ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., з секретарем судового засідання Леуською Л.Я., за участі адвоката Павленка О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Павленка О.А., який діє в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 27 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень.

Згідно з постановою судді, 15 жовтня 2025 року близько 01 год 03 хв в м.Полтаві по вул. Довженка, 1, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Mercedes-Benz E 320», н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.2.9.а ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд, зі згоди водія, на стан алкогольного сп`яніння, проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу Алкотест Драгер 6820. Результат позитивний 1,43% проміле, тест №1388. Водій з результатом не погодилась, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовилась. Огляд на стан сп`яніння фіксувався технічними засобами відеозапису, а саме бодікамери 473420, 472071, без залучення свідків.

В апеляційній скарзі адвокат Павленко О.А. просить скасувати постанову судді, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали, а в постанові не наведено переконливих доказів вини ОСОБА_1 ..

Посилається на те, що судом зазначено про порушення п. 2.5 та 2.9.а ПДР, але не конкретизовано перебувала ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння чи відмовилася від проходження огляду.

Вказує, що судом проігноровано письмові пояснення ОСОБА_1 , які було подано до початку розгляду справи.

Зазначає про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду, оскільки вони не роз`яснили ОСОБА_1 про право на медичний огляд у закладі охорони здоров`я.

Наголошує, що матеріали справи не містять жодних належних чи допустимих доказів.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення у судове засідання Полтавського апеляційного суду не з`явилася, клопотань, заяв про відкладення не надсилала, адвокат в судовому засіданні не наполягав на участі ОСОБА_1 в судовому засіданні та вважав можливим розгляд справи за її відсутності, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити за відсутності ОСОБА_1 ..

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши адвоката Павленка О.А. в підтримку поданої апеляційної скарги, який наголошував на порушенні порядку проведення огляду, зазначивши, що оскільки ОСОБА_1 не проходила огляд в медичному закладі, то і результат алкотестера, з яким ОСОБА_1 не погодилась, не може бути прийнятим до уваги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, рішення приймається на підставі доказів, оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив всі докази і надав їм правильну правову оцінку, а відтак дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статі.

За приписами пп. «а» п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується: відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №483654 від 15.10.2025, роздруківкою з приладу Драгер Алкотест 6820 від 15.10.2025, згідно якого результат тесту 1,43%, водій з результатом тесту не погодився, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» від 15.10.2025 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15.10.2025 року, згідно якої, 15.10.2025 року о 01:03:23 у м.Полтава, вул. Довженка, 1, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, номерний знак якого був неосвітленим в темну пору доби, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, та відносно неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 гривень;, відеозаписами з нагрудної камери інспектора поліції, долученими до матеріалів справи.

Ці докази є належними, допустимими та достатніми на підтвердження вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Дані висновки суду першої інстанції в апеляційній скарзі спростовані не були.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом апелянтом не оспорюється.

В суду апеляційної інстанції відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатами проведеного тесту за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6820, відповідно до якого вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,43% проміле.

В акті огляду на стан сп`яніння зазначено, що ОСОБА_1 з результатом не згодна, від підпису відмовилась. У зв`язку з незгодою з результатами проведеного огляду, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, про що свідчить направлення до КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР», однак остання відмовилася від його проходження.

Отже, результат тесту приладу Drager Alcotest 6810 є належним, достовірним і допустимим доказом у справі щодо доведеності вини ОСОБА_1 ..

Окрім того, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.

Відповідно до відомостей відеозапису, наявного у матеріалах справи, яким зафіксовано всі необхідні обставини, зокрема рух транспортного засобу Mercedes-Benz E 320, н.з. НОМЕР_1 та момент зупинки даного автомобіля під керуванням ОСОБА_1 .. У ході спілкування працівниками поліції повідомлено виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, тремтіння пальців рук та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 у добровільному порядку висловила бажання проходити огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest. За результатами тестування за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, показники вказаного тесту склали 1,43% проміле алкоголю, з результатами якого ОСОБА_1 не погодилась. На запитання поліцейського про те, чи бажає пройти огляд в медичному закладі ОСОБА_1 спочатку погодилась, повідомивши, що «приїду завтра». Однак, на зауваження поліцейського, що необхідно пройти зараз, ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду в закладі охорони здоров`я. В подальшому працівниками поліції було складено протокол та його зміст доведено до відома ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі твердження свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що працівниками поліції забезпечено та дотримано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці за її згодою, як того вимагають положення статті 266 КУпАП.

Протокол складений працівниками поліції без жодних зауважень та заперечень ОСОБА_1 щодо незгоди з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, за змістом самого протоколу ОСОБА_1 , будучи ознайомленою із своїми правами, передбаченими ст.63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, погодилася з даними протоколу та підписала його без жодних зауважень по суті.

Апеляційний суд зазначає, незгода особи з результатами огляду на місці не нівелює факт порушення п. 2.9.а ПДР, який встановлює абсолютну заборону керування у стані сп`яніння. Позитивний результат спеціального технічного засобу Драгер Алкотест у сукупності з наявними ознаками сп`яніння, зафіксованими у протоколі, є достатнім доказом вини. Хоча суд першої інстанції одночасно посилається на порушення п.п. 2.5 та 2.9.а ПДР, системний аналіз рішення вказує на встановлення факту керування в стані алкогольного сп`яніння, що і є складом правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи не було встановлено даних, які б підтверджували апеляційні доводи адвоката Павленка О.А. щодо відсутності доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Наведені вище докази у своїй сукупності цілком і беззаперечно вказують про правильність висновків суду щодо належного встановлення обставин доведеності факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, які давали суду обґрунтоване право притягнути її до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи зазначене апеляційний суд дійшов переконливого висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме порушення порядку проведення огляду, є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність висновку суду про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, та її дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та закриття провадження в справі, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя апеляційного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Павленка О.А., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 27 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко