ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3913/25 Головуючий І-ї інстанції Васильєва Н.М.
Провадження № 33/818/90/26
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Костенко Ю.С.

за участю особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Сігала Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Новобаварського районного суду м.Харкова від 09 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 26 травня 2025 року о 01 год. 15 хв. в м. Харкові по вул. Петра Болбочана, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest та у КНП ХОР ОКНЛ ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України

Постановою судді Новобаварського районного суду м.Харкова від 09 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзіОСОБА_1 просить постанову судді, як незаконну та необґрунтовану, скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що 25.05.2025 року близько 23 год. 30 хв. він повертався після виконання своїх волонтерських справ до гаражу, що знаходиться на території ДП «ХТМ», щоб розвантажити та завантажити автомобіль. Заїхавши на територію підприємства, автомобіль зупинився за декілька метрів від вказаного гаражу, та більше не заводився, однак, самостійно він його не глушив. Після кількох невдалих спроб завести авто, він вирішив залишити ТЗ на місці, а вранці, після закінчення комендантської години викликати евакуатор, коли в цей момент до нього підійшов охоронець ( ОСОБА_2 , один із свідків, зазначених у протоколі) та почав вимагати перемістити авто поза межі охоронюваної території. Він пояснив, що це неможливо, так як авто не заводиться, та лише вранці зможе викликати евакуатор, на що охоронець почав лаятись, нецензурно висловлюватись та виштовхувати його з території підприємства, при цьому, вони зчепились, хапали один одного за одяг, внаслідок чого він упав, розбив губу та пошкодив ногу, що надалі виявилось переломом. У зв`язку з отриманими травмами, відчуваючи біль та усвідомлюючи, що скористатися автомобілем він не має змоги, вирішив випити спиртне (горілку, пляшка об`ємом 0,5 л, яка була в авто). Наголошує, що до цього моменту алкоголь не вживав та автомобілем керував у тверезому стані.

Таким чином, він перебував біля нерухомого ТЗ, коли на місце прибули співробітники поліції, які повідомили, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, хоча він неодноразово пояснював, що авто вже дві години знаходиться у нерухомому стані, а алкоголь він вжив уже після того, як автомобіль зламався.

Вказує, що згідно вимог чинного законодавства, поліцейські повинні були особисто зупинити його, щоб зафіксувати факт вживання алкоголю та момент керування ТЗ.

При цьому, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про те, що він приїхав на територію КП «ХТМ» близько 01 год 15 хв., не відповідають дійсності, та надані ними внаслідок конфлікту, що виник перед цим.

Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився саме за тих підстав, що автомобілем не керував, а алкоголь вживав уже не керуючи ТЗ.

Просить врахувати копії документів (подяки, нагороди), долучені до матеріалів справи, які характеризують його особу виключно з позитивного боку.

Мотиви суду

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Сігала Д.В. на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким надана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що 26 травня 2025 року о 01 год. 15 хв. в м. Харкові по вул. Петра Болбочана, буд. 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку за допомогою приладу Drager Alcotest та у КНП ХОР ОКНЛ ОСОБА_1 відмовився.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 224499 від 26.05.2025 року.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису, долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд за допомогою Драгер Алкотест 7510 у зв`язку з виявленими ознаками (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) не проводився за відмовою ОСОБА_1 ;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 26.05.2025 року о 01 год. 40 хв., відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; огляд у КНП ХОР «ОКНЛ» не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 26.05.2025 року, відповідно до яких 26.05.2025 року о 01 год 15 хв. за адресою: м.Харків, вул.Болбочана, 6, заїхав автомобіль Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який орендує на вказаній території КП «ХТМ» гараж. Він почав з ним спілкуватися, та побачив, що у нього розбите обличчя. Потім він почав лаятися, погрожувати побиттям, чіплявся, при цьому, від ОСОБА_1 відчувався запах алкоголю;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 26.05.2025 року, згідно яких 26.05.2025 року о 01 год 15 хв. за адресою: м.Харків, вул.Болбочана, 6, заїхав автомобіль Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Він почув сигналізацію, та вийшов перевірити, що трапилося. Під час спілкування з ОСОБА_1 , який поводив себе неадекватно, від останнього відчувався запах алкоголю;

- рапортом інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції Локтіонова Є. від 26.05.2025 року щодо події з зазначенням підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянтом не оскаржується сам факт відмови на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що він автомобілем не керував за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, слід зазначити наступне.

Згідно відеозапису події, що мала місце 26.05.2025 року, убачається, що співробітники поліції прибули на територію КП «ХТМ», оскільки на лінію 102 надійшло звернення, згідно якого особа, яка керувала автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, під час руху пошкодила інше авто. Автомобіль і водія, які фігурували у зверненні, було виявлено поліцейськими на території КП «ХТМ», особу водія встановлено як ОСОБА_1 . При цьому, під час огляду транспортного засобу Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , інспекторами поліції були виявлені на ньому ознаки ДТП.

Аналогічні відомості зафіксовані і у рапорті інспектора взводу 1 роти 3 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції Локтіонова Є. від 26.05.2025 року. (а.с. 11)

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , наданих ним на місці події, та підтвердженими ними безпосередньо у судовому засіданні суду першої інстанції, 26.05.2025 року о 01 год 15 хв. за адресою: м.Харків, вул.Болбочана, 6, заїхав автомобіль Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 (а.с. 9, 10)

При цьому, як зазначили свідки під час судового розгляду у районному суді, у них не було жодних конфліктів із ОСОБА_1 , останній не вживав на території КП «ХТМ» будь-яких алкогольних напоїв та мав тілесні ушкодження ще до зазначених подій, працівники поліції приїхали приблизно через 15 хвилин після заїзду ОСОБА_1 на територію підприємства.

Версія подій, викладена ОСОБА_1 про те, що він приїхав на територію підприємства 25.05.2025 року о 23 год. 30 хв., тобто, за 2 години до прибуття поліцейських, і у нього виникла сутичка із охоронцем, в ході якої він отримав тілесні ушкодження та після конфлікту протягом тривалого часу вживав алкогольні напої, також перевірялась під час судового розгляду та слушно не була прийнята судом, оскільки такі покази не узгоджуються з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема з показами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наданими у судовому засіданні, які, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень, прямо та впевнено вказали, що ОСОБА_1 саме 26.05.2025 року приблизно 01 год. 15 хв. керував транспортним засобом Opel Vectra д.н.з. НОМЕР_1 , заїхавши на територію гаражного підприємства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду щодо критичного ставлення до таких доводів сторони захисту, та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності, а заперечення апелянтом факту керування транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні.

Водночас, відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на нагрудну камеру поліцейських, відповідно до вимог статті 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Зважаючи на викладене, можна зробити висновок, що у розумінні вище наведених норм закону, співробітниками поліції не була порушена процедура проведення огляду водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. При цьому, всупереч аргументів апелянта, відсутність зупинки його ТЗ безпосередньо співробітниками поліції, як єдиної підстави для виконання ним вимог п.2.5 ПДР України, є намаганням формалізувати (звузити) правовий зміст вимог діючого законодавства з метою уникнення відповідальності.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять даних щодо підстав зупинки працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням, не спростовує правильності висновків суду першої інстанції щодо необхідності притягнення його до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Крім того, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП, дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено, дії службової особи що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Копії документів (подяки, нагороди), долучені до матеріалів справи, на яких акцентує свою увагу апелянт та просить врахувати під час судового розгляду, не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та жодним чином не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладені обставини, на момент висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі, у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що доказів які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді та закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, як на тому наполягає апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 , тобто, ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень, відповідає вимогам. ст.23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову суддіНовобаварського районного суду м.Харкова від 09 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик