Унікальний номер справи 361/9938/25
Номер апеляційного провадження 33/824/904/2026
Суддя суду першої інстанції Т. К. Василенко
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

05 березня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., при секретарі Комар Л.А. за участю прокурора Грушковського В.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Ярмоленка Анатолія Миколайовича, на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України,

працює заступником голови

Броварської районної ради

Київської області

адреса місця проживання:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу № 3904 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 20 серпня 2025 року ОСОБА_2 , будучи заступником голови Броварської районної ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, порушила вимоги п. 3 ч. 1 ст.28 і ч. 2 ст. 35-1 Закону № 1700-VII, ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вчинивши дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 23 січня 2024 року взяла участь у голосуванні на засіданні 33 позачергової сесії Броварської районної ради Київської області VIII скликання від 23 січня 2024 року та проголосувала «ЗА» за прийняття рішення «Про затвердження витрат на утримання районної ради та її виконавчого апарату на 2024 рік», яким передбачалось преміювання та встановлення надбавки голові та заступнику голови районної ради в розмірах 50 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Постановою судді Броварського міськрайоного суду Київськрї області від 08.12.2025 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 у прибуток держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Не погоджуючись з постановою судді, захисником ОСОБА_1 - адвокатом Ярмоленком А.М. подано до суду апеляційну скаргу.

Зазначає, що Броварським міськрайонним судом Київської області при розгляді адміністративної справи № 361/9938/25 було проігноровано вимогу частини 4 статті 38 КУпАІІ, якою чітко визначено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня вчинення.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, шо матеріали справи про адміністративне правопорушення № 361/9938/25 не містять жодної інформації про конкретний день виявлення інкримінованого ОСОБА_1 правонорушення, поєднаного з корупцією.

Крім того, наявний у матеріалах адміністративної справи висновок Національного агентства з питань запобігання корупції від 18.06.2025, також не містить жодної інформації та будь-яких інших відомостей про конкретний день (дату) виявлення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, поєднаного з корупцією, а відтак виникає цілком закономірне та не вирішене до цього часу питання про фізичну чи юридичну особу, яка фактично у невизначений день нібито проінформувала Національне агентство з питань запобігання корупції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією, що стало підставою для проведення перевірки.

Суд першої інстанції допустив упередженість та необ`єктивність при розгляді справи по суті, оскільки безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про допит свідка, якому були відомі обставини, які підлягають установленню, а саме допиту уповноваженої особи з питань запобігання і виявлення корупції Броварської районної ради Київської області ОСОБА_3 , яка станом на 11:00 23.01.2024 не повідомила заступника голови Броварської районної ради Київської області про явку окремих депутатів із запізненням після відкриття сесії і цим самим не вжила заходів по запобіганню ознак, що можуть суперечити вимогам Закону Україн «Про запобігання корупції».

Також, судом першої інстанції було безпідставно відхилено клопотання сторони захисту про допит свідка - начальника організаційного відділу Броварської районної ради Київської області ОСОБА_4 , яка реєструючи депутатів та видаючи пульти для голосування не повідомила президію, що вже після відкриття сесії, затвердження порядку денного і регламенту проведення засідання, зареєструвались ще декілька депутатів, вже перед розглядом питань порядку денного і це при тому, що ОСОБА_1 , за інформацією своїх підлеглих працівників була переконана у недостатній кількості депутатів, що надавало їй цілком законне право брати участь у голосуванні щоб не допустити втрати повноважності ради.

Зауважує, що судом першої інстанції неналежним чином були досліджені відомості службового розслідування, проведеного на підставі листа Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту у стратегічних розслідувань Національної поліції України від 18.08.2025 № 32829/02-2025 та розпорядження голови Броварської районної ради Київської області від 18.09.2025 за № 58 з приводу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Адже, зі змісту акту службового розслідування вбачається, що вже після початку роботи колегіального органу до сесійної зали непоміченими для президії з`явилися двоє депутатів, які нікого не повідомивши, мовчки отримали від працівника апарату ради відповідні пульти для голосування та взяли участь у роботі сесії. При цьому, окремі уповноважені працівники апарату проявили неуважність та протиправну бездіяльність по підрахунку зміненого кількісного складу депутатів у сесійній залі і при цьому заступника голови ради у належний спосіб не поінформовали, а тому ОСОБА_1 , офіційно і публічно оголосивши наявний у неї конфлікт інтересів вимушена була дотриматися вимог частини 2 статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та брати участь у голосуванні щоб не допусти втрати повноважності ради.

Прокурором відділу забезечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Київської обласної прокуратури В. Грушковським подано до суду заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_1 - адвоката Ярмоленка А.М., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію Прокурора, дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, приймаючи постанову у справі суддя дійшов висновку, що заступник голови Броварської районної ради Київської області ОСОБА_5 , взявши участь у голосуванні по питанню «Про затвердження витрат на утримання районної ради та її виконавчого апарату на 2024 рік», мала реальний конфлікт інтересів та не мала брати участі у голосуванні на засіданні 33 позачергової сесії Броварської районної ради Київської області VIII скликання 23 січня 2024 року.

Наведене, на думку суду першої інстианції, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, № 3904 від 20 серпня 2025 року; копією розпорядження Броварської районної ради Київської області № 39 від 12 червня 2025 року «Про проведення службового розслідування» з додатком; копією акта службового розслідування Броварської районної ради Київської області від 24 червня 2025 року; копією розпорядження Броварської районної ради Київської області № 43 від 27 червня 2025 року «Про результати службового розслідування»; матеріалами висновку Національного агентства з питань запобігання корупції про виявлення ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією, вчиненого заступником голови Броварської районної ради Київської області ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 172-7 КУпАП з додатками.

Також суддя дійшов висновку, що обставини, зазначені в акті службового розслідування Броварської районної ради Київської області від 24 червня 2025року (а.с.17), а саме пояснення посадових осіб районної ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не звільняють та не зменшують відповідальність ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Разом із цим, суддя не погодився з позицією уповноваженої особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є день складання протоколу, тобто момент встановлення всіх необхідних ознак складу правопорушень, оскільки чинне законодавство жодним чином не пов`язує момент фіксації правопорушення у протоколі з моментом, коли особі стало відомо (чи могло бути відомо) про вчинення адміністративного правопорушення.

Сам факт виявлення адміністративного правопорушення не є тотожнім факту складання протоколу. Це різні юридичні факти: виявлення факту адміністративного правопорушення це отримання органом, уповноваженим на складання відповідного протоколу, відомостей про вчинення такого правопорушення та особу, яка його вчинила. В той час як складання протоколу про адміністративне правопорушення є процесуальним наслідком факту виявлення, це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення.

Тобто, момент виявлення адміністративного правопорушення та його фіксування в результаті заходів, проведених уповноваженим органом (посадовою особою), спрямованих на встановлення обставин справи про адміністративне правопорушення, є двома різними юридичними фактами.

Апеляційний суд з такими висновками судді суду першої інстанції погодитися не може, та зазначає наступне.

Так, згідно з постановою Броварської міської територіальної виборчої комісії Київської області № 73 від 17 листопада 2020 року «Про реєстрацію обраних депутатів до Броварської районної ради на перших виборах депутатів районних рад 25 жовтня 2020 року» ОСОБА_1 визнано обраною як депутатом цієї ради.

Відповідно до рішення Броварської районної ради Київської області № 5-1-VIII від 24 листопада 2020 року «Про обрання заступника голови Броварської районної ради VIII скликання» ОСОБА_1 обрано заступником голови цієї ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

На підставі ч. 1 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчується в день першої сесії ради нового скликанні.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений КонституцієюУкраїни.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 56 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що заступник голови районної, районної у місті (у разі її створення) ради, перший заступник, заступник голови обласної ради обираються відповідною радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного голосування і здійснюють свої повноваження до припинення ними повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення їх повноважень у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою цієї статті.

Отже, необхідною умовою набуття особою повноважень заступника голови районної ради є одночасна наявність у цієї особи статусу депутата районної ради, який є невід`ємною складовою статусу заступника голови цієї ради.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи заступником голови Броварської районної ради Київської області та одночасно депутатом цієї ж ради, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України № 1700-VII та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією.

23 січня 2024 року голова Броварської районної ради Київської області на засіданні 33-ої позачергової сесії поставив на голосування проект рішення «Про затвердження витрати на утримання районної ради та її виконавчого апарату на 2024 рік», яким також передбачалось преміювання та встановлення надбавки заступнику голови районної ради в розмірах 50 %. При цьому, ОСОБА_1 повідомила депутатів присутніх у сесійній залі про наявний у неї конфлікт інтересів, та про те, що вона візьме участь у голосуванні, оскільки її голос може бути вирішальним у прийнятті рішень та затвердженні порядку денного, що відображено у протоколі засідання 33 позачергової сесії Броварської районної ради Київської області VIIIскликання від 23 січня 2024 року.

За результатами поіменного голосування 33-ої позачергової сесії Броварської районної ради VIII скликання від 23 січня 2024 року за зазначений проект рішення проголосували 24 депутати, в тому числі і заступник голови районної ради ОСОБА_1 , проти проголосував 1 депутат.

За результатами голосування рішенням Броварської районної ради від 23 січня 2024 року № 353-33 позач.- VIIIустановлено заступнику голови районної ради надбавку за високі досягнення у праці в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування та вислуги років. Також, згідно з цим рішенням вирішено виплачувати заступнику голови районної ради щомісячну премію у розмірі 50 % до посадового окладу з урахуванням встановлених надбавок і доплат.

У ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено особливий порядок врегулювання конфлікту інтересів, зокрема і у заступника голови районної ради, під час участі у засіданнях відповідної ради.

Так, для врегулювання конфлікту інтересів, який виникає під час участі у засіданні ради, потрібно: самостійно публічно повідомити про конфлікт інтересів (про що вноситься відповідний запис до протоколу засідання ради), не брати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішення (у зв`язку з яким виник конфлікт інтересів) відповідною радою. Виняток - якщо неучасть осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у прийнятті рішення призведе до втрати повноважності відповідної ради, іншого колегіального органу, особи, у яких наявний конфлікт інтересів, беруть участь у прийнятті радою, іншим колегіальним органом рішення, за умови публічного самостійного повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання колегіального органу.

Сесія ради є повноваженою, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Відповідно до протоколу засідання від 23 січня 2024 року голова районної ради повідомив, що в залі зареєструвались 24 депутати, й відкрив засідання 33-ої позачергової сесії Броварської районної ради VIII скликання. При цьому, в протоколі засідання зазначено, що на засіданні були присутніми 25 депутатів, але суд апеляційної інстанції бере до увагу ту обставину, що протокол засідання ради оформлюється вже після засідання ради і в ньому відображаються реальні відомості, які існували на час ухвалення радою рішень.

Згідно з п. 3 ст. 1 Регламенту Броварська районна рада VIII скликання складається зі 42 депутатів.

Таким чином, більшість депутатів від загального складу Броварської районної ради VIII скликання становить 22 депутати. Як поясняла суду ОСОБА_1 де які депутати виходили із сесійної зали і не брали участі у голосуванні, а прийняття рішення про затвердження витрат на утримання районної ради та її виконавчого апарату на 2024 рік було необхідним, оскільки від вирішення даних питань залежала подальша діяльність ради (теріторіальної громади), оплата праці її апарату у 2024 році. ОСОБА_1 вказала на те, що вона зовсім не думала про свої надбавки, вона хвилювалась за апарат ради, який має за свою працю отримавати заробітну плату.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 даного Закону, зобов`язані не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень; приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані, зокрема, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів, вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Як убачається з роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», аналіз термінів «потенційний інтерес» та «реальний інтерес», які містяться у ч. 1 ст. 1 Закону, з урахуванням висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України від 29 квітня 2016 року № 126/50-е, щодо законодавства про боротьбу з корупцією дає можливість констатувати, що потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень. Крім того, це також визначає ступінь впливу цієї суперечності на прийняття рішення чи вчинення дії, який повинен мати об`єктивний вираз, а також часовий взаємозв`язок між прийняттям рішення та наявністю певних ознак, що мають місце при цьому.

Так, згідно ст. 255 КУпАП Національне агентство з питань запобігання корупції є уповноваженим органом, який складає адміністративні протоколи за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 172-4 - 172-9 у частині правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відповідно до примітки до ст. 56 Закону України «Про запобігання корупції», посада заступника Броварської районної ради не відпоситься до посад відповідального або особливо відповідального становища.

Водночас іншим органом уповноваженим на складання протоколів про адміністративні правопорушення є Органи національної поліції.

Так, органи національної поліції складають протоколи про адміністративні правопорушення передбачені статями 172-4 - 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище).

Таким чином, уповноваженим органом на складання протоколу про адміністративне правопорушення пов`язаного з корупцією інкримінованого заступнику Броварської районної ради є Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, яким і було складено такий протокол.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 3904 від 20 серпня 2025 року ОСОБА_1 , будучи заступником голови Броварської районної ради Київської області, являючись суб`єктом відовідальості за правопорушення, пов`язані з корупцією, згідно з пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, порушила вимоги п. 3 ч. 1 ст. 28 і ч. 2 ст. 35-1 Закону № 1700-VII та ч. 1 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вчинивши дію в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 23 січня 2024 року взяла участь у голосуванні на засіданні 33 позачергової сесії Броварської районної ради Київської області VIIІ скликання від 23 січня 2024 року та проголосувала «За» за прийняття рішення «Про затвердження витрат на утримання районної ради та її виконавчого апарату на 2024 рік», яким передбачалось преміювання та встановлення надбавки голові та заступнику голови районної ради в розмірах 50 %, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Апеляційний суд зауважує, що ключовою умовою для притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є доведення реального конфлікту інтересів і відсутність підстав для дій ОСОБА_1 у відповідності до положень ст. 59 -1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Частина 1 статті 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Частина 2 ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону, зобов`язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно, й не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Реальний конфлікт інтересів повинен складатися з трьох об`єктивних компонентів:

- приватний інтерес;

- службове повноваження, представницьке повноваження;

- протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішень, діяння службової особи.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону особи, зазначені у п. 1, 2, ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Таким чином, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Для встановлення факту реального конфлікту інтересів недостатньо констатувати існування приватного інтересу, який потенційно може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а слід безпосередньо встановити, що приватний інтерес наявний, він суперечить службовим чи представницьким повноваженням, така суперечність не може вплинути, а реально впливає на об`єктивність чи неупередженість прийняття рішень чи вчинення дій.

На думку апеляційного суду суддею суду першої інстанції при розгляді справи про адміністратвине правопорушення належним чином не були досліджені та оцінені відомості службового розслідування, проведеного на підставі листа Управління стратегічних розслідувань у Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 18.08.2025 №32829/02-2025 та розпорядження голови Броварської районної ради Київської області від 18.09.2025 за № 58 з приводу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Адже, зі змісту акту службового розслідування вбачається, що вже після початку роботи колегіального органу до сесійної зали непоміченими для президії з`явилися двоє депутатів, які нікого не повідомивши, мовчки отримали від працівника апарату ради відповідні пульти для голосування та взяли участь у роботі сесії. При цьому, окремі уповноважені працівники апарату проявили неуважність та бездіяльність по підрахунку зміненого кількісного складу депутатів у сесійній залі і при цьому заступника голови ради у належний спосіб не проінформували про дійсну кількість депутатів присутніх на сесії. (а.с. 17).

У ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено особливий порядок врегулювання конфлікту інтересів, зокрема і у заступника голови районної ради, під час участі у засіданнях відповідної ради.

Для врегулювання конфлікту інтересів, який виникає під час участі у засіданні ради, потрібно (ч.ч. 1, 3 ст. 59-1 цього Закону): самостійно публічно повідомити про конфлікт інтересів (про що вноситься відповідний запис до протоколу засідання ради); не брати участь у розгляді, підготовці, прийнятті рішення (у зв`язку з яким виник конфлікт інтересів) відповідною радою.

Виняток, якщо неучасть зазначених осіб у прийнятті рішення призведе до втрати повноважності відповідної ради, особи, у яких наявний конфлікт інтересів, беруть участь у прийнятті такого рішення за умови публічного самостійного повідомлення про конфлікт інтересів під час засідання (ч. 2 ст. 59-1Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (ч. 12ст. 46 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»).

В окремих випадках виконання зазначеними особами вимог ч. 1 ст. 59-1Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо неучасті у прийнятті рішення радою може мати як наслідок неповноважність сесії ради та неможливість прийняття нею рішень. Оскільки ОСОБА_1 була невідома точна кількість присутніх на сесії депутатів, а де які присутні на сесії депутати виходили із зали та не брали участі у голосуванні, ОСОБА_1 , заявивши про конфлікт інтересів вимушена була брати участь у голосуванні, щоб не втратити повноважність сесії.

Таким чином, ОСОБА_1 не знаючи про точну кількість депутатів присутніх у сесійній залі на засіданні сесії 33 позачергової сесії Броварської районої ради Київської області, прийняла участь в голосуванні, що було зумовлено необхідністю на той час дотримання останньою вимог частини 2 статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» для недопущення втрати повноважності ради.

Крім цього, в протоколі засідання 33 позачергової сесії Броварської районної ради VIII скликання від 23 січня 2024 року чітко зазначено: « ОСОБА_1 повідомила про конфлікт інтересів, але участь у голосуванні візьме, оскільки її голос може бути вирішальним у прийняті рішень та затвердженні порядку денного».

Та обставина, що ОСОБА_6 взяла участь у голосіванні на засіданні позачергової сесії Броварської районної ради Київської області VIII скликання від 23 січня 2024 року, ще не свідчить про те, що конфлікт інтересів, який виник, повідомлення про конфлікт інтересів і її голосування реально вплинули на об`єктивність або неупередженість рішення. Участь ОСОБА_1 у голосуванні є лише дією на виконання своїх обов`язків і ніяким чином не особистою дією (рішенням), продиктованою корисним умислом та наявністю приватного інтересу в розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

При цьому апеляційний суд наголошує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Неврахування цих обставин судом призвело б до хибних висновків про доведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-7 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку визнавши ОСОБА_1 винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 взявши участь у голосуванні на засіданні сесії Броварської районної ради Київської області вчинила адміністративне правопорушення, повязане с корупцією, оскільки вона діяла у відповідності до положень ч. 2 ст. 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а отже в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи та наявні підстави для її задоволення.

У звязку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, то дата виявлення правопорушення вже не має будь якого правового значення, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді суду першої інстанції та закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ярмоленка Анатолія Миколайовича задовольнити.

Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2025 рокускасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч 2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач