Справа № 346/6588/25
Провадження № 33/4808/197/26
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю адвоката Гринів Яни Василівни,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції встановив, що 04 грудня 2025 року, о 12 год. 56 хв. в м. Коломиї, по вул. О. Довженка, Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford C-Max», державний номерний знак « НОМЕР_1 », та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що з рішенням суду не погоджується у зв`язку з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що у працівників поліції не було жодних законних підстав для його зупинки, оскільки ним не було порушено ніяких ПДР, відеозаписи не місять фіксації моменту проїзду з непристебнутим ременем безпеки і у працівників поліції не було можливості побачити вказане правопорушення, а тому його зупинка є незаконною, а підстава зупинки формальною.

Також зазначає, що відеозаписи не місять відомостей про керування транспортним засобом саме ним, натомість відеозапис починається з моменту де його авто припарковане і не здійснює рух, а тому фактичні обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 не є водієм в розумінні закону, а тому всі подальші дії є незаконними.

Звертає увагу, що йому не було надано письмове направлення на огляд, що також є порушенням законних вимог.

Наголошує, що його відмова від підпису у направлені обумовлена саме незгодою з безпідставним наданням йому статусу водія, а не ухилення від проходження огляду.

Також вказує, що відеозапис є епізодичний і не відтворює всіх подій. Крім того працівник поліції не повідомив його про здійснення відеозйомки, що також є порушенням процедури.

Зазначає, що є військовослужбовцем, про що повідомляв працівників поліції, і до нього мав застосовуватися спеціальний порядок огляду передбачений ст. 266-1 КУпАП.

Адвокат Гринів Я.В. з`явилася в судове засідання апеляційного суду. Їй роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП. Клопотань не заявлено. Просила задовольнити апеляційну скаргу та розглядати її без участі ОСОБА_1 .

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотань від про відкладення розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не подавав, не поступало і заяв зміну місця проживання чи про перебування в іншому місці з поважних причин.

Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

При цьому, вважаю за необхідне наголосити на тому, що згідно практики Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду («Пономарьов проти України»).

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції дотримався цих вимог закону та належним чином з`ясував обставини, що свідчать про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04 грудня 2025 року серії ЕПР1 № 531412 (а.с. 1) що 04 грудня 2025 року, о 12 год. 56 хв. в м. Коломиї, по вул. О. Довженка, Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford C-Max», державний номерний знак « НОМЕР_1 », та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - інспектором Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції Чукуром Л.В., з дотриманням вимог ст. 254 КУпАП, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним.

ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та надав пояснення: «в присутності представників ДПС був ознайомлений з актом та не підтверджую стан алкогольного сп`яніння».

Звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу, свідчить про відповідальність за його зміст.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук не пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою вимірювального приладу у зв`язку з відмовою.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Коломийська ЦРЛ» (а.с. 4) на такий огляд направлявся ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук не пройшов огляд в медичному закладі у зв`язку з відмовою.

Твердження апелянта про те, що йому не було надано письмове направлення на огляд і його відмова від підпису у направлені обумовлена саме незгодою з безпідставним наданням йому статусу водія, а не ухилення від проходження огляду не є слушним, оскільки водій не доставлявся у медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, бо відмовився від проходження такого огляду у медичному закладі, а направлення лише фіксує факт такої відмови.

На відеозаписах, які містяться на компакт-диску в матеріалах справи (а.с. 7), безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано як працівники поліції під`їхали до транспортного засобу марки «Ford C-Max», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та почали спілкуватися з особою, яка сиділа на місці водія. Далі повідомили про порушення ПДР та попросили надати документи для перевірки та повідомили про відеофіксацію розмови. Водій надав документи для перевірки та запропонував домовитись з працівниками поліції, вказав що є військовим, повідомив що вживав алкоголь минулого дня. В ході спілкування працівники поліції звертались до ОСОБА_1 , як до водія і останній не заперечував факт керування ним вказаним автомобілем та зупинку автомобіля під його керуванням. Далі у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, але від такого ОСОБА_1 відмовився. Після відмови працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, але від такого ОСОБА_1 також відмовився. Далі працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і повідомили про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення. Також зафіксовано складання процесуальних документів та оголошення змісту документів ОСОБА_1 після складання, які ОСОБА_1 підписав та отримав копії.

За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.

Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта про те, що відеозапис є епізодичний і не відтворює всіх подій не є слушним, оскільки досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Також не є слушним твердження апелянта про те, що працівник поліції не повідомив його про здійснення відеозйомки, оскільки спростовується наявними відеозаписами, з яких вбачається що працівники поліції повідомили про порушення ПДР та попросили надати документи для перевірки та повідомили про відеофіксацію розмови.

Крім того не є слушним твердження апелянта про те, що матеріали справи не містять відомостей про керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а тому він не є водієм в розумінні закону, оскільки з відеозаписів вбачається, що працівники поліції під`їхали до транспортного засобу марки «Ford C-Max», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та почали спілкуватися з особою, яка сиділа на місці водія і яким виявився ОСОБА_1 , в ході спілкування працівники поліції звертались до ОСОБА_1 , як до водія і останній не заперечував факт керування ним вказаним автомобілем та зупинку автомобіля під його керуванням.

Твердження апелянта про те, що у працівників поліції не було жодних законних підстав для його зупинки, оскільки ним не було порушено ніяких ПДР, а відеозаписи не місять фіксації моменту проїзду з непристебнутим ременем безпеки і у працівників поліції не було можливості побачити вказане правопорушення, а тому його зупинка є незаконною - не є слушним, оскільки працівники поліції після спілкування з водієм повідомили про порушення ним ПДР, ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо такого та намагався домовитись з працівниками поліції.

Крім того причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо відмови від огляду на стан алкогольного сп`яніння і саме це, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху ставиться у вину ОСОБА_1 .

Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п.п. 2.5. Правил дорожнього руху водієві визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, приписами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядку).

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Аналогічні приписи містить Інструкція.

Також, за змістом ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Наявні у матеріалах справи докази, в тому числі і відеозаписи підтверджують, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу і йому, як водію транспортного засобу запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 від такої пропозиції відмовився. У зв`язку з відмовою пройти огляд на місці працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд у медичному закладі, але від такого ОСОБА_1 також відмовився.

Такі дії ОСОБА_1 правильно було розцінено працівниками поліції як відмова від проходження огляду та стали підставою для оформлення протоколу.

Твердження апелянта про те, що є військовослужбовцем, про що повідомляв працівників поліції, і до нього мав застосовуватися спеціальний порядок огляду передбачений ст. 266-1 КУпАП не є слушним, оскільки ст. 266-1 КУпАП закріплює порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України.

Вказані вимоги закону передбачають спеціальну процедуру огляду військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Саме такі зміни, з метою врегулювання питання огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, були внесені до КУпАП, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13 грудня 2022 року. Якщо ж військовослужбовець в своїх приватних справах, чи під час перебування у відпустці керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, на переконання суду працівники поліції вправі зупиняти такі транспортні засоби та проводити відповідні процедури огляду водіїв, оскільки такі дії відповідають вимогам КУпАП, Закону України «Про національну поліцію» та вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому у даному випадку ОСОБА_1 виконував функції водія та керував транспортним засобом не виконуючи обов`язки військової служби, тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що огляд ОСОБА_1 було правильно проведено в порядку ст. 266 КУпАП.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 будучи водієм транспортного засобу у якого працівники поліції виявили ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до закону, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння у відповідності до закону, чим порушив п.п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, які б підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови суду першої інстанції та наявності підстав для її скасування з закриттям провадження у справі, за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло