ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Потоцький В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подану на постанову судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 лютого 2026 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 лютого 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот ) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок в дохід держави.

Згідно з постановою районного суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 17.12.2025 року о 14 год. 25 хв. на напряму 772 прикордонного знаку на відстані 35 000 м від лінії Державного кордону України, що на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на території Кам`янської ОТГ Чернівецького району Чернівецької області був затриманий п/н «Контрольний пост» за спробу незаконного перетинання державного кордону України в групі осіб.

Своїми діями за спробу перетинання державного кордону України в Румунію поза обстановленими пунктами пропуску, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 09.04.2025 року.

На вказане рішення районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04.02.2026 р. щодо нього за ч.2 ст. 204-1 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

ЄУНСС: 723/92/26 Головуюча в І інстанції: Пташник А.М.

НП: 33/822/80/26 Головуючий в апеляційній ін-ції : Потоцький В.П.

Категорія: ч.2 ст.204-1 КУпАП

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що він знаходився від державного кордону на відстані до 35 км, що не є порушенням спеціального прикордонного режиму та заборони вільного в`їзду, також він пересувався маршрутним транспортом, не здійснював спроб об`їзду блокпостів та не ухилявся від спілкування з представниками правоохоронних органів.

Указує, що до матеріалів справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення не було долучено жодних інших документів чи доказів, як і не зазначено, які саме дії: активні чи пасивні, були вчинені з метою незаконного перетину державного кордону України.

Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у даній справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки він не є самостійним і беззаперечним доказом, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які підтверджували вину особи і не викликали сумніву в суду.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного перегляду, до суду апеляційної інстанції не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому апеляційний суд уважає за можливе розглянути справу без його участі, як те передбачено у ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд доходить такого.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення повністю дотримано не було.

Так, частиною 2 статті 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суду, як на докази вчинення правопорушення, суд першої інстанції зіслався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 345443 від 17.12.2025 року, межі ділянок, схему місця виявлення групи осіб та рапорт, однак, на думку апеляційного суду, вказані докази є недостатніми для обґрунтування вини ОСОБА_1 .

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.3) вбачається, що ОСОБА_1 17.12.2025 року о 14 год. 25 хв. на напряму 772 прикордонного знаку на відстані 35 000 м від лінії державного кордону України, що на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на території Кам`янської ОТГ Чернівецького району Чернівецької області був затриманий п/н «Контрольний пост» за спробу незаконного перетинання державного кордону України в групі осіб.

Згідно з вказаним вище протоколом, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», однак у протоколі не зазначено, які саме положення порядку перетинання державного кордону порушено ним, та не конкретизовано, які саме дії він вчинив, що свідчили про спробу перетинання державного кордону поза пунктами пропуску.

Крім того, протокол містить лише загальне формулювання про нібито вчинення правопорушення в групі осіб, однак не зазначено жодних даних про інших осіб, не розкрито роль і характер дій кожного з них та не наведено обставин, які б підтверджували спільність та узгодженість дій.

Матеріали справи також не містять пояснень інших осіб, які начебто перебували разом із ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості перевірити наявність у його діях цієї кваліфікуючої ознаки.

Також із протоколу вбачається, що затримання відбулося на відстані 35 000 м від лінії державного кордону України, що саме по собі, без інших належних і допустимих доказів, не підтверджує наявності об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, оскільки спроба перетинання передбачає вчинення дій, безпосередньо спрямованих на незаконний перетин кордону, а не лише перебування особи в певній місцевості.

За таких обставин протокол про адміністративне правопорушення не розкриває суті правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , та не містить даних, достатніх для висновку про наявність у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, апеляційний суд не бере до уваги рапорт інспектора прикордонної служби 2 категорії оператора засобів протидії безпілотними повітряними суднами ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_2 (а.с. 10), оскільки такий доказ не підтверджений іншими об`єктивними доказами та базується на припущеннях, крім того він складений зацікавленою особою.

Не може бути неналежним доказом у справі схема місцевості з прив`язкою до місця вчинення правопорушення (а.с. 9), оскільки із неї неможливо встановити жодних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.

Також, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що ні протоколу особистого огляду, в ході якого у громадянина ОСОБА_1 було вилучено речі та документи, які б могли свідчити про намір перетину державного кордону, а також фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших доказів, які б вказували на причетність ОСОБА_1 до правопорушення, яке ставиться йому у провину, суду не надано.

Що стосується визнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення у наданих ним письмових поясненнях, то, на думку апеляційного суду, це не є беззаперечним доказом і не звільняє суд від всебічної, повної та неупередженої перевірки та оцінки показань окремо та у сукупності з іншими доказами. Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як і заяві поданій до суду першої інстнації, зазначав, що такі письмові пояснення були надані ним під тиском.

Інших беззаперечних доказів, які б вказували на його причетність ОСОБА_1 до правопорушення, яке ставиться йому у провину, суду не надано.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст .204 КУпАП, не знайшла свого підтвердження у суді апеляційної інстанції.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 у складі групи осіб вчинив спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску, не ґрунтується на фактичних обставинах справи, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими й заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь, апеляційний суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, передчасним та ґрунтується лише не припущеннях, а тому постанову суду слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, 247, 251, 294 КУпАП, Чернівецький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 04 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Потоцький