ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 рокущодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції, водійка ОСОБА_2 01 грудня 2025 року о 11 годині 15 хвилин в м. Дніпро, просп. Слобожанський 32, керуючи т.з. Ford Focus з д.н.з. НОМЕР_2 , перед початком руху не переконалась в безпеці маневру, внаслідок чого допустила вирив заправочного пістолета АЗС UPG колонки № 3. В результаті ДТП травмованих не виявилось, комплекс АЗС отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.10.1 ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскаржену постанову змінити в частині застосованого адміністративного стягнення, застосувавши до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що отримала копію постанови суду лише 13 лютого 2026 року, у зв`язку із чим просить поновити строк апеляційного оскарження.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_1 зазначає про помилки в ідентифікації особи та процесуальні порушення, а саме про її невірні анкетні дані, оскільки у постанові суду першої інстанції вказані дані зовсім іншої людини ( ОСОБА_2 ), а також фігурує невідома особа ( ОСОБА_3 ), до якої вона не має жодного відношення, а також про ігнорування поліцією документів. Вказує що, не було враховано паспортні дані апелянта та свідоцтво про зміну прізвища, а також невірно вказали адресу її проживання.

Вказує на відсутність доказів майнової шкоди (недоведеність об`єктивної сторони ст. 124 КУпАП), оскільки правопорушення полягало у випадковому відриві заправного пістолета колонки на АЗС «UPG», а не в зіткненні з іншим автомобілем чи наїзді на пішоходів. Звертає увагу на те що АЗС «UPG» є лише брендом. Справжній власник (юридична особа ПП «Укрпалетсистем») у матеріалах справи як потерпіла сторона не фігурує, заяв від неї не надходило, та також зазначає що, у справі немає актів інвентаризації, бухгалтерських довідок про вартість пошкодженого майна чи документів щодо вартості та оплати ремонту пістолета. Відповідно, розмір майнової шкоди юридично не доведено.

Апелянт наголошує, що порушення не є грубим, воно не спричинило тілесних ушкоджень чи серйозної шкоди іншим учасникам руху або дорожнім спорудам. Суд першої інстанції призначив максимальне покарання, не врахувавши ст. 30 КУпАП, що позбавлення прав застосовується за грубе або повторне порушення. Також зазначає, що має 20 років водійського стажу без притягнень до адміністративної чи кримінальної відповідальності за порушення ПДР, вину визнала та щиро розкаялася, що суд залишив поза увагою.

Зазначає що, офіційно працює провідним аудитором у ТОВ «АТБ-Маркет» та її робота пов`язана з постійними відрядженнями по Україні на автомобілі, а позбавлення права керування на 1 рік призведе до її звільнення та втрати єдиного джерела доходу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги з викладених у ній підстав, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції враховує, що доводи ОСОБА_1 про отримання нею повного тексту оскарженої постанови лише 13 лютого 2026 року матеріалами справи не спростовуються. Враховуючи, що необізнаність про мотиви судового рішення об`єктивно унеможливлювала своєчасне складання апеляційної скарги, з метою забезпечення стороні захисту доступу до правосуддя, вважаю за необхідне повити строк апеляційного оскарження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зважає на те, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно із поясненнями апелянта в апеляційному суді, висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин вчинення адміністративного правопорушення, доведеності вини, правильності кваліфікації її дій за ст. 124 КУпАП в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим постанова районного суду у цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується доводів апелянта про надмірну суворість застосованого до неї адміністративного стягнення, то вони заслуговують на увагу.

Так, згідно з ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

У відповідності до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ст. 35 КУпАП обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її; 2) повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; вчинення правопорушення особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення; 3) втягнення неповнолітнього в правопорушення; 4) вчинення правопорушення групою осіб; 5) вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин; 6) вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.

Як вбачається з оскарженого рішення та наявних матеріалів провадження, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд прийшов до передчасного висновку про необхідність застосування його саме у виді позбавлення останньої права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, яке у даному випадку є надмірно суворим.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що порушення, інкриміноване ОСОБА_1 , дійсно мало місце, проте не спричинило значних негативних наслідків. Внаслідок ДТП, мало місце лише пошкодження заправочного пістолета АЗС UPG колонки №3, травмованих осіб в результаті ДТП не виявилось.

Також судом першої інстанції не було належним чином враховано те, що відносно ОСОБА_1 відсутні будь-які інші обставини, що у розумінні ст. 35 КУпАП обтяжують її покарання.

Також, як зазначає диспозиція ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, а не просто як міра суворого покарання. Відтак суд апеляційної інстанції вважає, що накладення штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, у цьому випадку буде достатнім та співмірним заходом впливу.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що судом першої інстанції у постанові не наведено переконливого мотивування необхідності застосування до ОСОБА_1 саме найбільш суворого за видом стягнення з числа передбачених ст. 124 КУпАП, допущене нею правопорушення не є грубим або повторним, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для його пом`якшення.

Відтак вважаю за необхідне апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити, а постанову суду першої інстанції - змінити в частині призначеного адміністративного стягнення, пом`якшивши його за видом до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП, змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті постанову суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця