Справа №-613/42/26 Провадження №-3/613/93/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Богодухів

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Сеник О.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 25.12.2025 серії ЕПР1 № 550541, за змістом якого 25.12.2025 о 16 год. 45 хв. на дорозі 0-210412 (Богодухів-Валки-Нова Водолага) водій ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 , залишив на порушення встановлених правил місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, чим порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду не подавав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року (заява №3236/03, п. 41) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи, що ОСОБА_1 в судове засідання повторно не прибув, причини неприбуття суду не повідомив, беручи до уваги, що згідно з вимогами ст. 268 КУпАП адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, не відноситься до правопорушень, по яким присутність у судовому засіданні особи є обов`язковою, суддя вважає, що розгляд справи слід провести за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши наявні матеріали справи про адміністративні правопорушення, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.

Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року№23-рп/2010КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україніта процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 550541 від 25.12.2025, яким зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.п 2.10. «а» ПДР;

- електронний рапорт помічника чергового Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, відповідно до якого надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25.12.2025 о 16:56 год. за адресою: Богодухівський район, с. Сухини (траса між с. Сухини та м. Богодухів, біля АЗС «Овіс») сталося ДТП;

- відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, якими зафіксовано оформлення ДТП, ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом адміністративного протоколу за ст. 122-4 КУпАП під підпис, роз`яснення останньому його прав та обов`язків;

- актом огляду транспортного засобу з фототаблицею до нього від 25.12.2025, відповідно до якого у присутності свідків було здійснено огляд автомобіля Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 . Огляд проводився у зв`язку із вчиненням ДТП.

Відповідно до пп. «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Статтею 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені правила дорожнього руху і прагне до цього.

Як вбачається з матеріалів справи дорожньо-транспортна пригода сталася біля АЗС «Овіс» по трасі між с. Сухини та м. Богодухів.

Електронним рапортом помічника чергового Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області зафіксовано надходження повідомлення зі служби 102 про те, що 25.12.2025 о 16:56 год. за адресою: Богодухівський район, с. Сухини (траса між с. Сухини та м. Богодухів, біля АЗС «Овіс») сталося ДТП. Встановлено, що водій автомобіля Volkswagen Touran д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння вчинив ДТП з автомобілем Renault Master д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 ..

Крім того, у вказаному електронному рапорті зазначено, що учасники ДТП перебувають на місці події.

Відеозаписами з нагрудної камери поліцейського також зафіксовано події, які відбуваються біля АЗС «Овіс», тобто на місці вчинення ДТП, де перебували обидва учасники.

Пояснень особи, відносно якої складено адміністративний протокол, письмових рапортів працівників поліції до матеріалів справи не додано.

Тобто, наявні у матеріалах справи докази не підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП. Відеозаписами з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував на місці вчинення ДТП.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєва проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, - залишення водієм транспортного засобу на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний - не доведено належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на викладене вище, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.1, 7, 9, 245, п. 1 ч. 1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 268, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя О.С. Сеник