Справа №702/190/26
Провадження №3/702/67/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Монастирище

Суддя Христинівського районного суду Черкаської області Барська Т.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , не працює,

за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

Згідно зі складеним інспектором СРПП ВПД №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаської області Цимбалом В.О. 19.02.2026 протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №472468 ОСОБА_1 19.02.2026 о 17 год. 40 хв. за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї матері домашнє насильство ОСОБА_2 , тобто умисні дії психологічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою та чинив психологічний тиск внаслідок чого була завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим порушив вимоги п.14.ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» повторно протягом року.

У підготовчій частині розгляду справи суддя роз`яснила ОСОБА_1 його право не свідчити проти себе та близьких родичів, яке йому гарантує ст. 63 Конституції України, та передбачені ст. 268 КУпАП права та обов`язки.

ОСОБА_1 вину свою у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, стверджує, що насильства щодо матері не застосовував, оскільки з 03 лютого 2026 року вона перебуває на стаціонарному лікуванні в лікувальному закладі.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані працівником поліції докази на предмет їх належності та допустимості, а в сукупності достатності, суддя доходить до висновків про недоведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, суддя враховує, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості, передбаченого статтею 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У статті 7 КУпАП зазначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Подія та склад адміністративного правопорушення мають підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На підтвердження обставин викладених у протоколі та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП, поліцейським надано такі докази:

- складений 19.02.2026 протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №472468, зміст якого наведений вище (а.с.1);

-паперова копія електронного рапорту від 19.02.2026 про отримання на телефон «102» 19.02.2026 о 17:34 повідомлення ОСОБА_2 про те, що сусід завдав матері ОСОБА_2 т/у (а.с.2);

- копія складеного 19.02.2026 протоколу прийняття усної заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, за змістом якого 19.02.2026 о 17 год. 40 хв. по АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 виникла суперечка із сином ОСОБА_1 , в ході якої він ображав заявницю нецензурними словами і на зауваження не реагував (а.с.3);

- копія пояснень ОСОБА_2 , в яких викладені такі ж обставини, як і у протоколі прийняття усної заяви (а.с.5);

- копія пояснень ОСОБА_1 , в яких він заперечує факт вчинення щодо матері неправомірних дій (а.с.4);

- копія термінового заборонного припису від 19.02.2026, зміст якого в силу неякісного виготовлення, з`ясувати не вдалося;

- копія постанови судді від 01.10.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП ( а.с.9-10);

- копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.11);

- оптичний носі (диск) із відеозаписом (а.с.12).

Відповідальність за частиною 3 статті 173-2 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому при її застосуванні слід керуватися положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає домашнє насильство як діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство в сім`ї насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи ( п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Отже, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із них, дії особи не можна розцінювати як насильство.

Наявність усіх елементів правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства судді не надано.

Дослідженням протоколу про відібрання усної заяви та пояснень ОСОБА_2 суддя встановила, що 19.02.2026 о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 висловлювався в адресу своєї матері нецензурно, на зауваження не реагував.

Водночас, у складеному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 погрожував розправою своїй матері.

Аналізуючи наведені докази суддя приходить до висновку, що викладені у протоколі ознаки об`єктивної сторони правопорушення не відповідаю поясненням потерпілої особи.

Крім іншого, уповноважена на складання протоколу особа констатує, що подія мала місце 19.02.2026 о 17 год. 40 хв.

Однак, за змістом паперової копії рапорту повідомлення про це правопорушення на телефон «102» від гр. ОСОБА_3 поступило 19.02.2026 о 17 год. 34 хв.

Наведені обставини не відповідають критерію достовірності, оскільки повідомлення про подію поступило до моменту вчинення правопорушення.

На доданому до протоколу відеозаписові зафіксована особа похилого віку жіночої статі, персональні дані у якої не з`ясовані.

Відомостей про присутність ОСОБА_1 під час фіксації складення протоколу немає.

Особливостями ознак домашнього насильства є наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Незважаючи на те, що ч. 3 ст. 173-2 КУпАП являється адміністративним правопорушенням із матеріальним складом, відсутні відомості щодо спричинення шкоди фізичному або психічному здоров`ю ОСОБА_2 , а викладена в протоколі суть правопорушення не відповідає диспозиції ч.1, 3 ст. 173 2 КУпАП, яка визначає відповідальність за домашнє насильство.

Крім іншого, на особу, уповноважену складати протокол про адміністративне правопорушення, покладається обов`язок довести причинно - наслідковий зв`язок між діями, що учинені особою та наслідками, що настали.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведення невинуватості цієї особи.

Із врахуванням положень і тлумачень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що при розгляді справи, доказів, що стверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП, не було встановлено, суддя дійшла до переконання про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, з наведених вище мотивів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 7, 9, 173 2, 245, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173 2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Монастирищенський районний суд Черкаської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Тетяна БАРСЬКА