КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали адміністративного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва 28 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 126 та частини другої статті 130 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 970417 від 25.10.2024 ОСОБА_1 , будучи особою яка протягом року піддавався адміністративному стягненню за статтею 130 КУпАП, 25.10.2024 о 09 год. 54 хв. по вул. О. Теліги, 37 в м. Києві, керував автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за частиною другою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно протоколу про адміністративні правопорушення серії ЕПР № 158412 від 25.10.2024 ОСОБА_1 о 09 год. 54 хв. по вул. О.Теліги, 37 в м. Києві, керував автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, що позбавлена права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2024 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 126, частиною другою статті 130 КУпАП, та застосовано відносно нього адміністративне стягнення, передбачене частиною п`ятою статті 126 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800, 00 (сорок тисяч вісімсот) грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а справу направити на новий розгляд.

В апеляційній скарзі вказано, що 06.09.2024 о 23 год. 11 хв. скаржника було зупинено працівниками поліції за порушення п. 11.5 Правил дорожнього руху - рух у крайній лівій смузі без наміру повороту чи розвороту, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 статті 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 1020, 00 грн.

Під час перевірки документів працівники поліції встановили, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2024 у справі № 757/54875/23-11 апелянта було визнано винним за частиною першою статті 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі чого поліцією винесено постанову про притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20 400,00 грн.

Апелянт зазначає, що він звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про скасування цієї постанови та закриття провадження у справі (справа № 320/53484/24), який на даний час перебуває на розгляді.

Також у скарзі наголошується, що питання повторності як елементу складу адміністративного правопорушення врегульовані Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженою наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, відповідно до якої повторність визначається лише на підставі постанов, які набрали законної сили, для підтвердження повторності поліцейський зобов`язаний долучити до матеріалів справи довідку з інформацією про дату вчинення попереднього правопорушення та прийняте у справі рішення.

Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2024 була винесена оскаржувана постанова. Вперше апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 17.03.2025, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримав 05.03.2025. Вдруге апеляційну скаргу подано до суду апеляційної інстанції 23.06.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за частиною п`ятою статті 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина п`ята статті 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка передбачає відповідальність особи, яка не має права керування транспортним засобом, однак, здійснює таке керування повторно, протягом року. При цьому санкція частини п`ятої статті 126 КУпАП встановлює обов`язкове додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.

Зважаючи на вищевикладене, особа, яка не має права на керування транспортними засобами, однак повторно протягом року вчинила правопорушення у вигляді такого керування, є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно вимог пункту 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2996216 від 07.09.2024 водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП (керування транспортним засобом будучи позбавленим такого права).

Отже, керуючи 25.10.2024 автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортним засобом, ОСОБА_1 повторно протягом року порушив вимоги пункту 2.1 а) Правил дорожнього руху України.

Наявність повторності у діях ОСОБА_1 свідчить про наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, а висновки суду першої інстанції про доведеність його вини є законними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи й вимогам закону.

Посилання скаржника на те, що він звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про скасування цієї постанови (справа № 320/53484/24), не спростовує законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови суду першої інстанції, адже рішенням Київського окружного адміністративного суду у задоволенні позову у справі № 320/53484/24 відмовлено, а отже відповідна постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності залишена чинною та такою, що не скасована у встановленому законом порядку.

За таких обставин, на момент вчинення правопорушення 25.10.2024 постанова серії ЕНА № 2996216 від 07.09.2024 була чинною, а відомості про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП правомірно враховані судом для встановлення повторності протягом року.

Щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною першою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно із статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбачене частиною другою статті 130 КУпАП підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів.

Як вбачається із відеозапису, який долучений до матеріалів справи, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України, в ході спілкування працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився.

Отже, відомості, які містяться на відеозаписі, свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції під час проведення огляду та вимог статті 266 КУпАП.

Суд звертає увагу, що водій, реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 5 статті 126 та ч. 2 ст.130 КУпАП апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи зазначене, при розгляді даної справи суд першої інстанції дотримався вимог статей 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та частиною другою статті 130 КУпАП, за обставин, встановлених судом.

Згідно частини восьмої статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, постанови суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження Деснянського районного суду міста Києва від 17 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу Шевченківського районного суду міста Києва 28 листопада 2024 року залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва 28 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду