Справа № 493/421/26
Провадження № 3/493/150/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Балта Одеської області

Суддя Балтського районного суду Одеської області Волошин І.С, розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, який протягом року до адміністративної відповідальності не притягувалася,

- за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2026 року приблизно о 17:00 год ОСОБА_1 перебуваючи за адресою м. Балта, вул. Госпітальєрів, вигулював своїх собак, потенційно небезпечної породи «Кане-корсо», без намордника, внаслідок чого одна із собак темно-тигрового кольору, по кличці «Дівар» покусала собаку, власником якої є ОСОБА_2 , внаслідок укусів собака отримала рвані рани на шиї, внаслідок чого померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому своїми діями ОСОБА_1 порушив правила утримання собак та котів, затверджених рішенням Балтської міської ради від 09.12.2019 року №1490-VІІ «Про затвердження Правил благоустрою території Балтської об`єднаної територіальної громади» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав, та пояснив, що має собак породи «Кане-корсо», яких 21.01.2026 року біля 17 години вигулював на повідку без намордника по вул. Госпітальєрів в м. Балта, де в цей час біля нього пробігла мала собачка, після чого одна із його собак накинулась на цю собачку і декілька раз її вкусила, при цьому він впав на землю і продовжував її утримати на повідку. Він просив пробачення у власниці собачки. Для себе з цього випадку зробив висновки і тому зараз він своїх собак утримує тільки на своєму подвір`ї, на вулиці їх не вигулює. Жалкує, що так сталося.

Вина ОСОБА_1 підтверджується такими доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №755772 від 17.02.2026 року; заявою ОСОБА_2 , в якій вона просить притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 24.01.2026 року; письмовим поясненням ОСОБА_2 від 17.02.2026 року; письмовим поясненням ОСОБА_1 від 17.02.2026 року.

В редакції ст. 154 КУпАП, що діє, починаючи з 08.11.2021, рівень відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.154 КУпАП, за наявності таких кваліфікуючих ознак, була розмежована, а тому ч. 2 ст. 154 КУпАП з 08.11.2021 фактично була розділена на дві частини - ч. 2 ст. 154 КУпАП (за ознакою повторності вчинення протягом року), ч. 3 ст. 154 КУпАП (за ознакою спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну).

Разом з тим, ні Законом України № 1684-ІХ від 15.07.2021, ні будь-яким іншим законом, не внесені відповідні зміни щодо компетенції органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 154 КУпАП, а тому розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП наразі чітко не віднесений до компетенції будь-якого органу.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

При цьому, з комплексного та системного аналізу норм Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, які є більш суспільно-небезпечними за своїми наслідками, а також за наявності кваліфікуючих ознак та вищого рівня відповідальності, відноситься до компетенції суддів районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Частиною 3 ст. 154 передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях) що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», домашні тварини - собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі.

Згідно ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 7 ч. 7 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

При вирішенні справи суд також враховує, що відповідно до ст. 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на яких поширюється правовий режим речі, тобто собака є майном, об`єктом права власності.

Оцінивши сукупність досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 порушив правила утримання собак і котів у місцях, де це заборонено, що спричинили заподіяння шкоди майну людини, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Відповідно до положень ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

Міністерство юстиції України листом № 8887/4408-33-18/11.2.2 від 06.03.2018 «Щодо надання роз`яснення поняття малозначності вчиненого правопорушення» роз`яснило, що чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.

Тому зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи, вивчивши докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, яка вчинила правопорушення вперше, щиро кається, являється особою похилого віку, ступінь її вини та майновий стан, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за можливе звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно із ч.2 ст.284 КУпАП, при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.22, ч.3 ст.154, 283, 284 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

СУДДЯ