ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 685/23/26

Провадження № 33/820/202/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Стасишина А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника Стасишина А.Л., подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2026 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2026 року

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. (Сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. (Шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.) судового збору.

За постановою суду, 14 грудня 2025 року о 00 год. 23 хв. в селищі Базалія по вул.Світанкова, 18 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter з номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мови та поведінкою, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest 6810 та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

В поданій апеляційній скарзі захисник Стасишин А.Л. просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що транспортним засобом не керував, а попросив свого товариша відвезти у сусіднє село, оскільки вживав спиртні напої. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, оскільки не здійснював керування. Про те, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол дізнався з постанови суду.

Посилається і на те, що є припущенням суду, що ОСОБА_1 пересів з водійського місця на пасажирське, оскільки ні обставинами, ні зібраними доказами такий факт не підтверджується.

Зазначає, що на відеозапису відсутній факт руху транспортного засобу.

Звертає увагу, що працівники поліції не складали постанови про порушення ОСОБА_1 вимог ч.1 ст.126 КУпАП за керування особою, яка не має при собі або не пред`явила посвідчення водія відповідної категорії, а також полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності.

На думку апелянта, постанова не містить доказів вини ОСОБА_1 , які б підтверджували факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Вказує, що розгляд справи проведено без належного повідомлення ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи.

Заслухавши пояснення захисника Стасишина А.Л. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №540219 від 14.12.2025, що у вказаний день о 00 год. 23 хв. в селищі Базалія по вул.Світанкова, 18 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Transporter з номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мови та поведінкою, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Alcotest 6810 та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №540219 від 14.12.2025;

- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- відеозаписом, з якого вбачається, працівниками поліції було зупинено автомобіль Volkswagen Transporter з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , якому, у зв`язку з наявністю від нього запаху спиртного, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Alcotest 6810, від чого той відмовився. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 також відмовився.

Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника Стасишина А.Л. про те, що на відеозапису відсутній факт руху транспортного засобу є надуманими, оскільки з відеозаписів з нагрудних камер обох поліцейських вбачається, що працівники поліції наздоганяли транспортний засіб «Volkswagen Transporter» з номерним знаком НОМЕР_1 і після зупинки підійшли до передніх дверей мікроавтобусу з обох боків. ОСОБА_1 сидів на лівій частині цього ж сидіння, праворуч від водійського місця, на сидінні водія не було нікого, а інша особа перебувала на правій частині двомісного пасажирського сидіння. При цьому, ні під час руху мікроавтобусу, ні після його зупинки з водійських дверей ніхто не виходив, що також вбачається з відеозапису.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що водій ОСОБА_1 відразу ж після зупинки пересів з водійського місця на ліву частину двомісного пасажирського сидіння, і на цій підставі став стверджувати поліцейським, що автомобілем керував не він.

Таку позицію ОСОБА_1 апеляційний суд розцінює, як намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що всупереч вимог закону, ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вказане не є беззаперечною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ніяким чином не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, розгляд справи суддею першої інстанції без участі ОСОБА_1 , адже порушене його право на безпосередню участь у судовому засіданні відновлене шляхом подачі апеляційної скарги його захисником та безпосередньої участі у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Крім того, ч.3 ст.268 КУпАП визначений перелік правопорушень, при розгляді яких є обов`язковою присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Даний перелік є виключним і стаття 130 КУпАП до нього не входить, а тому присутність у судовому засіданні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею не є обов`язковою, у зв`язку з чим справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, визначив вид стягнення і його розмір у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до вимог статті 33 КУпАП.

Постанова суду є законною і підстав для її скасування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Стасишина А.Л. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Володимир БАРЧУК