Справа № 638/107/26
Провадження № 3/638/33/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Цвірюк Д.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, рнокпп НОМЕР_1 , не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,-

встановив:

До Шевченківського районного суду міста Харкова надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу серії ВБА №201771 від 26.12.2025 року, 26 грудня 2025 року о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , влаштувала сімейний скандал зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , нецензурно висловлювалась на її адресу, погрожувала фізичною розправою, чим вчинила насильство в сім`ї психологічного характеру, чим було завдано шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, просила справу розглядати за її відсутності, також надала суду письмові пояснення по справі, в яких зазначила, що з протоколом про адміністративне правопорушення не згодна. Так, зазначає, що дана ситуація була штучно спровокована її матір`ю з метою вчинення на неї жорсткого психологічного тиску, встановленням контролю над її життям. Вказує, що підставою для виклику поліції стала завідомо неправдива заява матері про нібито нанесення їй тяжких тілесних ушкоджень, проте після прибуття працівників поліції, останні особисто переконались у відсутності будь-яких слідів насильства та стали висувати претензії щодо безпідставності виклику. Крім того, при оформленні матеріалів працівники поліції проігнорували її пояснення щодо дій матері, які проявляються у щоденній необґрунтованій агресії та наклепі. Таким чином, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки жодних дій спрямованих на заподіяння матері психологічного насильства вона не вчиняла.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні повідомила, що з донькою ОСОБА_1 примирились, остання жодних фізичних дій щодо неї не вчиняла.

Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, заслухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши докази по справі, дійшов наступного.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно частини 1 статті 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до десяти діб.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що домашнє насильство це умисні дії або бездіяльність фізичного, психологічного чи економічного характеру, які:

- мають системний або цілеспрямований характер;

- спрямовані на приниження, залякування, переслідування, контроль або обмеження волевиявлення особи;

- спричинили або могли спричинити шкоду фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої особи.

При цьому для кваліфікації дій як психологічного насильства важливим є не лише сам факт словесного конфлікту, а й наслідки таких дій - виникнення страху, емоційної невпевненості, відчуття небезпеки, нездатності захистити себе або реальної шкоди психічному здоров`ю.

Суд зазначає, що побутові сварки, взаємні образи або конфлікти, які виникають між членами сім`ї на ґрунті спільного проживання, розподілу обов`язків чи інших життєвих обставин, самі по собі не є домашнім насильством, якщо: вони не супроводжуються систематичним психологічним тиском; відсутні факти приниження, залякування або переслідування; потерпіла особа не відчувала реальної загрози своїй безпеці; немає належних і допустимих доказів заподіяння шкоди психічному здоров`ю.

У таких випадках правовідносини мають характер сімейно-побутового конфлікту, який не утворює складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Зміст дій, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме образи та висловлювання нецензурною лайкою, в даному випадку не підтверджується достатніми та належними доказами, щоб такі дії можна було кваліфікувати в якості психологічного насильства відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріплений в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь. У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи, що матеріали справи не містять достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях події та складу правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 277, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя: Д.В. Цвірюк