Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/619/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря судового засідання Мурашевського Є.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захасника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Якимчука Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 30 січня 2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановила:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 30 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою судді місцевого суду 20.12.2025 о 23 год. 22 хв. за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 31/28, водій ОСОБА_1 керував т/з Volvo н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у найближчому закладі охорони здоров`я, водій відмовився.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Якимчук О.М. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_1 не було вручено акт огляду та відсутнє свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. ОСОБА_1 належним чином не роз`яснено те, що він відповідно до вимог ст.266 КУпАП має право пройти огляд в закладах охорони здоров`я. Вважає, що відповідно до ч.22 Розділу ІІІ Розділу Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї інструкції. Зазначає, що відеозапис є фрагментарним і недостатньо інформативним. Стверджує, що ОСОБА_1 не роз`яснено ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, відсутній факт оголошення та вручення протоколу та постанови поліцейського, відсутній підпис ОСОБА_1 .. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні підстави, які передували зупинки транспортного засобу відповідно до ПДР.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції при винесенні постанови вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№546467 від 20.12.2025 вбачається, що 20.12.2025 о 23 год. 22 хв. за адресою: м. Житомир, вул. Небесної Сотні, 31/28, водій ОСОБА_1 керував т/з Volvo н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер та у найближчому закладі охорони здоров`я, водій відмовився (а.с.2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 546467 від 20.12.2025; постановою серії ДП18 №786361 від 20.12.2025, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.1 ст.121 КУпАП, що підтверджує факт керування т/з, порушення ПДР та правомірність його зупинки, при цьому зазначену постанову ОСОБА_1 не оскаржував, як і не заперечував факт керування; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якої вбачається, що зупинено т/з Volvo н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР. Під час перевірки документів у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти огляд на місці зупинки або у найближчому закладі охорони здоров`я, на що водій категорично відмовився, при цьому поліцейський роз`яснив водієві про наслідки такої відмови; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння від 20.12.2025; направленням водія т/з з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 20.12.2025.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно та в достатньому обсязі зафіксовані обставини події для вирішення питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відеозапис проводився працівниками поліції відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та є належним і допустимим доказом у справі.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, зупинка якого була обумовлена порушенням ним ПДР (не світився правий сигнал покажчика, поворот увімкнув не в напрямку руху), про що останній був проінформований. У працівника поліції виникла обґрунтована підозра, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, відображені в акті огляду та у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 категорично відмовився виконати вимогу поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів так і в закладі охорони здоров`я.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено (23:19:43), оскільки він порушив ПДР. На запитання працівників поліції чи вживав спиртне ОСОБА_1 відповідає, що не вживав, запах алкоголю може бути від пасажирів. Надає працівникам поліції документи. Говорить, щоб працівники поліції швидше дивилися, оскільки вдома неповнолітня дитина. Працівники поліції (23:24:28) пропонують огляд на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. Також працівники поліції зазначають, що за відмову пройти огляд на стан сп`яніння протокол складається автоматично. При цьому ОСОБА_1 зазначає, «чого я тракторист маю йти на війну, що після поранення, а ви поліцейські тут, і щось на мене складаєте». Поліцейські зазначають, що від нього чути запах алкоголю, на що ОСОБА_1 відповідає «ну і що, що чути».

Крім того, з відеозапису вбачається (23:27:43), що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені КУпАП. В подальшому відсторонили від керування. В подальшому, поліцейські оголосили зміст протоколу, повідомили що розгляд справи відбудеться в Богунському районному суді м.Житомира, вказали день та час розгляду справи, про що ОСОБА_3 чув, однак відмовився підписати документи, як і відмовився від їх отримання.

Доводи захисника, що відеозапис є фрагментарним і недостатньо інформативним, є голослівним.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» технічні засоби відеофіксації застосовуються поліцейськими з метою фіксації визначених процесуальних дій і не передбачають обов`язку здійснення безперервного запису протягом усього часу несення служби. Сам по собі факт відсутності відеозапису у певні проміжки часу не свідчить про незаконність дій працівників поліції за умови, що наявними матеріалами підтверджено фіксацію ключових обставин, зокрема пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, результатів такого огляду або факту відмови від його проходження.

Крім того, складання протоколу про адміністративне правопорушення є письмовою процесуальною дією технічного характеру, що може тривати певний час. Відсутність повної відеофіксації безпосереднього процесу оформлення документів не є істотним порушенням вимог закону, оскільки визначальним є належна фіксація факту правопорушення та роз`яснення особі її процесуальних прав і обов`язків.

Із дослідженого відеозапису вбачається, що особа чітко та однозначно відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, так і в умовах медичного закладу.

Згідно даного відеозапису зафіксовані на ньому обставини, є достатніми для встановлення факту керування транспорним засобом ОСОБА_1 , висловлення підозри поліцейського про наявність ознак алкогольного сп`яніння та відмовою останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.

Під час оформлення відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, за вказаних у протоколі подій, працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст. 256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами.

Також суд апеляційної інстанції в світлі доводів апеляційної скарги констатує, що місцевим судом у межах протоколу про адміністративне правопорушення притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння особою, яка керує транспортним засобом, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України та утворює самостійну альтернативну форму об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Якимчука Олександра Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Богунського го районного суду м. Житомира від 30 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.С. Рябенька