Справа №: 385/169/26 Провадження № 3/385/57/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 року м. Гайворон

Суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрин М. В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою в АДРЕСА_1 , якого постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18.02.2025 в справі № 385/189/26, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 25.01.2026 о 15:33 в с. Хащувате по вул. Я. Дрьоміна Голованівського району Кіровоградської області, керував мотоциклом FORTE FT-125 без номерного знака, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згоди водія проводився на місці зупинки приладом Алкотест Драгер 6810, тест № 556 результат тесту 2,90 проміле, повторно протягом року, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання 10.02.2026 та 02.03.2026 ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату час та місце проведення судового розгляду. Про причини неявки суд не повідомив. Будь яких клопотань не заявляв.

При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_1 не заявляв жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу за відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом. З огляду на те, що ОСОБА_1 достовірно знав, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який розглядаються Гайворонським районним судом Кіровоградської області, що підтверджується, окрім вказаних протоколів, дослідженими судом відеозаписами, долученим до матеріалів справи, не подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його явки в судове засідання з поважних причин, не з`явився в судове засідання, суд оцінює таку процесуальну поведінку як зловживання своїм правом, направлене на умисне, безпідставне затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, що суперечить загальноправовому принципу добросовісності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, законом не встановлено обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Суд позбавлений права у разі ухилення від явки до суду на виклик судді цю особу піддати приводу органом внутрішніх справ. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення доводиться такими доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД 1 № 537355 від 25.01.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 25.01.2026 о 15:33 в с. Хащувате по вул. Я. Дрьоміна Голованівського району Кіровоградської області, керував мотоциклом FORTE FT-125 без номерного знака, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згоди водія проводився на місці зупинки приладом Алкотест Драгер 6810, тест № 556 результат тесту 2,90 проміле, повторно протягом року, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП;

- результатом тестування на алкоголь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 556 від 25.01.2026, результат 2,90 проміле;

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначено результатом тестування на алкоголь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 556 від 25.01.2026, результат 2,90 проміле;

- відеозаписами події на DVD диску з використанням портативних відеореєстраторів закріплених на одязі поліцейських, що надійшов до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення згідно супровідного листа до нього, та був долучений до протоколу службовою особою, відповідно до ст. 251 КУпАП, які були оглянуті під час судового засідання, на яких зафіксовано, як ОСОБА_1 25.01.2026 о 15:33 в с. Хащувате по вул. Я. Дрьоміна Голованівського району Кіровоградської області, керував мотоциклом, зупинився біля працівників поліції та на вимогу поліцейського пройшов тест на алкогольне сп`яніння приладом Драгер який показав позитивний результат; з результатом погодився;

- постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 18.02.2026 в справі № 385/189/25, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн за вчинення 06.02.2025 правопорушення.

Згідно вимог ст. 245, 252 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пунктом 2.9А Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, полягає в діях, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 порушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджується належними доказами, в тому числі долученими до матеріалів справи відеозаписами, якими достовірно підтверджено факт керування та проходження огляду на стан сп`яніння.

З огляду на наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Враховуючи положення ст. 251 КУпАП, суд констатує, що всі зібрані докази, зокрема відеозаписи, що долучені до протоколу відповідають вимогам КУпАП та містять інформацію, що встановлює наявність адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, не містять розбіжностей, оскільки у відповідності до статей 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Також слід зазначити, що ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку, в тому числі для забезпечення дотримання правил дорожнього руху, може закріплювати на форменому одязі, фото - і відеотехніку.

Згідно листа ВП №1 (м. Гайворон) № 11008-2026 від 27.01.2026 ВП №1(м. Гайворон) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом року до адміністративної відповідальності за порушення ПДР притягувався за ч. 1 ст. 130 та ч. 2 ст 126 КУпАП, посвідчення водія не отримував.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, полягає у повторному протягом року керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Слід вказати, що особа вважається такою, що притягнута до адміністративної відповідальності після набрання постановою законної сили. Постанова судді про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили, у випадку неоскарження такої, через десять днів з дня її винесення, відповідно до положень ст. 289, 291 КУпАП.

Враховуючи положення ст.251 КУпАП, суд констатує, що всі зібрані докази, зокрема відеозаписи, що долучені до протоколу відповідають вимогам КУпАП та містять інформацію, що встановлює наявність адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, повними, безсумнівними, належними та допустимими, не містять розбіжностей, оскільки у відповідності до статей 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Також слід зазначити, що ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку, в тому числі для забезпечення дотримання правил дорожнього руху, може закріплювати на форменому одязі, фото - і відеотехніку.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132- 2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відтак, оскільки правопорушення вчинене у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховуються.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, яке передбачене санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд враховує положення ч. 3 ст. 30 КУпАП, а також правовий висновок Верховного Суду від 04.09.2023 в справі № 702/301/20, відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні правопорушення, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

В п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 зазначено, що оплатне вилучення транспортного засобу є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. Доказів того, що мотоцикл FORTE FT-125 належить ОСОБА_1 матеріали справи не містять, транспортний засіб немає номерних знаків, на відповідному обліку не перебуває, тому суд не вбачає за можливе застосовувати додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Суд наголошує на тому, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання. Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання (аналогічна думка викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2023 року №702/301/20).

З огляду на викладене доцільно накласти також стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд враховує також висновки із рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої Палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил,оскільки володіння та використання автомобілів є таким,що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них,тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керуючись ст. 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, тому слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП й накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

. Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Гайворонський районний суд Кіровоградської області.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя : М. В. ВЕНГРИН

Дата документа 02.03.2026