Справа № 456/6598/25 Головуючий у 1 інстанції: Писарев О.Ю.
Провадження № 33/811/252/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М. з участю захисника Гриневич М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника Гриневича М.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2026 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою в задоволенні клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гриневича М.М. про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП відмовлено.

ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 /шістсот п`ять/ грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 13.11.2025 о 20:44 год. в м. Стрий по вулиці Тараса Шевченка, 66 було зупинено автомобіль марки «Chevrolet Equinox» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора алкотест драгера 6820, н/р 0416, тест 820, 2,74 проміле позитивний, чим порушив п. 2.9.а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді першої інстанції, захисник Гриневича М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2026 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що постанова підлягає скасуванню.

Зазначає, що працівник поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права.

На відеозаписі не зафіксовано ні пропозиції висловленої поліцейським ОСОБА_1 у разі незгоди з результатами огляду на місці, пройти такий в медичному закладі, ні відмови ОСОБА_1 від такого огляду.

За відсутності відеофіксації вказаних пропозицій та не залучення двох свідків, з врахуванням вимог ст. 266 КУпАП самі лише акт огляду та направлення не є достатніми доказами відмови від проходження огляду. Крім того з відеозапису не вбачається складання таких документів.

Звертає увагу на те, що судом не враховано стан здоров`я ОСОБА_1 при оформленні матеріалів, а саме те, що ОСОБА_1 проходив лікування внаслідок поранення, відчував фізичну біль, перебував під дією знеболювального, не розумів процедури оформлення матеріалів, при цьому не знав своїх прав, які йому не було роз`яснено.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився. Причини неявки апеляційному суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Захисник Гриневич М.М. в суді апеляційної інстанції просив відкласти розгляд та викликати повторно ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення клопотання захисника відсутні, оскільки захисник Гриневич М.М. не надав суду підтверджень щодо причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не був обмежений у передбачених ст.268 КУпАП правах, в тому числі і в правах бути присутнім в апеляційному суді, заявляти клопотання та подавати докази, в тому числі на участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, однак таким правом не скористався.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 із врахуванням того, що участь в розгляді справи приймає захисник Гриневич М.М.

Заслухавши пояснення захисника Гриневича М.М., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 512271 від 13 листопада 2025 року (а.с. 2), згідно з яким 13.11.2025 о 20:44 год. в м. Стрий по вулиці Тараса Шевченка, 66 було зупинено автомобіль марки «Chevrolet Equinox», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора алкотест Драгер 6820, н/р 0416, тест 820, 2,74 проміле позитивний, чим порушив п. 2.9.а ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису працівники поліції зупинили транспортний засіб марки «Chevrolet Equinox», номерний знак НОМЕР_1 ., яким керував ОСОБА_1 . Під час спілкування із ОСОБА_1 поліцейський виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, тому пред`явив вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. За результатами проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат 2,74%о. Результати огляду ОСОБА_1 не оспорював та не висловлював будь-яких зауважень чи застережень.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 висловлював незгоду з результати огляду, тому у працівників поліції не виникало обов`язку доставляти ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, як про це зазначає захисник.

Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що поліцейські не залучили свідків під час огляду, не може бути підставою для скасування постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи працівниками поліції застосовувались технічні засоби відеозапису під час огляду ОСОБА_1 , інформація якого на цифровому носії (СD диску) долучена до матеріалів справи. Відтак присутність свідків із врахуванням вимог ст. 266 КУпАП не є обов`язковою із врахуванням того, що здійснювалась фіксація технічними засобами.

На долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та дають можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 оскаржував дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу. Доказів неправомірної поведінки працівників поліції чи інших доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього матеріали справи не містять.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Стрийського міськрайоного суду Львівської області від 26 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Гриневича М.М. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Урдюк Т.М.