Справа № 462/883/26
ПОСТАНОВА

02 березня 2026 року, Залізничний районний суд міста Львова у складі судді Ліуша А.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , -

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України пАП, -

В С Т А Н О В И В :

21 січня 2026 року о 18 год. 19 хв., в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , не виконала передбачені ст. 150 СК України батьківські обов`язки, щодо малолітнього сина ОСОБА_2 , який втік в невідомому напрямку. Місцезнаходження дитини було знайдено працівниками поліції о 19 год. 55 хв.

ОСОБА_1 , в суд не з`явилась хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому на підставі ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до переконання, що справу можна розглядати у її відсутності. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема у протоколі про адміністративне правопорушення, який отримано особою, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно власноручної розписки, чітко вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно неї відбудеться у Залізничному районному суді міста Львова.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що у діях ОСОБА_1 , наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України пАП, тобто ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини, що стверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 20 січня 2026 року, реєстрацією виклику на 102, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , фотографіями, рапортом.

Вказані обставини на переконання суду свідчать про ухилення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.

Накладаючи адміністративне стягнення, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, обставин, які обтяжують відповідальність відсутні, тому покарання йому слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у виді штрафу.

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 665,60 грн.

В той же час, суд вважає за необхідне окремо наголосити на тому, що тягар виконання батьківських обов`язків щодо виховання, розвитку та належного нагляду за дитиною відповідно до вимог сімейного законодавства покладається не виключно на матір дитини, а є рівною мірою обов`язком обох батьків, у тому числі й батька дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України, саме на обох батьків покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати належні умови для її життя та безпеки, а також здійснювати належний контроль за поведінкою дитини з урахуванням її віку та рівня розвитку.

При цьому, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що стосовно ОСОБА_4 , як батька дитини, було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, хоча саме на нього, як на законного представника та одного з батьків, так само покладається обов`язок належного виконання батьківських обов?язків.

Суд вважає за необхідне зазначити, що те, що 12 січня 2026 року їх спільна дитина ОСОБА_5 , самостійно прийняла рішення втекти, свідчить не лише про можливі недоліки у виконанні батьківських обов`язків матір`ю, а й можуть вказувати на певні прогалини у належному виконанні таких обов`язків батьком дитини ОСОБА_6 . Сам факт того, що дитина у відповідному віці прийняла рішення втекти, свідчить про відсутність належного контролю, виховного впливу та достатньої уваги до її поведінки, емоційного стану і потреб з боку обох батьків. Такі обставини можуть вказувати на те, що батько дитини також своєчасно не звернув належної уваги на можливі проблеми у поведінці чи психологічному стані дитини, не вжив необхідних виховних заходів та не забезпечив належного контролю за діями дитини.

За таких умов вбачається, що виникнення ситуації, за якої дитина вирішує самовільно залишити місце проживання, об`єктивно може свідчити про упущення у виховному процесі з боку обох батьків, у тому числі й батька, який також зобов`язаний брати активну участь у вихованні дитини, здійснювати належний нагляд за її поведінкою, цікавитися її життям, колом спілкування та своєчасно реагувати на будь-які обставини, які можуть свідчити про ризиковану поведінку.

Окремо суд звертає увагу на неприпустимість вибіркового підходу до оцінки поведінки батьків та покладення відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків виключно на одного з них за відсутності об`єктивних підстав для такого диференційованого підходу. Складення протоколу про притягнення до адміністративного відповідальності лише щодо матері дитини за умов, коли фактичні обставини справи свідчать про можливу наявність порушень у діях обох батьків, суперечить принципам рівності прав та обов`язків матері і батька щодо дитини, а також принципу справедливості застосування заходів юридичної відповідальності. Такий підхід не лише спотворює реальний розподіл батьківських функцій, але й створює ризик формування хибної практики, за якої відповідальність за виховання та безпеку дитини фактично перекладається на одного з батьків, тоді як інший необґрунтовано усувається від належної правової оцінки власної поведінки. За таких умов суд вважає за необхідне наголосити, що забезпечення належного рівня захисту прав та інтересів дитини можливе виключно за умови рівного та неупередженого підходу до оцінки дій обох батьків і надання належної правової оцінки поведінці кожного з них у межах, визначених законом.

За таких обставин суд вважає за необхідне направити копію вказаної постанови до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області для вирішення питання щодо надання належної правової оцінки діям батька дитини та, у разі встановлення відповідних підстав, складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що обов`язок належного виховання та нагляду за дитиною має здійснюватися обома батьками на засадах рівності та спільної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 221, 268, 283, 284 Кодексу України пАП, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 Кодексу України пАП та оштрафувати на 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 665 /шістсот шістдесят п`ять/ гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Направити на адресу ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області копію вказаної постанови для вирішення питання щодо належної правової оцінки діям батька дитини, а саме ОСОБА_7 , та в разі встановлення відповідних підстав, складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Про результати вирішення вказаного питання, - повідомити суд.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.І. Ліуш