КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
м. Київ, вул. Солом`янська , 2-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2026 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Процика Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2025,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з вказаною постановою, ОСОБА_1 26.10.2025 о 10:30 керував транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Броварському, 95 в м. Києві в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у лікаря нарколога. За результатами огляду ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а. ПДР України.

Не погодившись з вказаним рішенням, адвокат Процик Д.Г. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що постанова суду є невмотивованою, оскільки судом не надано належної оцінки всім фактичним обставинам справи. Вказує, що суд самостійно змінив суть пред`явленого обвинувачення, вказаного у протоколі. Вважає, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проведено з порушенням вимог Інструкції та ст.266 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд, а тому висновок № 005516 від 28.10.2025 слід вважати недійсним. Наголошує на сумнівах у тому, що для проведення огляду були використані зразки біологічного середовища саме ОСОБА_1 , оскільки останній стверджував, що не вживає наркотичні засоби, саме тому і погодився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Крім того стверджує, що відбір зразків біологічного матеріалу ОСОБА_1 був здійснений з порушенням встановленого порядку, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що маркування флаконів з біологічними зразками ОСОБА_1 було здійснено у його присутності. Звертає увагу, що працівники поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Процика Д.Г., які підтримали апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 502129 від 03.11.2025, ОСОБА_1 26.10.2025 о 10:30 керував транспортним засобом «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту Броварському, 95 в м. Києві в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку у лікаря нарколога.

За результатами перегляду відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, було встановлено, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, у зв`язку із виявленням у нього ознак такого сп`яніння, на що останній погодився. При цьому останній будь-яких зауважень або заперечень не мав, факт керування транспортним засобом не заперечував.

Відповідно до висновку лікаря-нарколога КНП «Київська міська клінічна лікарня №10», складеного за результатами лабораторного дослідження ОСОБА_1 , останній перебував у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання стимуляторів (амфетамін).

В судовому засіданні апеляційного суду було допитано лікаря, який проводив огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння - ОСОБА_2 , яка пояснила, що водій ставить підпис на етикетках до відібрання біологічного матеріалу, які після проведення відібрання зразків клеяться на ємності з біологічною речовиною. Також пояснила, що зазначені у акті огляду зовнішні ознаки обстежуваної особи є клінічнимb ознаками, які можуть вказувати на стан сп`яніння.

Крім того з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 підписав етикетки, які лікар в подальшому наклеїв на дві ємності із біологічним матеріалом.

Наведені докази спростовують доводи апеляційної скарги та підтверджують, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд у лікаря-нарколога, здав зразки біологічного середовища, за результатами дослідження якого було встановлено факт його перебування у стані наркотичного сп`яніння.

Твердження сторони захисту про порушення порядку відбору у ОСОБА_1 зразків біологічного матеріалу не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються поясненнями лікаря ОСОБА_2 , а також відеозаписом.

Таким чином, наведені докази у своїй сукупності доводять порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9.а ПДР України, а отже вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді місцевого суду, ОСОБА_1 та його захисник не надали.

Підстав для визнання огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння недійсним апеляційний суд не вбачає.

Протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 502129 від 03.11.2025 в цілому відповідає положенням ст. 256 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправильного зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення адреси керування транспортним засобом та вважає це опискою, яка не ставить під сумнів правильність процедури проведення медичного огляду та його результати в цілому.

В ході апеляційного розгляду не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б перешкодили або могли б перешкодити судді місцевого суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Будь-яких клопотань щодо виклику свідків у судове засідання, витребування та дослідження додаткових доказів від учасників провадження не надходило.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими.

За таких обставин постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Процика Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2025, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя