Справа №135/343/26
Провадження №3/135/124/26
ПОСТАНОВА

іменем України

13.03.2026 м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Нікандрова С.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (протокол про адміністративне правопорушення серія ВБА №146451 від 02.03.2026) про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , -

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ВБА №146451 від 02.03.2026, складеного ПОГ ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Цюпком М.П., 02.03.2026 близько 19-00 год громадянин ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 , відносно дружини вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, що виражалося в штовханні та нецензурній лайці, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 пояснив, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 02.03.2026 близько 19 год він посварився з дружиною з приводу використання грошових коштів, які він передав своїй дружині, а потім просив повернути частину грошових коштів для оплати знайомому за ремонт в квартирі, а вона проти цього заперечувала. В ході сварки він дійсно виражався нецензурною лайкою, проте жодних дій, які можуть бути кваліфіковані як домашнє насильство він не вчиняв.

Допрошена в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 02.03.2026 у неї з чоловіком сталася сварка з приводу використання спільних грошових коштів, які їй передав чоловік, та частину з яких чоловік хотів витратити на свій розсуд. Поліцію викликала її донька ОСОБА_3 , яка стала свідком сварки. Разом з тим, пояснила, що не має до свого чоловіка ОСОБА_1 жодних претензій, оскільки її психологічному здоров`ю шкода завдана не була, просила провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно чоловіка закрити.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, пояснення потерпілої, ознайомившись з матеріалами справ про адміністративні правопорушення, суд вважає, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив насильство в сім`ї, зокрема, які б підтверджували об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення матеріали справи не містять.

Так, суд дослідив матеріали справ про адміністративні правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА №146451 від 02.03.2026; рапорт про реєстрацію повідомлення зі служби 102 про факт домашнього насильства, зареєстрований в ЄО за №1618 від 02.03.2026; пояснення ОСОБА_2 від 02.03.2026; пояснення ОСОБА_3 від 02.03.2026; форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02.03.2026; суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1 Закону № 2229-VIII ).

Згідно диспозиції частини 1 статті 173-2 КУпАП, вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно, з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №146451 від 02.03.2026 не розкрита об`єктивна сторона правопорушення.

Сама по собі сварка між особами, із числа передбачених ст.3 Закону України №2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Сам факт звернення ОСОБА_2 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Наявність сварок, суперечок і непорозумінь між особами на майновому та/чи побутовому ґрунті свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, однак не підтверджує факту вчинення саме домашнього насильства чи потенційного конфлікту.

До матеріалів не долучено будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив будь-які дії психологічного або фізичного характеру, пов`язані з домашнім насильством, а останній в судовому засіданні категорично заперечував вчинення насильства, та пояснював, що між ним та потерпілою відбулася побутова сварка. Потерпіла в судовому засіданні також вказала про те, що мала місце сварка у звязку з наявністю між нею та чоловіком розбіжностей щодо використання грошових коштів, яка не завдала шкоди її психологічному здоров`ю.

Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, крім того, не відповідає дійсним обставинам справи, встановленим судом.

Оскільки наявні у справі матеріали не містять беззаперечних доказів і є недостатніми для однозначного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд вважає, що його вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не доведено.

Статтею 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності слід провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О.Нікандрова