Справа № 456/5424/25 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В. Л.
Провадження № 33/811/1917/25 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Оприска М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Мундяка М.М. на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Згідно з постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 25 вересня 2025року о 14:42 год на вул. Шевченка у с. Любинці Стрийського району Львівської області керував автомобілем марки «SUZUKI Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в стані в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у медичному закладі Стрийська ЦРЛ та підтверджується висновком №149 від 25.09.2025, результат огляд 0,24 ‰, в подальшому відсторонений від керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді захисник-адвокат Мундяк М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

Вважає, що мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння відповідно до норм міжнародного законодавства повинна становити 0,25 мл на літр повітря, яке видихається, що становить згідно з таблицею перерахунку одиниць виміру алкоголю в крові і повітрі, що видихається, 0,25 %

Водночас зауважує, що Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015, цифровим показником проміле, з якого настає адміністративна відповідальність є 0,21 ‰ алкоголю в крові.

Вказує, що проведений огляд ОСОБА_1 приладом Алкофор 205 не вимірює алкоголь в крові, а лише за певним розрахунковим коефіцієнтом здійснює розрахунок пар видиху людини для визначення вмісту алкоголю в крові, і з технічних характеристик цього приладу вбачається, що існує велика похибка у 0,05 мг/дм3 при цифровому визначенні перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, на думку апелянта, цифровий показник проходження медичного огляду з використанням приладу Алкофор 205 з результатом 0,24 ‰ перебуває в межах похибки, а відтак стверджувати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння не можна.

Стверджує, що жоден доказ не підтверджує, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або відмовився від проходження огляду, будучи водієм.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Оприска М.В., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №464758 від 25.09.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_1 25.09.2025 о 14:42 год. по вул. Шевченка в с. Любинці Стрийського району Львівської області керував транспортним засобом SUZUKI Vitara д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у медичному закладі Стрийській ЦРЛ та підтверджується висновком №149 від 25.09.2025, результат огляду 0,24‰, в подальшому відсторонений від керування транспортним засобом.

Статтею 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, у такому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

На переконання апеляційного суду, складений відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у такому містяться вся необхідна інформація.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомого спеціального технічного засобу, від якого ОСОБА_1 відмовився (а.с.3).

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 25.09.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 скеровано до КНМ ТМО СМОЛ для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.09.2025 №149 ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 2).

Також з наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівник поліції виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, пропонує останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погоджується проїхати в медичний заклад, де проходить огляд (а.с.8).

Безпідставними є доводи апелянта про те, що в організмі ОСОБА_1 було виявлено алкоголь на рівні допустимої похибки, а відтак відсутні підстави стверджувати, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з відеозапису окрім тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак алкогольного сп`яніння, що вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 висновок лікаря щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, як і не оскаржував дії працівників медичного закладу.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Наведеними письмовими доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При розгляді справи суддею першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді місцевого суду - без змін.

Враховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Мундяка Мирона Мироновича залишити без задоволення.

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА