Окнянський районний суд Одеської області
Справа №: 506/1052/23
Провадження № 3-в/506/12/26
П О С Т А Н О В А

про відмову у задоволенні подання

02.03.2026 року суддя Окнянського районного суду Одеської області Чеботаренко О.Л., розглянувши матеріали подання т.в.о. начальника ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту у зв`язку із закінченням строку давності його виконання щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 09 листопада 2023 року /справа №506/1052/23/ на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.187 КУпАП у виді адміністративного арешту строком на 10 діб. Постанова набрала законної сили 21 листопада 2023 року .

До суду надійшло подання т.в.о. начальника ВПД №2 Подільського РУП ГУНП про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту у зв`язку із закінченням строку давності його виконання . Постанова була звернута до виконання та прийнята до виконання ВПД № 2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, однак фактично адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту виконано не було. Подання мотивовано тим , що з дня набрання постанови суду законної сили минуло більше двох років. При цьому КУпАП не містить норм, які б встановлювали граничний строк фактичного виконання постанови суду про накладення адміністративного арешту після її звернення до виконання, що свідчить про наявність прогалини в законодавстві. Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2018 №10-p/2018 у справі №1-12/2018 (3911/15), положення ч.1 ст.294 та ст.326 КУпАП визнано таким, що не відповідають Конституції України, у зв`язку з чим вони втратили чинність. Зазначене рішення є обов`язковим остаточним та таким, що не може бути оскаржене, що унеможливлює безстрокове та автоматичне виконання адміністративного арешту. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Швидка проти України» від 30.01.2015 (заява №17888/12), «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 (заява №16347/02), «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03), визнав, що справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю можуть підпадати під гарантії ст. 6 Конвенції, як справи з кримінальним обвинуваченням. Таким чином , на думку ініціатора подання , подальше виконання постанови суду суперечитиме принципу правової визначеності та практиці Конституційного Суду України і Європейського суду з прав людини і тому, на його думку , до правовідносин, які виникли, слід застосувати аналогію закону - ст.80 КК України, у зв`язку з чим він просить звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строків давності виконання судового рішення.

Вивчивши заяву та надані матеріали, приходжу до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити .

Так, постановою судді Красноокнянського районного суду Одеської області від 09 листопада 2023 року /справа №506/1052/23/ на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.187 КУпАП у виді адміністративного арешту строком на 10 діб. Постанова набрала законної сили 21 листопада 2023 року.

Вказана постанова направлена на виконання до ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області

Відповідно до ст.327 КУпАП ,осіб, підданих адміністративному арешту, тримають під вартою в місцях, що їх визначають органи Національної поліції.

Строк адміністративного затримання зараховується до строку адміністративного арешту.

Відбування адміністративного арешту провадиться за правилами, встановленими законами України.

Суддя звертає увагу на те, що стадія виконання постанови про накладення адміністративних стягнень є заключною і зазвичай проходить у два етапи: 1) звернення постанови до виконання і 2) безпосереднє виконання постанови про накладення адміністративних стягнень.

Під зверненням постанови до виконання у ст. 303 КУпАП необхідно розуміти своєчасне (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) направлення постанови до органу, який відповідно до законодавства уповноважений її безпосередньо виконувати, в даному випадку до органу Національної поліції, і визнається єдиним юридичним фактом, який має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови, що було дотримано судом після винесення постанови.

Безпосереднє виконання постанов про накладення стягнення у виді адміністративного арешту забезпечує орган Національної поліції у порядку, встановленому законами України (ч. 2 ст. 300 КУпАП), однак системний аналіз основних положень цього Кодексу, в тому числі і розділу V, дає суду підстави для висновку, що незважаючи на власну назву ст. 303 КУпАП ,законодавством України не передбачена давність виконання постанови судді про накладене стягнення, яка вже прийнята відповідним органом до виконання, що, своєю чергою, необґрунтовано обмежує права, свободи і законні інтереси осіб, які притягнуті до адміністративної відповідальності та взагалі нівелює завдання КУпАП та засади судочинства, які закріплені у ст. 1, 7, 39, 245, 246, 268, 298, 300, 303, 305 і 326 КУпАП; розділ I ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»; ст. 3, 24, 55, 124, 129, 129-1 Конституції України.

Таким чином, законодавець залишив поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, залишивши цим самим за відповідними органами (посадовими особами), уповноваженими забезпечувати виконання таких рішень, право на власний розсуд визначати ці строки.

Фактична «безстроковість» виконання таких постанов суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) при оцінці порушень державами-членами Конвенції, а «необмежений строк виконання» своєчасно надісланої постанови суперечить принципу 4 Рекомендації № R (91) 1 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, згідно якого, якщо адміністративний орган влади розпочав адміністративне провадження із застосування санкції, він зобов`язаний діяти залежно від обставин справи з розумною швидкістю.

Однак у поданні не зазначено жодної обставини, яка перешкоджала б уповноваженому органу Національної поліції України своєчасно виконати постанову суду , а до подання не долученого жодного належного доказу, який би свідчив про об`єктивні обставини неможливості своєчасного виконання постанови суду. Саме в залежності від обставин, які унеможливили до цього часу виконання вказаної постанови, залежить прийняття судом рішення щодо можливості подальшого його виконання .

При цьому суддя наголошує , щодо відповідно до ст.129-1 Конституції України ,судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Аналогічні положення містить ст.298 КУпАП, якою встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

За таких обставин у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 298, 301, 327 КУпАП України ,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання т.в.о. начальника ВПД №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про звільнення від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту у зв`язку із закінченням строку давності його виконання щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 / справа №506/1052/23/, відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Чеботаренко О. Л.