Житомирський апеляційний суд
Справа № 278/102/26Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І.
Категорія 130Доповідач Миколайчук П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 рокум. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.

із секретарем Журавською Д.П.

з участю ОСОБА_1 ,

захисників Грабчука О.В., Башинського С.Ф.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20.01.2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.01.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Відповідно до постанови, 06.01.2026 року о 14 год. 09 хв. в с. Кам`янка, по вул. Арзамакіна 64 Житомирського району, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на визначення наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Суть апеляційної скарги

На постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20.01.2026 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилається на те, що судом не взято до уваги наступне:

1. Відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння свідчить про відсутність підстав у поліцейського ініціювати процедуру огляду. За реальної відсутності ознак сп`яніння та заперечення ОСОБА_1 таких ознак поліцейський не мав права ініціювати процедуру огляду водія без фіксації ознак сп`яніння (із залученням незацікавлених свідків). Згідно з картою виїзду швидкої допомоги, ознак сп`яніння лікарями у ОСОБА_1 не виявлено.

2. Згідно з відеозаписами, направлення ОСОБА_1 на огляд не складалося. Наявне в матеріалах справи направлення датоване 06.01.2026 року о 14 год. 20 хв., коли поліцейські, згідно відеозапису події, спілкувалися з ОСОБА_1 . Крім того, в направленні відсутній підпис водія. Це свідчить, що у встановленому порядку ОСОБА_1 не направили до медичного закладу на огляд.

3. У діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП через відмову поліції доставити його до медзакладу для огляду.

4. Безпідставність і відсутність доказів правомірності зупинки ОСОБА_1 . Інформація про відсутність полісу страхування в базі МТСБУ або в іншій базі не може бути підставою для зупинки автомобіля.

На підставі викладеного, просив постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Позиції учасників справи

В судовому засіданні 18.02.2026 року ОСОБА_1 та його захисники Грабчук О.В., Башинський С.В. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, додатково пояснили, що працівники поліції не врахували стан здоров`я ОСОБА_1 , його психо-емоційний стан, що призвело до загострення хвороби і лише втручання лікарів швидкої допомоги запобігло тяжких наслідків. Поведінка працівників поліції при оформленні адмінматеріалів носила елементи знущання. Поліцейські поспішно не до кінця склали протокол, не роз`яснили наслідки відмови від проходження огляду та не видали направлення для самостійного проходження огляду на стан сп`яніння. Відеофіксація доводила, що відмови від огляду не було, а ОСОБА_1 сам вимагав доставити його в наркодиспансер для проведення огляду. Виникненню даної конфліктної ситуації сприяло те, що ОСОБА_1 06.03.2022 року відвозив свою сім`ю в західну область України і в м. Тернополі його на блокпосту зупинив поліцейський патруль і після «бесіди» із поліцейськими він потрапив до реанімації з інсультом, у зв`язку з чим отримав інвалідність. Після того, як поліцейський 06.01.2026 року блимнув водію ліхтариком в очі, звинувативши його у вживанні наркотичних засобів, у нього знову різко піднявся тиск, тому він просив поліцейських викликати швидку. Проте, поліцейські не виконали свій професійний обов`язок та не викликали швидку, не надали першу допомогу. Також захисник Башинський С.В. вказував, що ОСОБА_1 надивився відповідного контенту в мережі Інтернет та вів себе на місці події викликаюче, однак така емоційна поведінка водія не мала б вплинути на поліцейських так, що останні порушили порядок оформлення матеріалів, як це сталося. ОСОБА_1 вказав, що через раптове погіршення почуття не контролював свої емоції, наполягав на допомозі, після чого був готовий їхати на огляд, також вибачився за свої слова, зафіксовані на відео.

Мотиви та висновки апеляційного суду

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали та докази, наявні в адміністративній справі, зміст постанови суду першої інстанції відповідно до вимог ст.294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Статтею 49 Конституції України закріплено право кожного на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, зокрема, надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає всіх можливих заходів для надання домедичної допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного діяння підтверджується сукупністю досліджених доказів.

Зокрема, на відеозаписі з бодікамери поліцейського, який в силу ч. 2 ст. 266 КУпАП є достовірним доказом, зафіксовано, як поліцейськими був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за відсутність полісу обов`язкового страхування на керований ОСОБА_1 автомобіль. При цьому поліцейськими було повідомлено ОСОБА_1 про порушення ним ПДР, за яке його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. В ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 поводив себе підозріло, зокрема, ігнорував вимогу поліцейських пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сперечався із ними, у зв`язку із чим поліцейськими було висловлено припущення про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, при цьому було оголошено про наявність ознак такого сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_1 спочатку погодився, але у подальшому у категоричній формі відмовився від проходження такого огляду.

Однак, з даними висновками суд апеляційної інстанції не погоджується.

Так, на відеозаписі з бодікамери поліцейського зафіксовано, як поліцейськими був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю полісу обов`язкового страхування на керований ОСОБА_1 автомобіль. При цьому поліцейськими було повідомлено ОСОБА_1 про порушення ним ПДР, за що його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. В ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 дійсно поводив себе підозріло, зокрема, ігнорував вимоги поліцейських, сперечався із ними, у зв`язку із чим поліцейськими було висловлено припущення про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, при цьому було оголошено про наявність ознак такого сп`яніння, та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі. ОСОБА_1 заперечував наявність ознак наркотичного сп`яніння та повідомляв, що має інвалідність, що у нього високий тиск. Спочатку водій погодився пройти огляд, але у подальшому (після відмови працівників поліції привезти його після огляду на місце зупинки до автомобіля) відмовився. Однак, коли поліцейський повідомив, що за відмову від огляду відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 категорично заперечив відмову від огляду. Працівник поліції, незважаючи на заперечення ОСОБА_1 проти відмови від огляду, продовжив складати протокол про адміністративне правопорушення.

О 14 год. 38 хвилин ОСОБА_1 звернувся до поліцейського з повідомленням, що у нього піднявся тиск та вимогою викликати швидку допомогу, оскільки у нього трусяться руки і він не може викликати її сам. Після відмови працівника поліції, водій сам зателефонував та викликав швидку допомогу.

О 14 год. 39 хв. поліцейський Котенко повідомив напарнику, що ОСОБА_1 викликає собі швидку допомогу.

ОСОБА_2 о 14 год. 44 хв. повідомив: «Мені дуже погано, я нічо не соображаю зара приїде скора, дасть укола і зачитаєш мені права, зара я не соображаю, у мене високий тиск», на що поліцейський уточнив: «Ви хочете, щоб ми трошки почекали?». З цього приводу водій відповів ствердно.

О 14 год. 58 хв. приїхала карета швидкої допомоги. Лікарем було встановлено попередній діагноз: гостра реакція на стрес, гіпертонічний криз неускладнений. Після надання допомоги лікарем швидкої допомоги, о 15 год. 23 хв. ОСОБА_1 звернувся до поліцейських: «А тепер поїхали, мені стало краще, їдем в диспансер?», на що йому відповіли: «Ні, відносно вас складені матеріали, я не знаю, що лікарі там вам давали, ви на неодноразову вимогу відмовились, відносно вас складені матеріали». Також, додали, що ОСОБА_1 зупинили о 14 годині і вже пройшло півтори години і що «ми ж не можемо з вами постійно стоять і вам то одне, то друге, то третє», «ми майже годину з вами спілкувалися», «ви дочекалися, коли освідування буде незаконне і ви зараз вимагаєте, щоб вас завели».

Тобто, хронологія подій вказує, що ОСОБА_2 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в лікарняному закладі, але висловив вимогу про надання йому медичної допомоги. Така допомога була йому надана в короткі строки, які дозволяли продовжити процедуру огляду в медзакладі, на чому водій і наполягав.

Крім того, на відеозаписі о 15 год. 08 хв. видно, що складене направлення на огляд лежить в автомобілі поліції разом з протоколом про адміністративне правопорушення, однак, о 15 год. 25 хв., відмовляючись везти ОСОБА_1 на огляд, поліцейськими не надано ОСОБА_1 дане направлення, в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, як вбачається з наданих документів, ОСОБА_2 дійсно потребував медичної допомоги в зв`язку з підняттям тиску та гострою реакцією на стрес, гіпертонічним кризом та отримав допомогу на місці оформлення матеріалів.

За наведеного, потреба водія в медичній допомозі за наявності обгрунтованих підстав для такого та бажання пройти огляд після отримання медичної допомоги на місці зупинки не може вважатися умисною відмовою від огляду на стан сп`яніння.

Суд констатує, що дійсно, хоча поведінка ОСОБА_1 була провокативна й не в повній мірі адекватна ситуації, проте вона мала бути оцінена поліцейськими на предмет наявності в її складі адміністративних правопорушень, передбачених, наприклад, ст. ст. 173, 185 КУпАП, але в жодному випадку не слугувати приводом для недотримання процедури огляду та ігнорування вимог водія про надання медичної допомоги та огляду після цього.

Крім того, з наданих ОСОБА_1 медичних документів вбачається, що він дійсно раніше отримував медичну допомогу у зв`язку з геморагічним інсультом та високим тиском, що дійсно могло спровокувати гостру реакцію на стрес при події 06.01.2025 року, викликану невірною оцінкою дій поліцейських з боку ОСОБА_1 після того, як останні запідозрили водія у вживанні наркотичних засобів та повідомили, що не доставлять його на місце зупинки після огляду.

Також суд враховує, що ОСОБА_1 після події самостійно звернувся до медичного закладу та пройшов огляд, який не виявив у нього ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Даний висновок отриманий не в порядку ст. 266 КУпАП та не вказує на дотримання водієм вимог п. 2.5 ПДР, але суд враховує його як доказ того, що ознаки, виявлені поліцейським, свідчили не про стан наркотичного сп`яніння, а про погіршення стану здоров`я водія у зв`язку з гострою реакцією на стрес та гіпертонічним кризом, що було встановлено при приїзді карети швидкої допомоги.

Тому, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, а перерва в проведенні такого була викликана об`єктивними чинниками обгрунтованою потребою в медичній допомозі.

Щодо твердження апелянта про відсутність законних підстав зупинки транспортного засобу, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, зокрема, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п.2.1.г ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

За порушення п. 2.1.г ПДР відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №6473470 за ч.1 ст.126 КУпАП. ОСОБА_1 визнав відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при оформленні зазначеної постанови.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у будь-якому випадку, причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Також, в рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обгрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Зазначене в своїй сукупності вказує на те, що поліцейськими, які були попереджені про інвалідність водія (було надано для огляду відповідне посвідчення) та про наявну гіпертонічну хворобу та які зобов`язані вживати всіх можливих заходів для надання домедичної допомоги особам, які того потребують, було проігноровано прохання викликати медичну допомогу та після надання ОСОБА_1 медичними працівниками допомоги (впродовж 25 хвилин), відмовлено в можливості пройти огляд в медичному закладі, з мотивів, що уже пройшло півтори години і поліцейські не знають, що там лікарі давали водію.

Вказана позиція працівників поліції хоч і спровокована діями водія, проте не відповідає вимогам законності й не може бути підставою для відповідальності водія за відмову від огляду, на якому він наполягав.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю за відсутності в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяП. Миколайчук