Справа № 346/24/26
Провадження № 33/4808/200/26
Категорія ст.124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І. В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., за участю секретаря с.з. Лавринович У.М., захисника ОСОБА_1 - адвоката Колчанова Р.В., представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката Маланчина Л.Е., розглянув справу за апеляційною скаргою захисника - адвоката Колчанова Р.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду від 27.01.2026.

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови суду першої інстанції.

1.1. Суд визнав ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП, піддав штрафу 850 грн.

1.2. 20.12.2025 о 07:34 в с. Глибока по вул. Коломийська, Коломийського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «BMW» (д.н.з. НОМЕР_1 ), не дотримався безпечного інтервалу, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 та здійснив бокове зіткнення з автомобілем «Hyundai Kona» (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 , після чого автомобіль «Hyundai Kona» (д.н.з. НОМЕР_2 ) зіткнувся з автомобілем «Seat Ibiza» (д.н.з. НОМЕР_3 ).

Внаслідок зіткнення транспортні засоби (ТЗ) отримали механічні пошкодження, водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - легкі тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України (ПДР) та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

2. Доводи апеляційної скарги захисника.

2.1. Оскаржена постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права. Суд формально дослідив обставини справи, не надавши належної оцінки доказам.

2.2. Поліцейський неправильно кваліфікував дії водія ОСОБА_1 , застосувавши п.13.1 ПДР замість п.13.3 ПДР, оскільки, на думку захисника, п.13.1 ПДР стосується лише попутного руху транспортних засобів.

2.3. Під час складання протоколу працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його право на адвокатську допомогу, чим порушили його право на захист.

2.4. Схема місця ДТП складена з недоліками щодо ширини смуг руху, тому вона не може слугувати беззаперечним доказом вини.

2.5. Письмові пояснення свідків ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) є неналежними та недопустимими доказами, оскільки, на думку захисника, вони не бачили механізму розвитку ДТП і ввели поліцію в оману.

2.6. Первинні пояснення та протокол ОСОБА_1 підписав під тиском поліцейського, який погрожував забрати автомобіль на штрафмайданчик, а самого водія відвезти до ТЦК.

2.7. Характер пошкоджень транспортних засобів свідчить про те, що автомобіль «Hyundai Kona» своєю лівою передньою частиною в`їхав у ліве бокове крило автомобіля «BMW».

2.8. Згідно з відеозаписом, водій автомобіля «Hyundai Kona», уникаючи зіткнення з автомобілем «Seat Ibiza», самостійно виїхав ліворуч на зустрічну смугу, де і відбулося зіткнення з автомобілем «BMW».

Просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

3. Доводи заперечень представника потерпілого.

3.1. Постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а обставини справи з`ясовані судом у повному обсязі.

3.2. Тлумачення захисником п. 13.1 та 13.3 ПДР є хибними, оскільки поняття «безпечний інтервал» стосується транспортних засобів, що рухаються як у попутному, так і в зустрічному напрямках.

3.3. ОСОБА_1 були роз`яснені його права, про що свідчить його особистий підпис у розділі 13 Протоколу про адміністративне правопорушення, де вказано про роз`яснення прав за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

3.4. Невідповідність ширини проїзної частини на схемі могла виникнути через те, що заміри робилися на відстані понад 50 м від автомобілів (де дорога вужча), проте самі транспортні засоби зафіксовані в межах правильних смуг руху.

3.5. Твердження захисту про те, що свідки не бачили ДТП є необгрунтованими та спростовуються відеофайлами, які підтверджують обставини виходу свідків з автомобіля.

3.6. Зміна показань винуватцем ДТП та заяви про погрози ТЦК є спробою уникнути відповідальності та введенням суду в оману, оскільки ОСОБА_1 не звертався до правоохоронних органів щодо неправомірних дій поліції.

3.7. Для визначення кута зіткнення автомобілів потрібні спеціальні знання, проте захист не надав жодного висновку експерта; водночас відірване колесо автомобіля «BMW» вказує на пряме зустрічне зіткнення.

3.8. Водій автомобіля «Hyundai Kona» рухався виключно своєю смугою, жодних маневрів не виконував, а фотознімки з відеореєстратора підтверджують, що саме автомобіль «BMW» перебував на зустрічній смузі в момент зіткнення.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

4. Провадження в апеляційному суді.

4.1. Сторона захисту підтримала доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів.

4.2. Сторона потерпілого вважає оскаржену постанову законною та обґрунтованою.

5. Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких мотивів.

5.1. Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 13.1 ПДР, що призвело до механічних пошкоджень ТЗ із матеріальними збитками, та притягнув його до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

5.2. У справі є два ключових питання: 1) місце зіткнення; 2) кваліфікація дій.

Письмові пояснення свідків суд до уваги не бере, оскільки вони не були допитані в суді за змагальною процедурою.

5.2.1. Захисник вказує на відсутність порушення ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР, він не виїжджав на зустрічну смугу руху.

Вказане твердження спростовується план схемою та долученими відеозаписами з відеореєстратора, на яких послідовно зафіксовано зміщення водієм автомобіля «BMW» на ліву смугу руху на якій в цей час знаходився автомобіль «Hyundai Kona». Таким чином, інтервал між автомобілями «BMW» і «Hyundai Kona» зменшився. В цей час при зустрічному роз`їзді між автомобілем «Hyundai Kona» і «Seat Ibiza» у водія автомобіля «Hyundai Kona» виникла необхідність маневру в межах своєї смуги руху праворуч. Однак, внаслідок часткового виїзду автомобіля «BMW» на ліву смугу руху інтервал між автомобілями «BMW» та «Hyundai Kona» вже був недостатній для безпечного руху, що призвело до зіткнення.

Саме порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР щодо дотримання безпечного інтервалу перебуває в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.

5.2.2. Стосовно того, чи може норма п. 13.1 ПДР застосовуватися до цього випадку.

Пунктом 13.1. ПДР визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану ТЗ повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно ПДР безпечний інтервал - відстань між боковими частинами ТЗ, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Заборон цьому немає, в її гіпотезі описана ситуація, яка склалась. Щодо інших норм ПДР, які можуть конкурувати з цією нормою, апеляційний суд не може висловити свою думку, оскільки порушення таких не поставлене у вину.

Твердження захисника про те, що пункт 13.1 ПДР стосується ТЗ які рухаються у попутному напрямку є некоректним, оскільки поняття «безпечний інтервал» стосується ТЗ, що рухаються як у попутному, так і в зустрічному напрямках.

5.3. Щодо інших доводів.

Жодних зауважень водії ТЗ при складанні схеми місця ДТП не висловлювали.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права, є його особистий підпис у графі 13 протоколу про роз`яснення прав за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

5.4. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 кваліфіковано правильно.

При цьому суд наголошує, що справа розглядається тільки у межах обвинувачення, тільки щодо ОСОБА_1 , і тільки в межах уже встановлених обставин. Апеляційний суд не в праві давати оцінку діям потерпілого та встановлювати факти, які вказують на його можливу вину в ДТП.

Рішення суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України та наявність у його діях складу ст. 124 КУпАП відповідає доказам справи.

6. Висновки.

За наслідками розгляду справи апеляційний суд дійшов тих же висновків, що і суд першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції законне, обгрунтоване, вмотивоване, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Колчанова Р.В. - залишити без задоволення.

Постанову Коломийського міськрайонного суду від 27.01.2026 щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова не оскаржується.

Суддя А.Ю. Малєєв