Справа № 308/825/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Зарева Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, запроваджену відділом прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 02 січня 2026 року серії ЗхРУ № 000037Е, 02 січня 2026 року о 11 год. 50 хв. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» спільно з прикордонним оперативно-розшуковим відділом на відстані 5000 метрів до державного кордону на напрямку 309 прикордонного знаку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 Закону України "Про Державний кордон України" та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

П`ятого лютого 2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Гребченко Р.О. подав до суду письмові пояснення, в яких не застосовувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення. У поясненнях захисник зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначені фіктивні місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Так, місце затримання ОСОБА_1 було на залізничній станції у м. Ужгород, а не на напрямку 309 прикордонного знаку. Окрім цього, час затримання ОСОБА_1 02.01.2026 був не о 11 год 50 хв, а о 9 год 03 хв, а протокол складено не о 11 год 50 хв, а після 15 год 00 хв. При цьому ОСОБА_1 не здійснював спробу незаконного групового перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, а показував заброньований хостел на сайті Booking.com з 2 по 4 січня 2026. У поясненнях захисник також зазначив, що рапорт працівника прикордонної служби від 02.01.2026 містить нелогічні висновки про те, що ОСОБА_1 тікав від мобілізації, оскільки це не відповідає дійсності, адже ОСОБА_1 ще не досяг 25-річного віку та не підлягає обов`язковій мобілізації. Таким чином, посадова особа ДПСУ склала протокол, у якому формально зазначено про нібито "спробу незаконного перетину державного кордону", без конкретизації: які саме дії утворюють об`єктивну сторону правопорушення, де саме проходить лінія державного кордону, яким був реальний маршрут руху ОСОБА_1 , у чому полягав його умисел, підтвердження, що залізничний вокзал м. Ужгорода є забороненим місцем перебування без спеціального дозволу. Матеріали, складені посадовими особами ДПСУ, не містять фото- чи відеофіксації, схем місцевості, координат, показань свідків або інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували подію та склад даного адміністративного правопорушення. Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення від 02.01.2026 № 000037Е складений не уповноваженою на те особою, оскільки згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань помічник начальника відділу начальник групи АЮД ОСОБА_2 не виявлена як особа, яка може виступати від імені Державної прикордонної Служби України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисник у судове засідання не з`явилися, однак у письмових пояснення захисник просить розглянути справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, належним чином зібрані у справі докази, суддя дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Складанню протоколу про адміністративне правопорушення, повинен передувати процес зібрання доказів, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, особою, яка склала відповідний протокол, надано окрім самого протоколу про адміністративне правопорушення, протокол про затримання, протокол особистого огляду, рапорт, та схему затримання правопорушника.

Однак, на переконання судді, зазначені докази не свідчать «поза розумним сумнівом» про те, що ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетину кордону у складі групи осіб.

Факт перебування особи на відстані 5000 метрів до державного кордону України з документами не свідчить про наявність умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки з об`єктивної сторони склад даного адміністративного правопорушення полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України у складі групи осіб. Разом з цим, у протоколі про адміністративне правопорушення не описано, на підставі яких дій ОСОБА_1 працівники прикордонної служби дійшли висновку про його спробу чи про перетинання ним державного кордону України.

Слід зазначити, що відповідальність за даною статтею не настає у разі виявлення умислу на перетинання державного кордону України без вчинення конкретних дій, спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України.

У письмових поясненнях захисник Воронова І.А. вказує, що ОСОБА_1 не здійснював спробу незаконного групового перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, а показував заброньований з 2 по 4 січня 2026 хостел на сайті Booking.com. Крім того, зазначає, що у ОСОБА_1 відсутній умисел на незаконне перетинання державного кордону з метою уникнення мобілізації, оскільки він не досяг 25-річного віку та не підлягає обов`язковій мобілізації.

Докази та відомості, які б спростовували наведені у письмових поясненнях твердження захисника, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні.

За таких обставин, у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути зазначені чіткі дії та ознаки, які вчинила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та на підставі яких, у посадової особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративне правопорушення виникло переконання, що ця особа вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22.12.2010 року № 23-рп2010 зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й презумпції невинуватості, закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Наявність лише протоколу про адміністративне правопорушення, який не підтверджує факту спроби перетину державного кордону України є недостатнім для здійснення переконливих висновків, які поза всяким сумнівом, доводять вину особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи в їх сукупності, оцінивши належним чином всі наявні у справі докази, суддя дійшов висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, що, відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, є підставою для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.7, 9, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 256, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.І. Зарева