Справа № 304/2834/25 Провадження № 3/304/170/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Порошково Перечинського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 012774Е від 01 грудня 2025 року видно, що того ж дня о 12.10 год ОСОБА_1 був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Перечин Ужгородського району Закарпатської області в межах контрольованого прикордонного району уповноваженими посадовими особами НОМЕР_1 прикордонного загону на відстані 7 000 м до державного кордону на напрямку 202 прикордонного знаку за спробу незаконного перетину державного кордону з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України спільно із ОСОБА_2 у пішому порядку, чим порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04 листопада 1991 року, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Зазначені дії ОСОБА_1 інспектором прикордонної служби ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП як ті самі дії (перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади), вчинені групою осіб.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання повідомлення у додаток «Viber» на зазначений ним у відповідній заяві номер телефону, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило. Відтак суддя вважає, що судом були створені всі можливі та необхідні умови для реалізації права учасників на доступ до правосуддя.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип верховенство.

За наведеного суддя вважає можливим розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 , оскільки з огляду на положення ст. 268 КУпАП, його неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Вивчивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною 2 статті 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинене групою осіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, зібрано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 012774Е від 01 грудня 2025 року, протокол про адміністративне затримання від 01 грудня 2025 року, протокол особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01 грудня 2025 року, рапорт інспектора Мицьки О. від 01 грудня 2025 року та Схема затримання громадянина України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 012774Е від 01 грудня 2025 року, того ж дня о 12.10 год ОСОБА_1 був виявлений та затриманий на околиці населеного пункту Перечин Ужгородського району Закарпатської області в межах контрольованого прикордонного району уповноваженими посадовими особами НОМЕР_1 прикордонного загону на відстані 7 000 м до державного кордону на напрямку 202 прикордонного знаку за спробу незаконного перетину державного кордону з України у Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України спільно із ОСОБА_2 у пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Аналогічні відомості містить протокол про адміністративне затримання від 01 грудня 2025 року.

З протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 01 грудня 2025 року вбачається, що у громадянина ОСОБА_1 було вилучено паспорт громадянина України та мобільний телефон.

Дослідивши вказані докази, суддя вважає, що такі не доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, оскільки не вказують на наявність у його діях прямого умислу на незаконний перетин Державного кордону України у складі групи осіб.

Так, протокол про адміністративне правопорушення та протокол про адміністративне затримання доводять виключно факт перебування ОСОБА_1 у прикордонному районі на напрямку 202 прикордонного знаку (околиця населеного пункту Перечин), на відстані 7 000 м до лінії Державного кордону України.

При цьому письмових пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та пояснення інших учасників групи, які б підтверджували наявність у них наміру на незаконний перетин кордону у матеріалах справи відсутні.

Крім того суддя зважає на те, що фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до правопорушення, яке ставиться йому у провину, судді не надано.

Виходячи з вищенаведених обставин суддя дійшов висновку, що органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не надано жодних беззаперечних та достатніх доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Саме по собі перебування ОСОБА_1 на відстані 7 000 м від лінії державного кордону, при відсутності доказів перебування у складі групи осіб, не може слугувати доказом наявності у нього наміру незаконно перетнути Державний кордон України за вказаних кваліфікуючих ознак, що вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, суддя прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

З врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 463/1352/16-а (провадження № К/9901/21241/18) у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 277, 278-280, 283-285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.