П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" березня 2026 р. Справа № 596/1621/25

Провадження № 3/596/22/2026

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., за участю секретаря судового засідання Туткалюк В.Р., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Печінки П.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від відділення поліції №3 Чортківського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, за ч.4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2025 року близько 22 години 00 хвилин, в с. Чагарі, вулиця Центральна, 12, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Mazda 6, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись проїздною дорогою не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого не міг вчасно зреагувати та уникнути зіткнення з автомобілем марки Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_3 . Водій ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

22 листопада 2025 року близько 22 години 00 хвилин, в с. Чагарі, вулиця Центральна, 12, водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, не зупинив транспортний засіб та залишив місце ДТП, порушивши п. 2.10 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №521013 від 23.11.2025, 22 листопада 2025 року близько 22 години 00 хвилин, в АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_1 , будучи учасником ДТП, після її скоєння вживав алкогольні напої до проведення працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння. Цими діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.10є Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою судді від 05.03.2026, об`єднано справи №596/1622/25 (Провадження №3/596/23/2026) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, №596/1623/25 (Провадження №3/596/24/2026) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП зі справою №596/1621/25 (Провадження №3/596/22/2026) щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП в одне провадження. Об`єднаній справі присвоєно номер № 596/1621/25 (Провадження №3/596/22/2026).

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмові пояснення щодо обставин справи.

У судовому засіданні захисник адвокат Печінка П.В. підтримав подані ОСОБА_1 письмові пояснення та клопотання про перекваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч.1 ст. 130 КУпАП, а також клопотання про закриття провадження в справі за ст.122-4 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та доводи клопотань сторони захисту, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху та зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 6 статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено, що дорожньо-транспортна пригода подія, що сталася під час руху дорожнього транспортного засобу, внаслідок якої загинули або зазнали травм люди чи заподіяна шкода майну.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є наслідки, зокрема пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою.

Згідно із п. 12.1. ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За змістом п.2.3. (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,

Отже, порушенням у цьому випадку є неврахування дорожньої обстановки, яка визначається як «сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху...»

Крім визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доводиться даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №521030 від 23.11.2025, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.11.2025, потерпілого ОСОБА_2 від 22.11.2025, схемою місця ДТП, яка сталася 22.11.2025, фотокопіями до протоколу.

Аналізуючи письмові докази в справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю їх достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 ПДР України залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Пунктом 2.10. ПДР України водія, який причетний до дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язано негайно зупинити автомобіль і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки.

Матеріалами провадження підтверджено, що ОСОБА_1 , вчинивши ДТП, не прийняв заходів, передбачених вимогами п.2.10 ПДР, а натомість, намагався залишити місце події.

Ці обставини доводяться, зокрема, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який пояснив, що після ДТП інший водій залишив місце подіїї. Побачивши це він він біг за автомобілем та наздогнав його біля автобусної зупинки. На автозупинці він побачив чоловіка ( ОСОБА_1 ), який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння і на його запитання чому він втекав, він відповів для того, щоб поліція не бачила його автомобіль на дорозі.

Твердження ОСОБА_1 щодо мотивів, з яких він залишив місце ДТП, а саме автомобіль скотився по схилу до автобусної заправки не доводяться жодними доказами та суперечать матеріалам справи.

Тому, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту на предмет того, що ОСОБА_1 не залишав місце події, оскільки встановлено, що він дійсно не виконав вимог п.2.10 ПДРі вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.

Поряд з цим, суд погоджується з доводами сторони захисту про неправильну кваліфікацію судом дій ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП.

Так, відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП настає за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , які він подав суду, як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, слідує, що до самої події ДТП, перед тим як сісти за кермо його автомобіля, він дійсно вживав спиртні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння. На запитання працівників поліції щодо вживання алкоголю він повідомив, що випив пиво після ДТП.

Згідно з положенням ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Ці обставини доводяться також письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 22.11.2025, який зазначив, що одразу після ДТП під час розмови з ОСОБА_1 він виявив, що останній був з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Як встановлено, огляд на визначення стану сп`яніння поліцейським проводився за допомогою газоаналізатора "Drager Alcotest 6820" зав. номер ARLJ-0571, тест №2341. Огляд проведено відповідно до вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735. Результат приладу показав 1,69‰, про що складено Акт. Згідно акту водій ОСОБА_1 підлягав огляду у зв`язку із виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. (а.с.9,10).

Після роздрукування на папері показників приладу "Drager Alcotest 6820", ці результати долучено до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином кваліфікація поліцейським дій ОСОБА_1 за ч.4 ст.130 КУпАП вживання алкогольних напоїв після дорожньої транспортної пригоди, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки жодних доказів, крім пояснень ОСОБА_1 , в матеріалах справи немає і такі пояснення не узгоджуються з матеріалами справи.

А тому суд приходить до висновку, що сукупністю доказів поза розумним сумнівом підтверджено факт вчинення ДТП в стані сп`яніння, тобто підтверджено, що 22 листопада 2025 року близько 22 години 00 хвилин, в с. Чагарі, вулиця Центральна, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 6, номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, що має бути кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП України.

Таким чином, суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 130 КУпАП на ч. 1 ст. 130 КУпАП, що, в свою чергу, не порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та фактично не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 , ст.122-4 КУпАП та враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір.

Керуючись ст. ст. 7, 36, 130, 122-4, 124, 247, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, 122-4, ст.124 та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисячі) гривень (ГУК у Терн.обл/тг смт.Гусятин/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977599; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); рахунок отримувача: UA0019661; код класифікації доходів бюджету: 21081100) в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп..

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Повний текст постанови складено 05.03.2026.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК