Справа № 346/6639/25
Провадження № 3/346/147/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складену відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, місце роботи не повідомив, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 535374, 08.12.2025р. о 22:50 год. в м. Коломия по вул. Винниченка, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820» та проходження такого огляду в медичному закладі «Коломийська ЦРЛ» відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

17.02.2026р. захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Лесюк А.В. подав до суду клопотання в якому просив провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свого клопотання захисник посилався на неправомірність дій поліцейських, які безпідставно та незаконно здійснили зупинку автомобіля «Hyundai Sonata» під керуванням ОСОБА_1 . Зазначив, що з матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення, за які його слід було зупинити. Стверджує, що підставою для зупинки автомобілю ОСОБА_1 стала не наявність однієї з обставин, передбачених ст.. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», а особиста образа поліцейського, яка й була мотивом для переслідування та зупинки вказаного транспортного засобу. Вважає, що оскільки зупинка була незаконною, то відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruitofthepoisonoustree), сформульованої Європейським Судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», всі наступні вимоги працівників поліції, водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також захисник посилався на порушення працівниками поліції проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній від проходження такого огляду в медичному закладі не відмовлявся, погоджувався проїхати до КНП «Коломийська ЦРЛ», але просив трохи зачекати. Однак, інспектор, маючи необ`єктивне та упереджене відношення до водія, розцінив його прохання, як відмову від проходження огляду та, на думку захисника, передчасно склав протокол про адміністративне правопорушення.

В судове засідання особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисник не з`явилися. 06.03.2026р. ОСОБА_2 подав до суду письмову заяву, в якій підтримав своє клопотання про закриття провадження та просив розглянути справу за відсутності його та ОСОБА_1 .

З`ясувавши позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В статті 245 КУпАП вказано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення ним п. 2.5 ПДР України, який передбачає обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення працівником поліції надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 535374 від 08.12.2025р., в якому вказано дату та час вчинення правопорушення 08 грудня 2025р. о 22:50 год., місце вчинення м. Коломия, вул. Винниченка, та суть порушення відмова ОСОБА_1 , як водія, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Також вказано, що огляд за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер 6820» не проводився в зв`язку з відмовою;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР, в якому також вказані ті ж самі ознаки алкогольного сп`яніння, що і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; При цьому, в графі «Результат огляду» зазначено, що огляд не проводився, особа до медичного закладу не доставлялася;

- рапорт поліцейського СРПП Коломийського РВП Мельника І. в якому вказано, що перебуваючи в наряді добової зміни під час патрулювання 08.12.2025р. близько 22:50 год. в м. Коломия по вул. Вінниченка, спільно із поліцейським СПРР Слободян Г.В. було зупинено транспортний засіб «Hyundai Sonata» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти освідчення на факт вживання алкоголю за допомогою газоаналізатора «Драгер 6820». Водій відмовився. Також йому було запропоновано пройти освідчення в медичному закладі, на що останній також відмовився. У зв`язку з цим, було складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Транспортний засіб передано тверезому водію.

- матеріали відеозапису, долученого до справи на оптичному носії (DVD-R диску);

Згідно ст.. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дослідивши і оцінивши в сукупності вищевказані докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, суд прийшов до наступного висновку.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року наголошено, що судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Відповідно до cт.cт.254-256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП є джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків потерпілих якщо вони є; пояснення, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

В даній справі в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 535374 вказано, що ОСОБА_1 08.12.2025р. в м. Коломия по вул. Вінниченка керував автомобілем «Hyundai Sonata», тобто виконував функції водія, а отже в силу п.1.10 ПДР, являвся учасником дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

В поданому до суду клопотанні, захисником факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не заперечується, однак звертається увага на безпідставність його зупинки працівниками поліції.

Даючи оцінку вказаним доводам захисника, суд виходить з наступного.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно статті 31 Закону України "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких зупинення транспортного засобу.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону N 580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

В частині 2 ст. 35 Закону вказано, що поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Жодних доказів того, що автомобіль «Hyundai Sonata» під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на підставі одного з пунктів, передбачених ч.1 або ч.2 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», матеріали справи не містять.

В долученому до справи рапорті поліцейського СРПП Коломийського РВП Мельника І. зазначено, що транспортний засіб був зупинений відповідно до ч.3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Згідно ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Отже, як слушно було зазначено захисником в його клопотанні, вказана норма не передбачає жодних підстав для зупинки, а лише вказує про обов`язок поліцейського повідомити таку причину.

З матеріалів відеозапису вбачається, що після зупинки автомобілю «Hyundai Sonata», інспектор підходить до даного транспортного засобу з боку водія, представляється йому, повідомляє про те, що ведеться відеофіксація та відразу просить надати документи, які засвідчують особу водія. При цьому, причина зупинки не називається.

Частина 1 ст. 8 Закону зобов`язує поліцейського дотримуватися законів та не порушувати прав водія. Водій має право на отримання інформації хто саме його зупинив, по якій причині та має право на безперешкодний рух за відсутності законних підстав для його зупинки.

Вказаній нормі кореспондує положення ч.3 ст. 35 Закону щодо необхідності повідомлення поліцейським водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу, чого в даній справі інспектором виконано не було.

Аналіз діалогу поліцейського з водієм та його пасажиром, який зафіксовано на відеозаписі, вказує на те, що у інспектора виникають претензії до водія стосовно голосного прослуховування музики в автомобілі після 22:00 год., а також вираження образливих слів в сторону працівників поліції перед зупинкою даного транспортного засобу.

Однак, долучений до справи відеозапис фіксації таких подій не містить. На момент зупинки, музики в салоні автомобіля «Hyundai Sonata» взагалі не чутно, образливих чи інших некоректних висловлювань в адресу поліцейських ОСОБА_1 в ході спілкування з ними, не здійснює.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про складання відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів за ст.. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство» чи за ст.. 182 КУпАП «Порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях».

З урахуванням вказаних обставин, суд погоджується з доводами захисника про те, що після зупинки автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , інспекторами не було поінформовано водія про конкретну причину зупинення ними транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки і доказів наявності таких підстав до справи не додано, що вказує на порушення працівниками поліції вимог ст.. 8, 32, 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є зміцнення законності.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2019 № 686/11314/17 чітко вказано, що у випадку незаконної зупинки транспортного засобу працівники поліції не мають жодного права вимагати від водія пред`явити посвідчення водія та вчиняти будь-які інші дії щодо водія внаслідок такої незаконної зупинки.

Відповідно доктрини «плодів отруєного дерева» яку використовує ЄСПЛ, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його (джерела) допомогою, також будуть вважатися неналежними (справа «Гефген проти Німеччини»).

Тобто незаконні дії працівників поліції не можуть у майбутньому породжувати законних вимог до особи.

За таких обставин, в силу доктрини «плодів отруєного дерева» та з огляду на те, що обвинувачення має ґрунтуватись виключно на законних діях поліцейських здійснення (ст. ст. 1, 7 КУпАП, ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію»), незаконні дії поліцейських щодо зупинки автомобіля роблять й не законними подальші вимоги поліцейських до такого водії щодо необхідності пройти огляд на стан сп`яніння, а тому, відмова водія від незаконної пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння з причин його незаконної зупинки не може бути караною за ст. 130 КУпАП. Аналогічно не може вважатись законним огляд водія на стан сп`яніння у випадку незаконної зупинки.

За вищевказаних підстав, суд не надає оцінку доводам захисника щодо порушення проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи "Ван де Хурк проти Нідерландів", §61, "Болдеа проти Румунії", §30, "Морейра Феррейра проти Португалії", § 84).

Згідно з ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення належних доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вважаю, що в діях останнього відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тому справу відносно нього слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Частиною 2 ст. 284 КУпАП передбачено, що постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч.1, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.