібито мала місце 27.07.2025 року під час зупинки транспортного засобу.

Відтак аргументи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

У контексті наведених обставин не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, доводи апеляційної скарги про скасування судового рішення на зазначених у них підставах.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення за вчинене ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху за своїм видом та розміром узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, а також відповідає передбаченій ст.23 КУпАП меті стягнення - вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, та запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Бубнова Дмитра Юрійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар