Справа № 306/430/26
Провадження № 3/306/135/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м.Свалява

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Уліганинець П. І., розглянувши розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 року до провадження судді Уліганинця П.І. надійшла адміністративна справа №306/430/26, провадження 3/306/135/26 відносно гр. ОСОБА_1 , протокол про адміністративне праоворушення серії ВАД №770508 від 18.02.2026 року за ознаками ст. 173 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

Суддя Уліганинець П.І. заявив самовідвід по даній цивільній справі, оскільки перебуває у сусідських відносинах з адмінправопорушником, з метою уникнення будь-яких сумнівів стосовно неупередженості головуючого судді у справі, суддя Свалявського районного суду Закарпатської області вважає за необхідне заявити самовідвід при розгляді даної справи.

КУпАП не містить норм, які б прямо передбачали інститут самовідводу судді. У зв`язку з цим підлягає застосуванню аналогія права, а саме норми цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ст.36 ЦПК України визначено перелік підстав для самовідводу судді.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди; ст.129 Конституції України - суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним і керується верховенством права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (рішення ЄСПЛ: рішення від 10.12.2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України»: наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Тобто, щодо безсторонності суду існує дві вимоги: суд повинен бути суб`єктивно вільний від упередження чи зацікавленості в результаті справи, по-друге, він також має бути безсторонній з об`єктивної точки зору, тобто має запропонувати досить гарантій для виключення будь-якого обгрунтованого сумніву стосовно його безсторонності (справа Фіндлей, ор. сіt). Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: "Існування безсторонності для цілей ст.6 параграф 1 повинно визначатись згідно суб`єктивного тесту, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і також згідно об`єктивного тесту, тобто встановлення, чи суддя має гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно безсторонності" (справа П`єрсак, А 53 параграф 30).

Згідно ч. 1, 2, 8, 9 ст. 40 ЦПК України - питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовільняє самовідвід, якщо доходить висновку про його обгрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством. Згідно з приписами п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

За таких обставин, з метою забезпечення розгляду справи у строки, встановлені законом, недопущення виникнення сумнівів у неупередженості суду, а також з урахуванням морально-етичних міркувань, в інтересах правосуддя та сторін у справі, суд доходить висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід.

Справу необхідно передати для проведення автоматизованого розподілу між суддями в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України.

Керуючись ст. 33, 36, 39-40 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Самовідвід, заявлений головуючим - суддею Свалявського районного суду Закарпатської області Уліганинцем П.І, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП - задовольнити.

Передати дану справу для проведення автоматизованого розподілу між суддями в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 14 ЦПК України та ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в частині вирішення питання про самовідвід не підлягає окремому оскарженню.

Суддя Свалявського

районного суду Закарпатської області П. І. Уліганинець