ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/464/26
провадження № 3/753/846/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Котвицький В.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (протокол серії ВАД № 879159),

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що 01.01.2025 близько 22.50 год. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме словесно образив нецензурною лайкою, внаслідок чого мала бути завдана шкода фізичному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, заперечував викладені у протоколі обставини та пояснив, що до 02.01.2026 проживав разом із колишньою дружиною та трьома малолітніми дітьми в одному будинку. За ініціативою ОСОБА_3 на святкування Нового року були запрошені його батьки. Напруженість у спілкуванні між ОСОБА_2 , ним та його батьками, виникла одразу після приїзду його батьків, а саме через розбіжності у питанні виховання дітей. 01.01.2026 на запрошення до них в будинок прийшли його знайомі і протягом вечора ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 та ще одна з гостей вживали алкогольні напої (сім пляшок ігристого вина), при цьому найбільше вживала саме ОСОБА_4 . Близько 21:00 гості пішли, а ОСОБА_1 разом із дітьми піднявся на другий поверх, щоб відпочити. Близько 22:00 ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, влаштувала сварку з батьками ОСОБА_5 : кричала на його батька, ображала його та принижувала. Почувши шум цієї сварки, ОСОБА_1 спустився з другого поверху, щоб заспокоїти всіх учасників і попросив її припинити, розійтися по кімнатах та лягати спати, а розмову між ними запропонував перенести на наступний день. Після цього він знову піднявся на другий поверх. Через деякий час знову стало чутно крики. Батько ОСОБА_1 є людиною похилого віку, має серйозні проблеми із серцем та онкологічне захворювання. Про такий стан його здоров`я ОСОБА_3 добре знала, однак своєю поведінкою викликала у нього сильне нервове напруження. Тому ОСОБА_1 повторно спустився вниз, щоб з`ясувати, що відбувається, і побачив, що ОСОБА_3 стоїть над його батьком, який сидів на дивані, з келихом в руках та агресивно з ним розмовляє. Хвилюючись за нервовий та фізичний стан батька, ОСОБА_1 підійшов до неї та намагався забрати келих з алкогольним напоєм, схопишись за нього. Оскільки вона не віддавала келих, внаслідок спільних необережних рухів келих відлетів убік і розбився об кухонну шафу. Після цього ОСОБА_3 одразу почала телефонувати до поліції. Незважаючи на те, що конфлікт був побутовим і виник між нею та батьком ОСОБА_1 , ОСОБА_3 викликала поліцію саме щодо дій ОСОБА_1 . Після прибуття поліції ОСОБА_2 багаторазово телефонувала на номер "102" і наполягала на приїзді спеціального підрозділу «Поліна». Після приїзду чергової групи працівників поліції, останніми на вимогу ОСОБА_3 був виписаний терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_1 строком на одну добу: з 01:50 02.01.2026 до 01:50 03.01.2026, який передбачав заборону контактувати з ОСОБА_2 . Також ОСОБА_1 зазначив, що з його боку не було жодних дій, які можна вважати домашнім насильством - ані психологічним, ані фізичним, він не принижував, не погрожував, не ображав заявницю та не мав наміру завдати їй шкоди. Події, які мали місце з 01 по 02 січня 2026 року, були звичайною побутовою сваркою і не були спрямовані проти заявниці. Усі дії ОСОБА_1 були спрямовані виключно на припинення конфлікту, заспокоєння ситуації та захист членів його родини, зокрема батька, стан здоров`я якого є вкрай уразливим. Будь-які фізичні контакти з боку ОСОБА_1 мали виключно захисний характер і були спричинені необхідністю не допустити подальшої ескалації конфлікту, особливо в присутності дітей. Жодних тілесних ушкоджень заявниці він не наносив.

Також до суду з`явилась ОСОБА_2 , яка пояснила, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.07.2025 шлюб між нею та ОСОБА_1 було розірвано. Від шлюбу із ОСОБА_1 мають трьох доньок - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Оскільки рішення розлучитися ОСОБА_2 прийняла через постійний психологічний тиск з боку ОСОБА_1 , пояснила, що ще до розлучення неодноразово зверталася до органів поліції з заявами про вчинення домашнього насилля. Незважаючи на такі напружені відносини з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 хотіла, щоб у дітей складалися з їхнім батьком нормальні відносини та спілкування, у зв`язку з чим вирішила заради спільних дітей та їхнього відчуття цілісності сім`ї, на святкування нового 2026 року зібрати всю родину разом, включаючи ОСОБА_1 та його батьків. 31.12.2025 до будинку, де проживає ОСОБА_2 з дітьми, приїхали батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Діти попросили сходити з ними на прогулянку, з якої повернулися незадоволені, бо бабуся з дідусем катали на санчатах лише молодшу доньку, а прохання двох старших доньок проігнорували. ОСОБА_2 заступилася за своїх доросліших дітей і пояснила ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що у 7 років та 9 років це теж діти і зрозуміло їм хочеться кататися із дорослими, а тому треба було по черзі покатати всіх. Колишні свекри були незадоволені тим, що діти мені все розповіли і тим, що ОСОБА_2 висловила думку, яка не збіглася з їхнім баченням процесу виховання дітей. Після новорічної ночі 01.01.2026 до будинку приїхав знайомий колишнього чоловіка зі своєю дружиною, з якою ОСОБА_2 випила шампанського. Інші учасники святкування, в тому числі її колишній чоловік та його батьки, пили віскі та горілку. Після того, як гості поїхали, ОСОБА_9 знову вирішив повчити її, як необхідно виховувати дітей, почав критикувати їхню старшу дочку ОСОБА_6 . На це вона відповіла, що завданням бабусі та дідуся, які бачяться з дітьми не часто, є демонструвати дітям любов і дарувати їм позитивні емоції від спілкування, в той час як виховувати дітей - це завдання батьків. Почувши це, колишні свекри вже перейшли на підвищений тон, одночасно вдвох кричали, що вона не права. На цей крик прийшов сонний ОСОБА_1 і не розібравшись у чому річ, крикнув на неї, після чого схопив склянку і кинув її об меблі на кухні. Удар був настільки сильний, що уламки склянки розлетілися по всьому приміщенню кухні-вітальні. В цей час в приміщенні стояли діти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а тому ОСОБА_2 злякалася, що осколки склянки могли полетіти на них і що діти отримали стрес від побаченого. Будучи впевненою, що зупинити колишнього чоловіка може лише виклик поліції, вона одразу взяла до рук телефон, але до неї підбігла колишня свекруха та почала виривати його з рук. Тоді ОСОБА_2 взяла телефон свого батька, сказала, щоб відвів дітей на другий поверх, вибігла на терасу та викликала поліцію та підрозділ «Поліна». Ці події мали місце 01.02.2026 приблизно о 22:30 год. Після приїзду поліції ОСОБА_2 написала заяву, показала працівникам поліції побиті меблі та осколки, які були всюди в приміщенні кухні-вітальні.

У судовому засідання в якості свідка була допитана ОСОБА_10 (мати ОСОБА_1 ), яка пояснила суду, що зі своїм чоловіком на запрошення невістки ОСОБА_2 приїхали в гості на святкування Нового року. На вечерю 01.01.2026 були запрошені друзі дітей, які після вечері поїхали додому, в той час як невістка ОСОБА_13 залишилась за столом, випивши не одну склянку шампанського. Син ОСОБА_14 був з дітьми на другому поверсі, коли невістка ОСОБА_13 з чоловіком ОСОБА_10 - ОСОБА_9 говорячи на високих тонах намагалася довести неправильну поведінку дідуся по відношенню до його онуків, при цьому невістка була нетвереза. Почувши крики, ОСОБА_14 спустився з другого поверху та намагався заспокоїти ОСОБА_13 словами. Також, він спробував забрати з рук ОСОБА_13 стакан із шампанським, але вона не давала цього зробити і під час цієї штовханини стакан вирвався з рук ОСОБА_13 і відлетів в сторону та розбився об меблі. Зразу після цього ОСОБА_13 кинулася до телефону і викликала поліцію до будинку.

Також у судовому засідання був допитаний ОСОБА_9 (батько ОСОБА_1 ), який пояснив, що 01.01.2026 до сім`ї його сина приїхали друзі на спільну вечерю. Коли друзі поїхали, присутні в будинку (він, його дружина, ОСОБА_13 та її батько) продовжували вечерю, під час якої невістка почала звинувачувати ОСОБА_9 в тому, що він невірно веде себе по відношенню до її дітей. Що він невірно виховав сина і тепер по відношенню до онуків веде себе також неправильно. В цій суперечці брали участь батько невістки ОСОБА_15 та ОСОБА_10 . В результаті, ОСОБА_2 на підвищених тонах почала звинувачувати ОСОБА_9 в тому, що він поганий батько, неправильно виховав сина ОСОБА_14 , який в цей час був з дітьми на другому поверсі будинку. Почувши голосні розмови, його син ОСОБА_1 спустився вниз та почав всіх заспокоювати. ОСОБА_9 відійшов від столу та сів на диван. ОСОБА_16 почала кричати, звинувачувати його сина в тому, що він такий самий як його батько. ОСОБА_16 була сильно нетверезою і в руках тримала стакан з шампанським. ОСОБА_14 намагався вихопити стакан з її рук, в той час як ОСОБА_13 не давала йому це зробити, і під час, коли кожен з них боротися за цей стакан, той вилетів з рук ОСОБА_13 , ударився об меблі та розбився. Після чого ОСОБА_17 взяла телефон свого батька і пішла дзвонити, щоб викликати поліцію. Батько ОСОБА_13 був присутній при усіх цих подіях і все чув та бачив.

Вислухавши пояснення з`явившихся осіб, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього матеріали, суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Стаття 278 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої особи, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Ознаками психологічного насильства, зокрема, є: постійна образлива критика, маніпулювання, контроль над життям жертви; звинувачення, засудження, словесні образи; обзивання нецензурними словами, приниження; ігнорування як спосіб «покарання» (як серед дорослих, так і щодо дітей); покарання та погрози покарання, погрози життю й здоров`ю, заборона висловлювати свою думку, вільно пересуватися поза домом та спілкуватися з близькими: зняття людиною із себе відповідальності за негативний вплив на психологічний стан жертви; відмова спілкуватися, щоб змусити жертву почуватися винною, принизити її; ізолювання жертви від спілкування з друзями чи родиною, контроль над спілкуванням через прочитання особистої пошти і повідомлень у соцмережах; знецінення людини, цілковитий контроль над усіма сферами її життя.

Окремий конфлікт у сім`ї, випадкова образа, навіть повторювані сварки не можуть розцінюватися як психологічне насильство. Насильство - це свідома поведінка, використання власної переваги й контроль жертви. Це ускладнює для постраждалих ефективний захист почуттів та інтересів.

Отже, не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно зі ст.280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Слід зазначити, що в адміністративних справах цієї категорії важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство». Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже с одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Невід`ємною складовою інкримінованого адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З огляду на наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення насильства в розумінні вимог частини першої статті 173-2 КУпАП та статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Аналогічна позиція викладена у постанові Хмельницького апеляційного суду від 14.11.2023 (справа №686/21179/23): «Під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 1732 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється шкоду здоров`ю.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод».

Київський апеляційний суд у постанові від 23.12.2025 (справа № 752/26752/25) також зазначив, що «обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків іх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров 'ю потерпілого, або ж за наявності реальної можливості завдання такої шкоди».

Вищевикладені позиції апеляційних судів повністю узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 07.11.2023 (справа № № 676/265/23) де зазначено, що «потрібно враховувати, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.»

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність І безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, або ж реальна можливість завдання вказаної шкоди.

Всупереч вказаним вимогам закону в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані які б свідчили про завдання ОСОБА_1 шкоди фізичного чи психологічного характеру ОСОБА_2 під час вчинення ним можливих протиправних дій, а тому суть адміністративного правопорушення викладена не конкретизовано та не повно.

Натомість, матеріали справи містять покази двох свідків - ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які спростовують доводи ОСОБА_3 про нібито вчинення домашнього насильства.

Інші належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП, зокрема пояснення інших свідків, матеріали відеофіксації правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Щодо твердження ОСОБА_3 про порушення тимчасового заборонного припису та нанесення тілесних ушкоджень.

У межах даної справи ОСОБА_3 стверджує про порушення ОСОБА_1 термінового заборонного припису, винесеного строком на 1 добу з 01 год.50 хв. 02.01.2026 до 01 год.50 хв. 03.01.2026 та нанесення їй легких тілесних ушкоджень.

На підтвердження даного факту ОСОБА_18 було надано копію Висновку експертного дослідження №041-17-2026 від 05.02.2026 та флеш-накопичувач з аудіозаписом.

Слід зазначити, що на розгляд суду було передано адміністративні матеріали, які містять лише один протокол про адміністративне порушення від 02.01.2025, складений на підставі заяви про вчинення домашнього насильства психологічного характеру 01.01.2026.

Будь - яких інших протоколів матеріали справи не містять. Разом з цим, порушення термінового заборонного припису є окремим адміністративним правопорушенням відповідно до ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Відтак, у разі порушення термінового заборонного припису на підставі ст.ст. 254, 257 КУпАП, мав бути складений та переданий до суду окремий протокол, який постановою суд міг бути об`єднаний в одне провадження з протоколом від 01.01.2026 р.

Оскільки протокол про порушення термінового заборонного припису складено та передано до суду не було, посилання на вищевказані обставини є недоречними та не можуть розглядатися судом.

Надані ОСОБА_3 матеріали стосуються подій 02.01.2026 близько 13:00, тобто подій, які відбулися після складання протоколу про адміністративне порушення, що перебуває на розгляді суду, та не мають жодного відношення до подій 01.01.2026 о 22:50, а відтак не мають доказового значення у цій справі.

Таким чином, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, даний адміністративний матеріал підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 256, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Л. Котвицький