Справа № 535/84/26
Провадження № 3/535/53/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року с-ще Котельва

Суддя Котелевського районного суду Полтавської області Гуляєва Г.М. за участі:особи, яка притягається до адміністративної відповідальності- ОСОБА_1 , захисника- адвоката Цвітайла П.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з СПД №1 Полтавського РУП №4 ГУНП в Полтавській області відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Котельва Котелевського району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП;-

УСТАНОВИВ:

30.01.2026 на розгляд до Котелевського районного суду Полтавської області надійшли та об`єднані в одне провадження, три матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушень, відповідальність за які передбачено ч.1 ст.130, ст.122-4, ст.124 КУпАП.

З наданих матеріалів слідує, що водій ОСОБА_1 25.01.2026 року о 19.54 год., у селищі Котельва, вул. Полтавський шлях. 214, керуючи т/з «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова), здійснив ДТП, пошкодивши поручень пандусу Хостелу Котелевської ТГ за адресою: сел. Котельва, вул. Полтавський шлях, 214. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події із застосуванням приладу Alcotest 6810,ARCD-0523, та у лікарняному закладі, відмовився, з застосуванням відеофіксації на на боді камери № /11 та № /76. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того водій ОСОБА_1 25.01.2026 року о 19.54 год., у селищі Котельва, вул. Полтавський шлях. 214, керуючи т/з «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснив з`їзд за межі проїзної частини та допустив зіткнення з поручнем пандусу Хостелу Котелевської ТГ за адресою: сел. Котельва, вул. Полтавський шлях, 214, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Крім того водій ОСОБА_1 25.01.2026 року о 19.54 год., у селищі Котельва, вул. Полтавський шлях. 214, керуючи т/з «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_2 став учасником ДТП (не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснив з`їзд за межі проїзної частини та допустив зіткнення з поручнем пандусу Хостелу Котелевської ТГ за адресою: сел. Котельва, вул. Полтавський шлях, 214) та залишив, на порушення встановлених правил, місце дорожньо транспортної пригоди до якої він причетний, чим порушив вимоги п.2.10а ПДР України, за що відповідальність передбачена за ст.122-4 КУпАП.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 , за участю захисника Цвітайло П.В., вину у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124 , 122-4, ч.1ст.130 КУпАП не визнав уповному обсязі та пояснив, що 25.01.2026 року близько 20 год., у селищі Котельва, вул. Полтавський шлях. 214, керуючи т/з «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_2 в умовах складного дорожнього покриття, ожеледиці, не впорався з керуванням, оскільки автомобіль занесло на повороті, праворуч з вул. Полтавський шлях на вул. Миколаївську, скинуло з проїзної частини, та допустив зіткнення з поручнем пандусу ОСОБА_3 за адресою: сел. Котельва, вул. Полтавський шлях, 214. Після цього впевнившись, що пошкоджено лише його автомобіль (вм`ятина крила, лопнула фара), поїхав додому. Вдома, на протязі близько 40 хв. після події, вживав алкоголь. Через деякий час (50-60хв.) до його помешкання за адресою: с-ще Котельва, вул. Франка, 1, під`їхали працівники поліції, привезли на патрульному автомобілі на вул. Полтавський шлях, 214 до хостелу, де у нав`язливій формі пропонували пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці події із застосуванням приладу Alcotest та у лікарняному закладі. Але на момент пропозиції пройти огляд, він не керував транспортним засобом він перебував удома. Вважає, що відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 , 122-4, ч.1ст.130 КУпАП, оскільки у даній справі - потерпілих немає, шкоди третім особам не завдано (підтверджено листом КП) . Був лише один автомобіль інших учасників не існувало - відповідно, і обов`язок залишатися на місці пригоди не виникав, у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом не керував, а диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП чітко вимагає: «відмова особи, яка керує транспортним засобом». Незважаючи на відсутність законних підстав, він погодився і двічі продув прилад. Результат показав «недостатній об`єм». Поліція запропонувала поїхати до лікарні, але він, будучи обуреним таким ставленням, пішки пішов додому. «Недостатній об`єм» це не відмова від освідування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Цвітайло П.В., суд приходить до наступних висновків.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.5 а ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: 1) керування транспортним засобом і 2) перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія» .

Визначення терміну "керування транспортним засобом" було наведено в п. 27 Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховний суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Норми ст. ст. 245, 280 КУпАП встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Слід зазначити, що протокол повинен складатися у точній відповідності із законом, оскільки відповідно до приписів ст.254 КУпАП за своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Системний аналіз приписів ст.ст.7,254,279 КУпАП визначає, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008р., заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує на тому, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд. Суть порушення, яке має значення для справи, формулюється у протоколі про адміністративне правопорушення. Саме цей документ встановлює в чому полягає правопорушення, тоді як суд, покликаний винести постанову, має лише обмежені повноваження щодо встановлення наявності / відсутності вини особи у скоєному.

При цьому слід зазначити, що розглядаючи адміністративні матеріали, які направлені до суду з метою притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і які визнані органом, що їх направляє достатніми для досягнення поставленої мети, суд не може вийти за межі обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу.Russia») заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа мас захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.

У судовому засіданні беззаперечно доведено, що на час виявлення працівниками СПД №1 Полтавського РУП №4 ГУНП в Полтавській області автомобіля «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_2 та його власника ОСОБА_1 - 25.01.2026 року, факту керування останнім транстпортним засобом встановлено не було, що виключає відповідальність ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 алкогольні напої він вживав через 40 хв., вдома, що може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП- вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Однак, враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється судом лише в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та на підставі наданих доказів, а вихід за вказані межі є недопустимим, суд не має права самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушенню, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Щодо правопорушень, передбачених ст.122-4, ст.124 КУпАП, вважаю вину ОСОБА_1 повністю доведеною, виходячи з наступного.

В суді встановлено, що водій ОСОБА_1 25.01.2026 року о 19.54 год., у селищі Котельва, вул. Полтавський шлях. 214, керуючи т/з «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_2 став учасником ДТП (не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснив з`їзд за межі проїзної частини та допустив зіткнення з поручнем пандусу Хостелу Котелевської ТГ за адресою: сел. Котельва, вул. Полтавський шлях, 214) та залишив, на порушення встановлених правил, місце дорожньо транспортної пригоди до якої він причетний. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП та п.2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст.122-4 КУпАП. Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Не зважаючи на те, що у протоколі серії ЕПР 1 № 575394 від 25.01.2026 по ст 124 КУпАП не вказано, дослівно про пошкодження транспортного засобу чи поручня хостелу, даний факт зафіксовано на досліджених у судовому засіданні відеозаписах х нагрудної камери поліцейського та долучених фотознімках. Крім того ОСОБА_1 та його захисник у судовому засіданні неодноразово зауважували про пошкодження автомобіля «DODGE JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_1 , за обставин, викладених вище. Диспозиція ст.124 КУпАП не містить вимоги, щодо порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, які спричинили пошкодження саме чужого майна, як на цьому наполягає сторона захисту.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 575394 від 25.01.2026 та ЕПР 1 № 575400 від 25.01.2026, в яких викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст 122-4 КУпАП; рапортом від 25.01.2026, які логічно узгоджені між собою, відповідають фактичним обставинам справи, довідкою Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції №22263-2026 від 28.01.2026, про отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем с-ща Котельва Полтавського району Полтавської області, вул. Івана Франка, буд.1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а саме ІХА-152384, АБЄ-152384, повторність відсутня.

Як вказано вище, ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив факт пошкодження транспортного засобу та покидання ним місця ДТП.

Невизнання ОСОБА_1 , своєї вини суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, а заперечення захисника спростовуються зазначеними вище дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Під час судового розгляду не встановлено наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 та ч.6 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно доцього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення,а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті. Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

На підставі п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вище викладене, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

На підставі ст.33 КУпАП, враховуючи характер вчинених адміністративних правопорушення за ст.124, 122-4 КУпАП, особу порушника, ступінь його вини, також беручи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами , що за своїм видом та мірою відповідає, визначеній у ст. 23 КУпАП, меті накладення адміністративного стягнення, і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчиненню правопорушень.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.38, 122-4, 124, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 і ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на підставі ст.36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком один рік, в межах санкції ст.122-4 КУпАП.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), р/о UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять грн 60 коп.).

Копію постанови направити до СПД №1 Полтавського РУП №4 ГУНП в Полтавській області, для виконання стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Термін позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів згідно ст.321 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови про позбавлення цього права, яка набрала законної сили.

У разі ухилення від здачі документа, строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Котелевський районний суд Полтавської області.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя: Г.М. Гуляєва