Справа № 527/355/26
провадження № 3/527/192/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Глобине

Суддя Глобинського районного суду Полтавської області Левицька Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла 10 лютого 2026 року від відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , рнокпп НОМЕР_2 (інші відомості про особу суду не відомі),

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 січня 2026 року о 07.26 год в м. Глобине Кременчуцького району Полтавської області, по вул. Центральна, керував транспортним засобом Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, вираження тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудний портативний відео реєстратор ВІ00080. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Окрім того, ОСОБА_1 був обізнаний про складання у відношенні нього протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно розгляд справи у Глобинському районному суді Полтавської області.

Згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП не відноситься до категорії справ, при розгляді якої присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою.

Розгляд справи проводиться за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 згідно ст. 268 КУпАП.

01 березня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Завезіон Є.Л. направив до суду клопотання про закриття провадження у справі, вказав, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Поліцейським було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол недопустимим доказом вини ОСОБА_1 . Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту керування ОСОБА_2 , оскільки відеозаписи, що були долучені до матеріалів справи не є безперервними і з них вбачається, що спілкування працівника поліції розпочинається в той момент, коли транспортний засіб не рухався і хто керував ним до зупинки встановити не можливо. У пункті 10 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №574190 від 24.01.2026 року - «Технічний засіб відеозапису» вказано «ВІ00080», при цьому, що саме за засіб фіксації не вказано. У долучених до матеріалів справи відеозаписах вбачається наявність двох відео з відеореєстратора, які не були внесені до протоколу, а тому не можуть бути враховані як належні та допустимі докази. Працівники поліції неправомірно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а тому неправомірність й безпідставність зупинки поліцейським водія суперечить ЗУ «Про дорожній рух» й ПДР і є підставою вважати всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані неправомірними за правовим принципом «плодів зіпсованого дерева». Зокрема, працівник поліції з початку розмови почав вимагати посвідчення водія та документи на транспортний засіб, а на запитання про причину зупинки коротко відповів п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про поліцію» і в подальшому наполягав на пред`явленні документів. Вказані дії поліцейського грубо порушили вимоги ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про поліцію», якою передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. При цьому, ОСОБА_1 відповідав працівнику поліції, що обов`язково пред`явить всі документи, але на законну вимогу, після чого у працівника поліції раптово виникли ознаки сп`яніння водія, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Вказані ознаки ніяким чином не встановлювалися та не перевірялися, натомість долученим до матеріалів справи відеозаписом взагалі спростовуються, оскільки поведінка водія цілком відповідала обстановці, на відміну від поведінки поліцейського. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, що зафіксовано на відеозаписі, а лише вимагав повідомити йому про причину зупинки. ОСОБА_1 після його зупинки телефонував на лінію «102» із заявою про безпричинну зупинку, натомість поліцейський зухвало відповідав, що ніхто до нього не приїде, бо працівники поліції вже тут і він може скаржитися куди захоче, це нічого не змінить. Після цього працівник вимагав, щоб ОСОБА_1 вийшов із автомобіля для проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння, хоча така вимога є не законною і водій не зобов`язаний виходити із автомобіля, але такі дії ОСОБА_1 були розцінені як відмова від проходження огляду. Працівник поліції виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 24.01.2026 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП без фактичного розгляду справи, а лише коротко роз`яснив його права, а в подальшому зачитав винесену постанову. До цього ж працівник поліції відразу вказував, що ОСОБА_1 буде притягнутий до адміністративної відповідальності, що вказує на його упереджене ставлення. Працівниками поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. В подальшому працівник поліції відмовив ОСОБА_1 у викладенні свої пояснень до протоколу, а лише вказав, що нібито викладете в суді. На підтвердження відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, долучають до матеріалів справи пояснювальну записку з місця роботи ОСОБА_1 , а саме ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», з якої вбачається, що останній 24.01.2026 о 09.15 год, пройшов огляд в медичному пункті даного підприємства на стан алкогольного сп`яніння і його результат становив 0.00 проміле. Отже, в разі відмови водія пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП незалежно від мотивів відмови та того чи перебував він у цей час в стані сп`яніння чи не перебував. Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 24.01.2026 о 07:26 год у м. Глобине керував транспортним засобом «FORD FOCUS», реєстраційний номер НОМЕР_3 . У справі відсутні докази, які б об`єктивно підтверджували перебування ОСОБА_1 за кермом та керування ним транспортним засобом (зокрема відеофіксація моменту руху або зупинки транспортного засобу з ідентифікацією водія, пояснення свідків, інші узгоджені між собою дані). Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності підтвердження викладених у ньому обставин іншими доказами не є достатнім для беззаперечного встановлення зазначеного факту. Крім того, зазначені у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці) матеріалами справи належним чином не підтверджені. Відеоматеріали не містять об`єктивних даних, які б давали підстави для встановлення наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння у спосіб, що підлягає перевірці та оцінці відповідно до вимог ст.252 КУпАП. Із зафіксованого на відеозаписах перебігу спілкування між працівником поліції та ОСОБА_1 не вбачається ознак вираженого тремтіння пальців рук або поведінки, яка б не відповідала обстановці та могла бути віднесена до ознак алкогольного сп`яніння у розумінні Інструкції. Матеріали справи не містять даних, які б свідчили про дезорієнтацію особи, втрату здатності адекватно сприймати обстановку чи інші зовнішні прояви такого стану. З відеозапису також вбачається, що під час спілкування ОСОБА_1 надавав пояснення, що не відмовляється пред`явити посвідчення водія, документ на транспортний засіб та пройти огляд на стан сп`яніння, проте лише на законну вимогу. Зазначені пояснення були викладені без ознак, які б свідчили про порушення мови чи неадекватну поведінку у момент фіксації події. Разом з тим, аналіз відеозапису події за період з 07:28 год до 08:03 год 24.01.2026 не дає підстав дійти висновку про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Із зафіксованого перебігу подій вбачається, що можливість проходження огляду неодноразово обговорювалася, при цьому чіткої та однозначної відмови від проходження огляду матеріали справи не містять. Натомість зафіксовані висловлювання особи про готовність пройти відповідний огляд, а також звернення із проханням надати пояснення щодо підстав такої вимоги. Водночас із досліджених судом відеоматеріалів не вбачається здійснення процесуальної дії направлення у спосіб, передбачений законом, зокрема не зафіксовано оголошення особі змісту направлення, доведення до її відома підстав проведення огляду, а також фіксації її волевиявлення щодо проходження або відмови від проходження такого огляду. Таким чином, матеріали відеофіксації не містять підтвердження факту вчинення відповідної процесуальної дії. За відсутності обов`язкової відеофіксації процесуальної дії направлення на медичний огляд приходимо до висновку, що така дія у межах провадження у справі про адміністративне правопорушення не була здійснена у передбаченому законом порядку, а отже юридично не може вважатися такою, що відбулася. За таких обставин матеріалами справи не підтверджено наявність законних підстав для проведення огляду водія у закладі охорони здоров`я. У свою чергу, за відсутності встановленої у передбаченому законом порядку процесуальної дії направлення на огляд, відсутні й правові підстави для висновку про відмову особи від проходження огляду у розумінні ч. 1 ст. 130 КУпАП. З огляду на викладене, вважають, що наявні у справі докази не дають можливості беззаперечно встановити подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а всі сумніви щодо доведеності вини особи відповідно до загальних засад адміністративного провадження підлягають тлумаченню на її користь.

На підставі викладеного захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Завезіон Є.Л. прохав суд провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі по адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, тощо.

В ході судового розгляду судом було досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 574190 від 24.01.2026; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду та підпису; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6557833 від 24.01.2026, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24.01.2026 о 07.32 год; довідку ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області, відповідно до якої за обліковими даними Національної поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 09.01.2019, дане посвідчення не вилучалось. Відповідно до облікових даних Національної поліції транспортний засіб Ford Focus С-МАX, державний номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відеозаписи фіксації вчинення правопорушення та інші матеріали справи.

З урахуванням наведеного, зібрані у справі докази є належними і допустимими, які узгоджуються між собою, є послідовними, логічними та обґрунтованими, підстави сумніватися в їх достатності та достовірності відсутні. Вказані докази підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя відмічає, що докази, наявні в матеріалах справи взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів, на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 не надано і не здобуто в процесі судового розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №574190 від 24.01.2026 ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у визначеному порядку.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлений ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , під час пропозицій пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, як і відсутні дані щодо оскарження дій працівників поліції та результатів такого оскарження.

В матеріалах справи наявні відеозаписи з відеореєстратора та з нагрудної камери поліцейського, як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на яких зафіксовано момент зупинки транспортного засобу, обговорення причини зупинки та оголошення причини зупинки. Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. При цьому на відеозапису зафіксовано, як зупинено транспортний засіб, після зупинки транспортного засобу поліцейський підходить до автомобіля, в якому за кермом знаходиться ОСОБА_1 та починає розмову з ним, під час якої водія проінформовано про конкретну причину зупинки.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» .

Відтак, доказування має випливати з сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, п. 2.5 ПДР України встановлено обов`язок, а не право водія на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та за невиконання вказаного обов`язку настає адміністративна відповідальність, встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), які свідчать про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів «а» та «б» п. 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду у встановленому законом порядку поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З об`єктивної сторони інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Для доведення такого правопорушення обов`язково має бути підтверджено: наявність ознак сп`яніння, які дали поліцейському підстави вимагати огляд; факт пропозиції поліцейським пройти огляд (на місці чи у закладі охорони здоров`я); факт відмови особи від проходження огляду.

Позицію сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд не бере до уваги, оскільки останній притягається до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На долученому до матеріалів справі відеозаписі зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , працівником поліції в протоколі вказано на наявність ознак сп`яніння, які дали поліцейському підстави вимагати огляд, факт пропозиції поліцейським пройти огляд у встановленому законом порядку та факт відмови особи від проходження огляду.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду немає.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та, зокрема, те, що адміністративне правопорушення вчинено в період дії воєнного стану.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданнями цього кодексу є, в тому числі, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За змістом ст. 23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, відповідно до якого: «водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП .

Враховуючи викладене, значну суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд уважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, п. 1 ст. 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу, в разі несплати правопорушником штрафу у добровільному порядку, штраф стягується у подвійному розмірі штрафу визначеного у відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Реквізити для сплати штрафу:

Адміністративний штраф суду:

UA0016001

,

Банк отримувач Казначейство України (ЕАП)

Отримувач ГУК у Полтавській обл./Полтавська/

Код податку 21081300;

Реквізити для сплати судового збору:

Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106;

код за

Банк отримувача :Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UA0026001

Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Призначення платежу - Судовий збір.

Стягувач: Держава.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Виконавчий документ підлягає пред`явленню до виконання протягом 3 місяців, з дня винесення постанови.

Суддя Т. В. Левицька