ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1702/25

Провадження № 33/820/21/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Плюти В.С., захисника адвоката Киричука С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

За постановою суду 10.09.2025 о 00:26 в м. Красилів, по вул. Грушевського, 129, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки AUDI A6 ALLROAD д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП..

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою. Апелянт зазначає, що працівниками поліції було порушено вимоги ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме не було повідомлено причину його зупинки. Апелянт стверджує, зупинка поліцейським відбулася без належних на те підстав, тому і протокол про адміністративне правопорушення складений за ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно нього є недопустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді, захисника Киричука С.В., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких.

У відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції, пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, дослідженими судом першої та апеляційної інстанції, а саме даними:

- протоколу серії ЕПР1 №449011 від 10.09.2025, згідно з яким 10.09.2025 о 00:26 в м. Красилів, по вул. Грушевського, 129, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки AUDI A6 ALLROAD д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, відповідно до якого огляд не проводився;

- матеріалами відеозапису з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та був зупинений працівниками поліції шляхом подачі проблискових маячків червоного та синього кольору (файл під назвою «IMG_8227»).

Зокрема, оглядом долученого до протоколу відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та був зупинений працівниками поліції шляхом подачі проблискових маячків червоного та синього кольору (файл під назвою «IMG_8227»).

Інспектор пояснив, що причиною зупинки стало порушення водієм комендантської години (відеофайл під назвою «0000000__0001» 02:14 сек.)

Згідно відеозапису з нагрудної камери працівника поліції слідує, що інспектор поліції вказав на наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння (відеофайл під назвою «0000000__0001» 03:30 сек.)

ОСОБА_1 інспектор поліції пропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» (відеофайл під назвою «0000000__0001» 03:38 сек.), однак водій відмовився, тому інспектор запропонував пройти такий огляд в найближчому медичному закладі (відеофайл під назвою «0000000__0001» 03:47 сек.), на що водій також відмовився (відеофайл під назвою «0000000__0001» 03:41 сек., 03:58 сек.)

Поліцейський роз`яснив, що у такому разі відносно нього (водія) буде складено адміністративний протокол за ст.130 КУПАП за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння (відеофайл під назвою «0000000__0001» 03:59 сек.).

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.

У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Відеозаписами з нагрудних камер відеоспостереження працівників поліції зафіксовано рух автомобіля «AUDI A6 ALLROAD» д.н.з. НОМЕР_1 , його зупинку працівником поліції, оскільки ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час комендантської години, виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція поліцейським пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, а також відображено процедуру складання адміністративних матеріалів.

Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозаписів апелянтом не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в Порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядку № 1103) та відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735).

Твердження апелянта про те, що в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» патрульним поліцейським не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, а також не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень Правил дорожнього руху, відхиляються, оскільки апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 керував вказаним транспортним засобом під час комендантської години, що давало поліцейському право на зупинку транспортного засобу.

Відповідно до ч.2 ст. 32 закону України « Про Національну поліцію» поліцейський має право перевіряти документи у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) та вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Окрім того, правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний установлений законом огляд з метою встановлення стану сп`яніння. Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів, що відповідає вимогам статті 35 Закону України «Про національну поліцію». Також слід зазначити, що правомірність зупинки транспортного засобу не входить до предмету доказування за диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП. Тому посилання апелянта на те, що працівники поліції не пояснили йому причину зупинки, не мають правового значення для вирішення питання про наявність чи відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Отже, з урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності, достовірності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтованість його притягнення до встановленої законом відповідальності.

Такі обставини ґрунтуються виключно на твердженнях самого ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань чи доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 , в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових адміністративних правопорушень.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2025 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Кулеша Л.М.