Справа № 461/8970/25 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 33/811/76/26 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Савки Т.В. на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 491967 від 23.10.2025 року ОСОБА_1 3 жовтня 2025 року о 19 год. 05 хв. у м. Львові по вул. Івана Франка, 163, водій автомобіля марки Volkswagen Jetta д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , відчинивши двері, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автобусом Mersedes Benz 0530 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди, травмованих немає, чим порушив п.2.3.б ПДР - порушення стеження за дорожньою обстановкою, реагування на її зміну, стеження за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.15.13.ПДР - забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими та виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці та створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

На постанову судді представник ОСОБА_2 адвокат Савка Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді; постанову скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього стягнення в межах вказаної статті.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_2 , а про наявність постанови останній довідався 30.12.2025 після дзвінка представника страхової компанії.

Також з цього приводу вказує, що ОСОБА_2 викликався к судове засідання на 03.12.2024 для дачі пояснень, та після допиту у судовому засіданні, суддя повідомив, що той може бути вільним, та може покинути зал судових засідань, так як його подальша участь у справі є необов`язковою. Будучи юридично необізнаним, ОСОБА_2 покинув зал судових засідань, навіть не здогадуючись, що суддя 03.12.2025 може прийняти рішення.

Стверджує, що копія постанови ОСОБА_2 не надсилалась. Після того, як ОСОБА_2 довідався про наявність постанови, 31.12.2025 він уклав договір про надання правничої допомоги з АО «Федечко, Савка та партнери», та цього ж дня представник адвокат Савка Т.В. звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи.

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат зазначає, що пояснення ОСОБА_1 , надані у суді першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи та є такими, що спрямовані на уникнення останнім адміністративної відповідальності.

Звертає увагу, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки наявним в матеріалах справи письмовим поясненням ОСОБА_2 , з яких вбачається, що водій автомобіля Volkswagen Jetta не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, раптово відчинив двері свого автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_2 , як водій автобуса Mersedes Benz, не мав можливості уникнути зіткнення з автомобілем Volkswagen Jetta. При цьому ОСОБА_2 з метою уникнути зіткнення, намагався об`їхати транспортний засіб наскільки це було можливо, виходячи з дорожньої обстановки, проте у цей час на зустріч автобусу марки Mersedes Benz рухався інший аналогічний автобус, а тому повністю виїхати на зустрічну смугу ОСОБА_2 з цих причин не зміг.

Вказує, що пояснення ОСОБА_2 повністю узгоджуються із розташуванням транспортних засобів на схемі ДТП.

ОСОБА_2 та його представник-адвокат Савка Т.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчать довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», у судове засідання не прибули, про поважні причини неявки суду не повідомили. Адвоката Савка Т.В. у телефонному режимі клопотав про розгляд справи без його участі та без участі ОСОБА_2 .

З огляду на вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового засідання, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності учасників, що не з`явилися.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який заперечив апеляційну скаргу, вважає постанову судді законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч покликань апеляційної скарги, детально вивчивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та правомірно, прийняв рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, судом було повно та об`єктивно досліджено докази, що містяться в матеріалах справи, а також заслухано пояснення ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №491967 від 23.10.2025, схему місця ДТП, місце зіткнення та розміщення транспортних засобів, а також пошкодження транспортних засобів, та досліджено інші докази у справі.

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 491967 від 23.10.2025, в провину ОСОБА_1 поставлено у провину порушення вимог п.2.3б, п.15.13 ПДР.

Згідно з п.2.3б для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.15.13 Правил дорожнього руху України забороняється відчиняти двері транспортного засобу, залишати їх відчиненими і виходити з транспортного засобу, якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

ОСОБА_1 як у суді першої так і апеляційної інстанцій пояснив, що 23 жовтня 2025 року він припаркував свій автомобіль Volkswagen Jetta на узбіччі дороги на вулиці І. Франка, 163, у напрямку руху до вул. Стрийської, відповідно до вимог ПДР. Автомобіль стояв повністю в межах дозволеної зони паркування, не створював перешкод для руху інших транспортних засобів. Після повернення з прогулянки, відкрив задню ліву дверку, щоб посадити свою дитину в дитяче крісло на задньому сидінні автомобіля. Перед тим, він пересвідчився, що це безпечно і не створює перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. Дверцята були відкриті частково, на безпечну відстань і не відступали за межі смуги, якою міг би безпечно проїхати інший транспортний засіб. ОСОБА_1 стояв біля відкритих дверей автомобіля і займався посадкою дитини у дитяче крісло. У цей час повз його автомобіль проїжджав автобус Mercedes Benz 0530, водій якого не вибрав безпечну швидкість і не розрахував безпечний боковий інтервал, допустив зіткнення з відчиненими дверцятами його автомобіля.

ОСОБА_1 також зауважив, що дорога, якою рухався автобус пряма та його авто було видно здалеку.

Слід звернути увагу, що пояснення ОСОБА_1 не суперечать схемі ДТП.

Враховуючи наведене, суддею правильно встановлено, що наявними в матеріалах справи доказами спростовується факт порушення ОСОБА_1 ПДР, вина ОСОБА_1 не доведена зібраними по справі доказами, а відтак у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, з огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, із правильністю цього висновку погоджується і суддя апеляційного суду.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.

По справі всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини при яких сталася дана дорожня пригода. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею місцевого суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2025 року, яку вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити представнику ОСОБА_2 адвокату Савці Тарасу Володимировичу строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Савки Тараса Володимировича залишити без задоволення.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2025 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА