КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1831/2026 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЕПР1 № 506391 від 07 листопада 2025 року вбачається, що 07 листопада 2025 року в селі Софіївська Борщагівка по проспекту Героїв Небесної Сотні водійка ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Інфініті G25», д.н.з. НОМЕР_2 , не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_3 , який був припаркований. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 грн в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн 60 коп..

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до частини першої статті 285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто це день винесення постанови.

З матеріалів справи вбачається, що останнім днем апеляційного оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року слід вважати 16 лютого 2026 року.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі зазначила, що доступ до повного тексту оскаржуваного рішенні з`явився лише 11 лютого 2026 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень, тому останнім днем на подачу апеляційної скарги є 23 лютого 2026 року.

Разом з тим, ані в апеляційній скарзі, ані в окремому клопотанні апелянтом не було заявлено про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року.

Апеляційну скаргу було подано безпосередньо до суду першої інстанції через поштовий сервіс лише 23 лютого 2026 року, тобто по закінченню встановленого законом строку на апеляційне оскарження та не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте можливість суду щодо поновлення строку не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»). При визначенні наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особі вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції в строки, що визначені чинним законодавством.

Отже, за обставин, коли апеляційну скаргу подано поза межами встановленого ст. 294 КУпАП строку та не заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.

Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не позбавлена права повторного звернення із апеляційною скаргою, виносячи на розгляд суду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження за наявності поважних причин його пропуску.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «09» березня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко