Номер провадження: 33/813/661/26
Номер справи місцевого суду: 503/596/25
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М., розглянув апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Холостенка Андрія Володимировича на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП і застосовано до нього, за правилами ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (а.с. 75-89).

Не погоджуючись з постановою Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2025 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника Кельмана В.В. задоволено частково. Постанову Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2025 року змінено, виключено з мотивувальної частини постанови посилання на застосування п. 16.14, 16.12 Правил дорожнього руху. В іншій частині постанову суду залишено без змін (а.с. 138-143).

09 лютого 2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Холостенко А.В. звернувся до суду з клопотанням про відстрочку виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2025 року на один рік, в частині накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами (а.с. 216-217).

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року залишено без розгляду клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Холостенка Андрія Володимировича про відстрочку виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області від 23.05.2025 у справі №503/596/25 в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами (а.с. 227-229).

20 лютого 2026 року захисник ОСОБА_1 адвокат Холостенко А.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Кодимського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити клопотанням про відстрочку виконання постанови Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2025 року на один рік, в частині накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, за наступних підстав.

Положеннями ст. 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 294 КУпАП містить примітку, згідно якої офіційне тлумачення положення частини другої статті 294 «стосовно оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення» слід дивитись в Рішенні Конституційного Суду №2-рп/2015 від 31.03.2015.

Так, згідно рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України від 31.03.2015 №2-рп/2015, положення частини 2 статті 294 КУпАП щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною 1 статті 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу (заходи впливу, що застосовуються до неповнолітніх); про закриття справи.

Також судом конституційної юрисдикції зроблено висновок про те, що: «порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення регламентується положеннями іншого розділу Кодексу, а саме розділом V «Виконання постанов про накладення адміністративних стягнень». Вони не перебувають у безпосередньому зв`язку з положеннями глави 24 розділу IV Кодексу, якими унормовується порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті».

Отже, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення не можуть бути оскаржені інші постанови судді, крім зазначених в ст. 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Доступ до суду як складова права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута (рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

За таких обставин, постанова Кодимського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року про залишення без задоволення клопотання про відстрочку виконання постанови суду не може бути предметом апеляційного оскарження, оскільки така постанова не входить до вичерпного переліку судових рішень, передбаченого ст. 284 КУпАП, право на оскарження яких регламентовано ст. 294 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 284, 294 КУпАП, рішенням Конституційного Суду №2-рп/2015 від 31.03.2015, Одеський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Холостенка Андрія Володимировича на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 13 лютого 2026 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький