ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., за участю адвоката Кирницького Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Кирницького Г.І., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 24.12.2025 року о 23 год. 40 хв. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 184 в, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення автомобіля на місці зупинки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ЄУНСП: 727/102/26 Головуючий у І інстанції: Одовічен Я.В.

Номер провадження: 33/822/81/26 Суддя-доповідач: Потоцький В.П.

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, адвокат Кирницький Г.І. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 лютого 2026 року скасувати і провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя події і складу адміністративного правопорушення.

Уважає, що постанова районного суду прийнята внаслідок неповноти судового розгляду, без всебічного вивчення обставин вчиненого правопорушення, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є необґрунтованою.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції.

Вказує на те, що ст.130 КУпАП не передбачає покарання за перебування у транспортному засобі, а передбачає покарання за керування у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Зазначає, що наявний у справі відеозапис не відповідає вимогам законодавства, оскільки не є безперервним, а отже його не можна вважати належним та допустим доказом у справі.

Заслухавши доводи адвоката Кирницького Г.І., який підтримав апеляційну скаргу та просив їх задовольнити, перевіривши такі доводи та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить такого.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст. 245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Вказаних вимог районним судом дотримано не було, а його висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідає обставинам справи та є передчасним.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, у тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 1.10 ПДР водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом).

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в тому, що особа має обов`язково керувати транспортним засобом.

Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що 24.12.2025 року о 23 год. 40 хв. в м. Чернівці по вул. Героїв Майдану, 184а, керував транспортним засобом марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: дуже розширені зіниці, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КпАП України (а.с.1).

Разом з тим, обставини, викладені у вказаному протоколі, зокрема факт керування транспортним засобом, не підтверджуються іншими належними та допустимими доказами у справі.

Як убачається з відеозапису, долученого працівниками поліції у порядку ст. 251 КУпАП, відеофіксація розпочинається з моменту, коли поліцейські перебувають на вулиці та спілкуються з ОСОБА_1 , який знаходиться у транспортному засобі. При цьому транспортний засіб перебуває у нерухомому стані, усі двері відчинені, а на самому відео не зафіксовано ані моменту початку руху, ані фактичного керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Отже, відеозапис лише підтверджує факт спілкування поліцейських із ОСОБА_1 , який перебуває в салоні нерухомого транспортного засобу, однак сам по собі не доводить обставину керування ним транспортним засобом.

Тобто працівниками поліції не було зафіксовано на даному відеозаписі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Апеляційний суд не погоджується з висновком районного суду про доведеність факту керування.

Постанова серії ЕНА № 6407473 від 25.12.2025 року за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП не підтверджує факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 саме за обставин, що перевіряються у цьому провадженні, та не може підміняти собою дослідження і оцінку доказів у справі.

Апеляційний суд зазначає, що з відеозапису вбачається, що на момент його початку транспортний засіб уже припаркований і перебуває у нерухомому стані. За таких обставин висловлювання ОСОБА_1 про те, що він «їхав з друзями з роботи», навіть за умови їх наявності на записі, можуть стосуватися попереднього пересування до моменту паркування, а не підтверджувати факт керування у момент, час і за обставин, викладених у протоколі.

Отже, зважаючи на те, що відеозапис не фіксує руху автомобіля та моменту зупинки, висновок районного суду про доведеність факту керування лише на підставі таких пояснень є припущенням і не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Інші докази, які містяться у справі, а саме: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), та письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.8) не підтверджують об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суду не було надано доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому сам по собі факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

З урахуванням наведеного вище, районний суд дійшов помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, при цьому постанову судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 245, 247, 252, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Чернівецький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кирницького Г.І. задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду /підпис/ В.П. Потоцький

Виготовлено з АСДС:

суддя Чернівецького

апеляційного суду (В.П. Потоцький)

(05.03.2026 р. дата засвідчення копії)