Справа № 462/1566/26
ПОСТАНОВА

16 березня 2026 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /РНОКПП: НОМЕР_1 /, яка працює керівником ТОВ «ТЕПЛИЙ ДІМ» / м. Львів, вул. Шевченка, 75/, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ «ТЕПЛИЙ ДІМ», вчинила порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, згідно декларації з ПДВ від 02.10.2025 року № , граничний термін сплати 31.10.2025 року, фактично сплачено 25.11.2025 року та згідно декларації з ПДВ від 04.11.2025 року №, граничний термін сплати 02.12.2025 року, фактично сплачено 26.12.2025 року, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

ОСОБА_1 на розгляд справи у суді не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних доказів, що узгоджується з принципом судочинства, зазначеному в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, що є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Крім цього, суд враховує, що відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ № 011902/611/ж-13/13-01-04-06 від 03.02.2026 року, актом від 29.01.2026 р. про результати камеральної перевірки щодо порушення правил сплати податків, платежів, зборів, яким встановлено порушення граничних термінів сплати узгоджених сум податкового зобов`язання.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_1 доведена, дії за ч. 1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення кваліфіковані вірно, враховуючи особу правопорушниці, суд приходить до переконання, що до неї слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 23, 40-1, 163-2, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 /РНОКПП: НОМЕР_1 / визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85,00 /вісімдесят п`ять/ гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 у /РНОКПП: НОМЕР_1 / в дохід держави судовий збір у розмірі 665 /шістсот шістдесят п`ять/ гривень 60 копійок судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Залізничний районний суд м. Львова.

Суддя: Бориславський Ю. Л.