Житомирський апеляційний суд
Справа №293/1316/25 Головуючий у 1-й інст. Лось Л. В.
Номер провадження №33/4805/600/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Кравчука Андрія Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника Кравчука Андрія Васильовича, на постанову Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановила:

Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду 25.10.2025 водій гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21150, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або мед. закладі відмовився на нагрудний відеореєстратор, чим порушив п. 2.5 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник Кравчук А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення. Зазначає, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а сидів на місці водія, тому що транспортний засіб був несправним і самостійно рухатися не міг, до того як він сів на місце водія, транспортним засобом керував його знайомий, який пішов у сусіднє село, щоб знайти майстрів, які б могли допомогти справити транспортний засіб. Суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено, що він має право на правовий захист та не було роз`яснено його прав. Стверджує, що надані відеоматеріали фіксацію здійснюють не від початку виконання службових обов`язків інспектором поліції та не є безперервним.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії АД №171948 від 25.10.2025 о 23 год. 03 хв. на а/д між с. Головино та с.Корчівка водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21150, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або мед. закладі відмовився на нагрудний відео реєстратор, чим порушив п. 2.5.ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. (а.с.2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №171948 від 25.10.2025 (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.8); копією постанови серії ББА №315678 від 25.10.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.9); диском з відеозаписом події за участі ОСОБА_1 (а.с.10).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. Досліджені суддею докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі із автомобільного відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .. Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу.

З відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 (23:27:17) за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП - порушення використання зовнішніх освітлювальних приладів, а саме дальнього світла фар. Працівники поліції здійснили зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_1 за допомогою увімкнення на службовому автомобілі проблискових маяків синього та червоного кольору. Після зупинки автомобіля з водійського місця автомобіля вийшов ОСОБА_1 .. На вимогу працівників поліції пред`явити посвідчення водія ОСОБА_1 відмовився таке надавати, вказуючи на те, що не керував автомобілем, а йшов по дорозі (23:27:37). Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявне відео на реєстраторі службового автомобіля де видно, що він керував автомобілем. Під час спілкування працівника поліції з ОСОБА_1 у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини роту та нечітка мова і ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній повідомив що він не їхав, він ішов (23:30:41). Після цього працівник поліції ОСОБА_1 запропонував пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі, на що останній повідомив, що відмовляється від будь-яких показів та бажає викликати адвоката, на що працівники поліції вказали, що він не позбавлений такого права (23:32:36).

У подальшому ОСОБА_1 повторно було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в найближчому медичному закладі, на що ОСОБА_1 висловлював відмову, мотивуючи тим, що не керував транспортним засобом. Працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що відносно нього буде складений протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП. Після оформлення матеріалів протоколу, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 ознайомитись із змістом матеріалів та підписати їх, на що останній пояснив, що без адвоката ознайомлюватись чи підписувати не буде (23:36:25). Будь-яких зауважень до дій працівників поліції ОСОБА_1 не висловлював. Працівниками поліції ОСОБА_1 відсторонено від подальшого керування транспортним засобом (23:36:38).

Доводи захисника, що Ревчук транспортним засобом не керував, є голослівними та спростовуюються відеозаписом.

На відео зафіксовано рух транспортного засобу, який зупиняють працівники поліції під керуванням ОСОБА_1 .. В попутному напрямку, інших автомобілів не було. Поліцейський автомобіль здає назад, тому що зупинений автомобіль проїхав трохи вперед і з водійського сидіня виходить ОСОБА_1 і відходить в сторону. На відео відсутні інші учасників дорожнього руху, а також сторонні особи, тому доводи захисника, що транспортний засіб був несправним і стояв на узбіччі три години теж спростовуються.

Водій ОСОБА_1 не повідомляв працівників поліції про поломку одразу під час складання протоколу. Твердження адвоката про тригодинну зупинку не підкріплені жодним доказом, а тому доводи захисника апеляційний суд вважає способом уникнення відповідальності, а не фактичними обставинами.

Відеозаписом підтверджено, що дії працівників поліції відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Твердження апеляційної скарги, щодо не безперервного відеозапису, то законодавство не вимагає безперервної щосекундної фіксації кожного жесту поліцейського (вручення паперу, нахил ручки тощо). На відеозаписі зафіксовано зупинку транспортного засобу, виявлення ознак сп`яніння та відмову проходити огляд на стан сп`яніння, що є підтвердженням складу правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозаписом зафіксоване неодноразове пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, який своєю поведінкою демонстрував відсутність бажання виконувати законні вимоги працівників поліції.

Аргумент сторони захисту щодо нібито нероз`яснення прав є суто процесуальним зауваженням і не спростовує зафіксований на відеозаписі факт керування транспортним засобом, який перебував у русі, а не був несправним чи таким, що знаходився у стані поломки.

Наведені доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Кравчука Андрія Васильовича залишити без задоволення, а постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 15 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С.Рябенька