Справа № 147/332/26
Провадження № 3-в/147/4/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г. , розглянувши клопотання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, солдата резерву (тимчасово прикомандированого до військової частини НОМЕР_2 ), про відстрочку виконання постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 18 лютого 2026 року у справі №147/332/26 про застосування адміністративного стягнення у виді штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить відстрочити виконання постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.02.2026 у справі №147/332/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП в частині стягнення штрафу в розмірі 17000,00 грн та судового збору в сумі 665,60 грн строком на шість місяців. Клопотання мотивує тим, що на даний час немає можливості сплатити всю суму відразу. Зазначає, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, і грошове забезпечення є основним джерелом доходу. У зв`язку із фактичним притягненням до адміністративної відповідальності, згідно з внутрішніми наказами військової частини, його буде позбавлено щомісячної премії, що суттєво зменшує його реальний дохід. Виплат які він отримує як військовослужбовець для сплати штрафу недостатньо, на підтвердження чого надає довідку про перебування на військовій службі та довідку про грошове забезпечення.

Розгляд клопотання призначено на 09:30 годину 06 березня 2026 року.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву у якій просив розглядати його клопотання без його участі. Висловився, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає клопотання таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 18 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави та стягнуто на користь держави 665,60 грн судового збору.

Постанова підлягає виконанню.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до положень ст. 298 КУпАП, постанова про накладання адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно зі статтею 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови, не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч.1 ст.307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби на місцем проживання правопорушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного в постанові про стягнення штрафу (ст.308 КУпАП).

За приписами ст.304 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Положеннями ч. 2 ст.301 КУпАП визначено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 33 даного Закону передбачене право особи за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Зі змісту вказаної норми випливає, що підставою вирішення судом питання про відстрочку або розстрочку виконання є наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" під час вирішення заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Верховний Суд у своїй постанові від 21.02.2019 справа №2-54/08 під час розгляду питання про відстрочення виконання судового рішення вказав, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. Під час розгляду заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Заявником надано докази на підтвердження свого матеріального становища.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу в лавах Збройних Сил України, внаслідок чого отримує заробітну плату, розмір якої, з урахуванням потреб військовослужбовця у період воєнного стану, введеного на території України, необхідних як для виконання покладених на нього обов`язків по захисту суверенітету та територіальної цілісності Батьківщини, так і для повсякденних потреб, на даний час є недостатнім, тобто важке матеріальне становище підтверджено належними і допустимими доказами.

З урахуванням викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_1 має бажання сплатити штраф, але не має можливості сплатити його одним платежем у встановлений ст.307 КУпАП термін у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, оскільки проходить військову службу, та потребує витрат на утримання дітей, суддя вважає за можливе відстрочити ОСОБА_1 виконання постанови суду від 18.02.2026, в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на шість місяців до 06 вересня 2026 року включно, що є достатнім строком для виконання судового рішення. Цей строк, на думку судді, в умовах несення служби заявником є необхідним і достатнім для сплати штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.303 КпАП у разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Водночас вимога клопотання про відстрочку виконання постанови в частині стягнення судового збору у розмірі 665,60 грн суд вважає не обгрунтованою, адже положення ст. 301 КУпАП не поширюються на суму судового збору, який стягується у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та ЗУ "Про судовий збір".

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.298,301,303,304,305 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про відстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу задовольнити частково.

Відстрочити виконання постанови Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.02.2026 у справі №147/332/26 в частині сплати штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на строк тривалістю шість місяців, який обчислюється з дня наступного за днем ухвалення цієї постанови, тобто до 06.09.2026 включно.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у виді штрафу зупинити до закінчення строку відстрочки до 06.09.2026.

Після спливу строку, на який відстрочено виконання постанови, у разі несплати штрафу особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, постанову звернути до примусового виконання у загальному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О. Г. Борейко