П О С Т А Н О В А

іменем України

15 січня 2026 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

12 вересня 2025 року, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_1 , повторно протягом року, керувала автомобілем марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 , проспектом Володимира Івасюка, що у м. Києві, з ознаками наркотичногосп`яніння. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому Законом порядку, відмовилася, що було зафіксовано технічними засобами відеозапису.

Будучи неодноразово, належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України), ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився та не повідомив суду про поважні причини свого неприбуття.

Вивчивши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 451728, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 був ознайомленим із його змістом, про що свідчить підпис останнього;

- відеозаписами з нагрудних камери патрульних поліцейських, з яких вбачається, що ОСОБА_1 , після встановлення ознак наркотичного сп`яніння, відмовився пройти в установленому Законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до ст. 33 КпАП України суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Також, зважаючи на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, суд вважає за необхідне остаточно призначити стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на підставі приписів ч. 3 ст. 30 КпАП України.

Разом з цим, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 451728 вбачається, що автомобіль марки «HYUNDAI», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 належить іншій особі, а тому суд не знаходить підстав для накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Керуючись статтями 33, 30, 40-1, ч. 2 ст. 130 КпАП України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КпАП України, шляхом приєднання невідбутої частини стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.04.2025, визначити ОСОБА_1 остаточне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки 3 місяці.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко