справа № 166/46/26
провадження № 3/166/48/26
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 березня 2026 року с-ще Ратне

Суддя Ратнівського районного суду Волинської області Свистун О.М., з участю особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , законного представника ОСОБА_3 , представника служби в справах дітей Заболоттівської селищної ради Габрильчук О.В., розглянувши матеріали справи, які отримано від Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , особи з інвалідністю ІІ групи,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 01 грудня 2025 року близько 18 год 00 хв, перебуваючи за місцем проживання у АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно свого пасинка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вчинив сварку, словесно ображав, вдарив рукою, завдавши болю, чим завдав шкоди фізичному та психологічному здоров`ю потерпілого. Такі дії щодо неповнолітнього пасинка ОСОБА_2 . ОСОБА_1 вчинив у присутності малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю дітей.

ОСОБА_1 пояснив, що 01 грудня 2025 року у вечірню пору між ним і пасинком ОСОБА_6 виник конфлікт, у ході якого він рукою схопив його за шию і штовхнув уперед, від чого той впав. Тоді ж були присутні дружина і молодші діти. Згодом приїхали представники школи, служби в справах дітей, обговорювали цю ситуацію. Вказав, що ОСОБА_6 він виховує й утримує як рідного сина, однак той його не слухає, по господарству не допомагає, пропускає уроки в школі. ОСОБА_6 може говорити неправду: йому казати одне, а матері інше. Був випадок скоєння ним крадіжки велосипедного колеса.

Неповнолітній ОСОБА_7 пояснив, що дійсно вітчим (його він називає батьком) 01 грудня 2025 року вдарив його, штовхнув із силою, від чого він упав. Раніше траплялося, що він його бив, зараз - ні. Вважає, що батьки не можуть порозумітися між собою, тому виникають такі ситуації. Визнав, що періодично пропускає заняття в школі. Вказав, що має лише одного друга, він із неблагополучної сім`ї.

Представник служби в справах дітей Заболоттівської селищної ради ОСОБА_8 пояснила, що після конфлікту вона відвідувала сім`ю, обговорювали ситуацію, ОСОБА_3 казала, що все добре, ОСОБА_1 був знервований, не розумів суті проблеми. На її думку, проблема в сім`ї полягає у недостатньому спілкуванні з дитиною.

Соціальний педагог Турського ліцею Заболотітвської селищної ради ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_7 із 5 класу перебуває у групі ризику, потребує посиленої уваги з боку педагогів і членів сім`ї. ОСОБА_6 чемний, вихований, неконфліктний, однак небагатослівний, замкнутий у собі, спілкується лише з одним однокласником. 02 грудня 2025 року до неї підійшла молодша сестра ОСОБА_10 й повідомила, що хвилюється за ОСОБА_11 , бо у нього напередодні з татом виник конфлікт, останній його вдарив, ОСОБА_12 довго після цього перебував на вулиці. Отримавши таку інформацію від ОСОБА_13 , вона подзвонила до класного керівника ОСОБА_14 , яка повідомила, що ОСОБА_6 відсутній у школі, як стало відомо пізніше, з дому він пішов, однак під час уроків перебував у свого товариша-однокласника. Говорила з матір`ю ОСОБА_6 , яка підтвердила конфлікт чоловіка із сином. 03 грудня 2025 року вона розмовляла із ОСОБА_6 , він був замкнутий у собі, апатичнй, стривожений, казав, що боїться за маму, однак відповідей на питання про причину страху уникав. Уважає, що причиною такої поведінки є проблеми в сім`ї й особливості характеру. Після конфлікту ОСОБА_6 став ще замкнутішим.

Класний керівник Олександра ОСОБА_14 повідомила, що ОСОБА_6 спокійний, адекватний, дисциплінований учень, однак періодично пропускає заняття в школі. Зі слів соціального педагога їй стало відомо, що до неї звернулася його молодша сестра ОСОБА_13 , яка розказала про конфлікт ОСОБА_15 і вітчима. Пояснила, що 03 грудня 2025 року вона спілкувалася із ОСОБА_16 , однак він відмовчувався, казав, що у нього все добре. Однак дитина була налякана, ще раніше він казав, що вітчим може вдарити його за будь-яку провину.

Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, кваліфікується за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» закріплено зазначення термінів, які вживаються у цьому Законі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Із наведеного слідує, що домашнім насильством є будь-які із вищеперелічених дій кривдника, у тому числі вчинені в присутності неповнолітньої, малолітньої особи.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого

Домашнє насильство має низку характерних ознак, серед яких: повторюваність насильницьких епізодів у часі; систематичність таких дій; прагнення кривдника встановити повний контроль і владу над постраждалою особою; вчинення насильства у відносинах між людьми, пов`язаними родинними чи іншими близькими зв`язками; а також взаємозв`язок різних форм насильства - наявність однієї з них часто свідчить про ризик появи інших.

Із пояснень учасників установлено, що ОСОБА_7 тривалий час перебуває у стані хвилювання й неспокою, вказував про випадки спричинення йому болю вітчимом у минулому. Згідно з поясненнями матері та вітчима потерпілого між ними існують певні розбіжності щодо виховання ОСОБА_6 , у зв`язку із чим виникають сварки і конфлікти із залученням самого ОСОБА_6 . Неповнолітній ОСОБА_17 пояснив, що матір і вітчим часто не можуть порозумітися, він бажає, аби вони більше спілкувалися як між собою, так і з ним, йому не вистачає спілкуванняз боку матері.

Сам ОСОБА_1 не заперечив факт спричинення болю пасинку внаслідок штовхання його вперед із подальшим падінням. Намагання перевиховати дитину не виправдовує таких дій ОСОБА_1 .

Крім пояснень учасників, факт вчинення ОСОБА_1 вказаних правопорушень підтверджується змістом протоколів про адміністративні правопорушення серії ВБА № 207671 від 10.12.2025, серії ВБА № 207672 від 10.12.2025; рапортом помічника чергового Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Єрохіна А.М. від 08.12.2025; рапортом старшого інспектора-чергового ВП №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області Головія О.Ю. від 05.12.2025; заявою директора Турського ліцею Заболоттівської ОТГ Мороза О. від 04.12.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 10.12.2025; протоколами індивідуальної психологічної діагностики ОСОБА_18 .

На переконання суду, обставини, за яких було вчинено діяння, зазначені у протоколі, не були конфліктом чи непорозумінням між особами.

Натомість, такі діяння вчинені особою умисно, завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілого, який є особою, зазначеною у ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», при цьому, у присутності малолітніх осіб.

Відтак суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Ураховуючи ступінь вини та характер правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який вперше притягується до адміністративної відповідальності, уважаю за доцільне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, однак з огляду на кількість правопорушень, у розмірі вищому, ніж мінімальний, передбачений санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, яке буде необхідне і достатнє для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень.

Суд не стягує із ОСОБА_1 , як особи з інвалідністю ІІ групи, судового збору.

Керуючись ст.ст. 36, 173-2 ч. 2, 280, 283, 284 ч.1 п. 1 КпАП України,

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та застосувати щодо нього стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень (отримувач коштів ГУК у Волин.обл/смт Заболоття/21081100, код отримувача (ЄДРПОУ) 38009371, номер рахунку (IBAN) UA0003478, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.).

Відповідно до ст. 308 ч. 2 КУпАП в разі несплати штрафу особою, яка притягується до адмінвідповідальності, в добровільному порядку не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, у порядку примусового виконання стягнути подвійний розмір штрафу 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд Волинської області протягом десяти днів із дня її винесення.

Дата проголошення повної постанови 04 березня 2026 року о 15 год 00 хв.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун