Справа № 755/2605/26
Провадження №: 3/755/1333/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Курило А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, донецької обл., громадянина України, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-? КпАП України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14 лютого 2026 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характерів стосовно неповнолітнього сина - кричав, дав ляпаса, чим завдав шкоду психічному та фізичному здоров?ю.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що сину ляпаса не давав.

ОСОБА_1 пояснив, що у нього з батьком виник конфлікт через кабель, який він мав повернути своєму другові, однак під час сварки останній його вдарив по обличчю.

Суд, вислухавши думку осіб, які прийняли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, рапорти, пояснення, копії -термінового заборонного припису стосовно кривдника, паспортів, фотознімка, дійшов наступного.

Норма ст.7 КпАП України вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною 2 статті 173-? КпАП України, передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті /вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого/, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

При цьому, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи /п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»/.

Фізичне насильство /п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»/ - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Нормами ст.245 КпАП України передбачено ряд завдань серед яких є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

У судовому засіданні захисником законного представника неповнолітнього потерпілого - адвокатом Бойкінічем Р.С. долучений, як доказ, флеш-накопичувач, який має два файли - один файл із відеозаписом «video_2026-03-03_07-55-42», інший із аудіозаписом - папка 1234567, файл 14 февр., 22.26.

Із дослідженого у судовому засіданні відеофайлу «video_2026-03-03_07-55-42» вбачається, як батько неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1 із його кімнати забирає монітор /0:08:21 відеозапису/ до якого був приєднаний кабель, який став предметом суперечки.

Також, із аудіозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час свого, майже, монологу маніпулятивно словесно налаштовує свого сина, ОСОБА_2 , проти його мами та своєї колишньої дружини, руйнує його базове почуття безпеки та зв?язку із близькою людиною, тобто ОСОБА_1 тривалий час вчиняє психологічне насильство над своїм сином - синдром відчуження одного з батьків.

Синдром відчуження одного з батьків - це форма психологічного насильства, за якої один із батьків маніпуляціями змушує дитину безпідставно відмовитися від спілкування з іншим, раніше коханим батьком/мамою. Це призводить до серйозних емоційних трам, залякування та формування викривленого сприйняття реальності, що вимагає втручання фахівця.

Із копії термінового заборонного припису стосовно кривдника, серії АА №483669 від 14.02.2026 року, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 03 доби з 21 години 30 хвилин 14.02.2026 року до 21 години 30 хвилин 17.02.2026 року /а.с.5/.

Також із фотознімка вбачається, що ОСОБА_1 має пошкодження обличчя - розбитий куток рота.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, тобто правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-? КпАП України.

При накладенні стягнення, відповідно до ст.ст.33, 252 КпАП України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, також враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважає, що на нього має бути накладено стягнення у виді громадських робіт.

Крім того, згідно ст.40-? КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року /зі змінами і доповненнями/.

Керуючись ст.ст.33, 40-?, 173-? ч.2, 252, 283-285, 289, 291, 294 КпАП України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-? КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді 40 /сорока/ годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що на день винесення постанови становить 605 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Андрій КУРИЛО