ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці Мироняк Тетяни Сергіївни, в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

за участю:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Постановою Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, водій ОСОБА_1 , 10 грудня 2025 року о 22 годині 20 хвилин за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський Е0624, керуючи транспортним засобом «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, відволікся, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався попереду, під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги п. 2.3.б Правил дорожнього руху.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисниця просить поновити строк апеляційного оскарження, змінити постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення, застосувавши стосовно ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу.

Обґрунтовуючи поважність причин пропущеного строку захисниця вказує, що постанову суду отримано ОСОБА_1 12.02.2026, а не в день її винесення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, обраний судом вид адміністративного стягнення є надто суворим. Суд не дотримався принципу індивідуалізації та положень ст. 30 КУпАП та не взяв до уваги ті обставини, що ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, вчинив його з необережності, працює водієм у службі таксі, що є його основним фінансовим заробітком для утримання сім`ї, має трьох неповнолітніх дітей.

Позиції учасників апеляційного процесу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду змінити в частині накладення стягнення. ОСОБА_1 не оспорює свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення.

Захисниця у судовому засіданні присутня не була, ОСОБА_1 не заперечував проти проведення розгляду справи за її відсутності на підтвердження чого надав письмову заяву.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення судового засідання не подавав, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений за його відсутності.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, з огляду на те, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 приймав участь в судовому засіданні, однак повний текст постанови зміг отримати лише 12.02.2026, внаслідок чого об`єктивно не мав можливості своєчасно подати апеляційну скаргу, доходить висновку про їх обґрунтованість, вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим підлягає поновленню з метою забезпечення права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження рішення суду.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги та вислухавши думку учасника провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

За вимогами ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП за обставин, викладених у постанові суду, в апеляційній скарзі не оспорюються та вину останній визнає повністю, а тому відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційним судом не переглядаються.

Доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження ОСОБА_1 з призначеним йому видом адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, що, на його думку, є надто суворим покаранням.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , що проявив надмірну неуважність, ступінь його вини, суд першої інстанції дійшов висновку, що накладення на нього стягнення у виді максимального строку позбавлення права керування транспортними засобами на строк в межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі з огляду на таке.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху...

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Апеляційний суд враховує встановлені судом обставини скоєного правопорушення, відповідно до яких ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом не був уважним, відволікся, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Megane», що рухався попереду, під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги п. 2.3.б Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

При цьому вину у вчиненні даного правопорушення ОСОБА_1 повністю визнав, зауважив, що правопорушення вчинив з необережності, висловив критичне ставлення до вчиненого, внаслідок якого тяжких наслідків не настало.

Суд апеляційної інстанції зважає також і на особу ОСОБА_1 , його майновий та сімейний стан. Зокрема, суд бере до уваги наявність у особи трьох неповнолітніх дітей на утриманні, здійснення ним діяльності у службі таксі, що безпосередньо пов`язана з необхідністю керування транспортними засобами та вплине на можливість отримання доходу та забезпечення сім`ї, а також його ставлення до вчиненого та відсутність даних про ухилення від відповідальності.

Таким чином, з огляду на вищевикладене апеляційний суд дійшов висновку, що призначене адміністративне стягнення ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортними засобами є надто суворим та не співмірним вчиненому правопорушенню.

Тому, відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення на ОСОБА_1 , враховуючи характер вчиненого правопорушення, його особу, визнання ним повністю своєї вини, на переконання апеляційного суду, адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої ст. 124 КУпАП, є необхідним та достатнім для досягнення виховної мети стягнення та попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень.

Відповідно до п. 4 ч. ч. 8, 9 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, тому вона підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції слід змінити в частині накладення стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисниці Мироняк Тетяни Сергіївнизадовольнити та поновити строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 року.

Апеляційну скаргу захисниці Мироняк Тетяни Сергіївни задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Вважати накладеним на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. П. Піскун