Справа № 509/294/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Євгеній Миколайович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №554148 від 29.12.2025 року водій ОСОБА_1 29.12.2025 року о 16:45 год. в с.Нова Долина, Кооператив Дорожник-63, вул. Горіхова, 218, керував транспортним засобом Део Ланос д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення координації рухів), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеофіксацію, чим поруши п 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Свідки не залучалися. Технічний засіб відеозапису: Бодікамера 61.6 002.

Захисник адвокат Стогній О.В. 12.02.2026 року подав до суду письмові заперечення на протокол про адміністратине правопорушення, а також 06.03.2026 року в судовому засіданні просив закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п.2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, до матеріалів справи долучено диск із відеозаписами, отриманими за допомогою технічних засобів відеофіксації, зокрема нагрудного персонального відеореєстратора працівників поліції.

Судом під час дослідження зазначеного диска встановлено, що на ньому містяться три відеозаписи.

Перший відеозапис здійснено камерою зовнішнього відеоспостереження. На цьому відео відображено транспортний засіб, який рухається та зовні схожий на автомобіль, що належить ОСОБА_1 . Разом із тим державний номерний знак транспортного засобу через низьку якість відеозображення не зчитується, а особу водія встановити неможливо. Таким чином, даний відеозапис не підтверджує факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .

Другий відеозапис фіксує момент, коли працівники поліції будять особу, яка перебуває у салоні автомобіля ОСОБА_1 . При цьому сам факт керування транспортним засобом на даному відео не зафіксований.

Крім того, вказаний відеозапис створено за допомогою особистого мобільного телефону працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення. Відеозапис не містить жодних обов`язкових технічних реквізитів, зокрема:

?номера технічного пристрою;

?дати здійснення відеозапису;

?точного часу відеофіксації.

При перегляді відеозапису на 8-й секунді з початку запису на склі автомобіля відображається мобільний телефон, за допомогою якого працівник поліції здійснює відеофіксацію. Одночасно видно, що на плечі працівника поліції знаходиться нагрудний відеореєстратор (боді-камера), який у цей момент спрямований в інший бік та фактично не використовується для фіксації подій.

Зазначене свідчить про те, що відеофіксація здійснювалась не службовим технічним засобом, а особистим пристроєм працівника поліції.

На третьому відеозапису відображаються тільки сам факт складання адміністративного протоколу.

Відповідно до вимог Закон України «Про Національну поліцію» поліцейські під час виконання службових обов`язків мають право застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і відеофіксації, однак порядок їх використання визначається нормативними актами МВС.

Такий порядок встановлено Наказ МВС №1026 від 18.12.2018, яким передбачено, що відеофіксація під час виконання службових обов`язків здійснюється виключно службовими технічними засобами, які забезпечують:

?ідентифікацію пристрою;

?автоматичну фіксацію дати та часу;

?цілісність та неможливість редагування відеозапису.

Використання особистих мобільних телефонів для фіксації подій під час виконання службових обов`язків зазначеною Інструкцією не передбачено.

Відповідно до статті 251 Кодекс України про адміністративні правопорушення доказами у справі можуть бути лише фактичні дані, отримані у встановленому законом порядку.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а «Недоведеність події адміністративного правопорушення або вини особи є підставою для закриття провадження, оскільки саме орган, який склав протокол, зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази.»

Згідно практики ЄСПЛ (обов`язкова для судів України) Malofeyeva v. Russia (2013) ЄСПЛ зазначив: Суд не може підміняти сторону обвинувачення та самостійно шукати докази, оскільки це порушує принцип змагальності та право на справедливий суд.

Верховний Суд у постановах від 22.05.2018 у справі № 127/21563/16-а та від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а наголосив, що суд не вправі компенсувати недоліки доказування органу, який склав протокол. Аналогічна позиція викладена у рішеннях ЄСПЛ у справах Malofeyeva v. Russia та Karelin v. Russia, де зазначено, що суд не може виконувати функції обвинувачення», це порушує ст. 6 Конвенції про захист прав людини.

Крім того, Верховний Суд у своїй практиці звертає увагу, що для притягнення особи до відповідальності за керування транспортним засобом необхідно достовірно встановити сам факт керування саме цією особою.

У даному випадку відеозапис із камер спостереження не дозволяє встановити номерний знак транспортного засобу та особу водія, на відеозаписі з мобільного телефону відсутня фіксація факту керування транспортним засобом, відеозапис здійснено з порушенням вимог чинних нормативних актів МВС.

Таким чином, долучені до матеріалів справи відеозаписи не підтверджують факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та отримані з порушенням встановленого законом порядку, у зв`язку з чим не можуть бути визнані належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості та вимог статті 62 Конституція України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, вважаю, що посадовою особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП, не надано суду переконливих доказів винуватості особи ОСОБА_1 .

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи, що в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, тому провадження в справі підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 252, 280, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Суддя Є. М. Панасенко