Справа № 357/7786/24 Суддя в І-й інстанції Примаченко В.О.
Провадження № 33/824/1379/2026 Суддя в 2-й інстанції Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сови В.А.(в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Також апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 07.08.2024 року. В обґрунтування доводів клопотання вказав на те, що про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 14.01.2026 року, коли його зупинили працівники поліції для перевірки документів, що також не знав про розгляд справи Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, оскільки повістки не отримував у зв`язку з тим, що за адресою вказаною в протоколі не проживав вже два роки, а месенджером Вайбер він не користується, тому на нього теж не міг отримати повідомлення.

Вислухавши пояснення захисника Сови В.А., який підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити;

перевіривши доводи клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Згідно з ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, 07 серпня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області ухвалив постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, а отже останнім днем 10-денного строку на його апеляційне оскарження є 19 серпня 2024 року (оскільки останній день апеляційного оскарження припав на вихідний день 17 серпня 2024 року, то останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день).

Апеляційна скарга ОСОБА_1 згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції суду подана та зареєстрована 20.01.2026 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

За змістом положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.

При цьому обставини, зазначені у цьому клопотанні, які перешкодили вчасно оскаржити рішення суду, повинні бути обґрунтовані, переконливі та підтверджені. Подаючи апеляційну скаргу після пропуску строку на апеляційне оскарження, сторона справи повинна навести достатні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які б об`єктивно перешкоджали звернутися до суду у визначений КУпАП строк, а отже вплинули на право сторони реалізувати конституційні засади, які визначають право на оскарження судового рішення.

У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, що виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні, яке відбулось 07 серпня 2024 року, ОСОБА_1 присутній не був, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак до суду повернулись конверти з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання».

Суд звертає увагу на те, що рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про складання щодо нього адміністративного проколу, про що свідчить його підпис в протоколі, а також сам вказав свою адресу проживання за якою в подальшому йому було направлено повістки з датою та часом розгляду справи, вважаю, що судом першої інстанції було вжито всіх заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи, однак останній до суду не з`являвся, причини неявки не повідомив, будь яким чином про стан розгляду справи не цікавився, що свідчить про його свідоме ухилення від явки до суду.

Враховуючи, що апелянтом не наведено переконливих доводів щодо наявності поважних причин, які позбавили ОСОБА_1 можливості оскаржити постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2024 року в межах передбаченого законом строку, приходжу до висновку, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді від 07.08.2024, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення цього строку.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2024 року підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2024 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.08.2024 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Свінціцька О.П.