ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2900/24 Номер провадження 33/814/95/26Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М. Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.,

з секретарем Гнітько А.М.

з участю захисника Смірнова С.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Багачка Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, маючий двох неповнолітніх дітей, непрацюючий,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 26 липня 2024 року близько 12 години по вул. Козацькій в м. Миргород Полтавської області керував транспортним засобом Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та, в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України.

Стверджує, що до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення неодноразово пропонував працівникам поліції проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду.

Вказує, що на відеозаписі відсутні дані, які б свідчили про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння.

Зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту вручення йому направлення на проходження огляду, а також його відмови від отримання такого направлення.

Наголошує, що допитані в судовому засіданні працівники поліції підтвердили той факт, що чіткої відмови від проходження огляду ОСОБА_1 не висловлював.

Вважає, що суддя місцевого суду безпідставно залишив поза увагою висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №43 від 26 липня 2024 року, за змістом якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння.

Наведене, на думку скаржника, свідчить про відсутність у працівників поліції підстав для направлення його для проходження відповідного огляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, приходжу до такого.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин ґрунтуються на зібраних у встановленому порядку і перевірених в судовому засіданні доказах.

Фактичні обставини відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №679925 від 26 липня 2024 року і підтверджуються відеозаписом події, який долучений до цього протоколу.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність підстав стверджувати, що він відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння є неприйнятними.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, водій ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки, а тому, виконуючи вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, зобов`язаний пройти на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.

З відеозапису події видно, що під час спілкування з ОСОБА_1 поліцейський виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, які відповідають приписам п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та зазначив про це у протоколі про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу або в закладі охорони здоров`я.

Вказана пропозиція зроблена поліцейським у відповідності з вимогами ч.2 ст.266 КпАП України із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Проте ОСОБА_1 на вимогу поліцейського не відреагував, а своєю поведінкою та висловлюваннями показував небажання проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, ігноруючи відповідні пропозиції поліцейського.

В подальшому ОСОБА_1 дійсно повідомив про згоду пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, проте пропозицію працівника поліції проїхати на службовому автомобілі до медичного закладу ігнорував та залишив місце події, у зв`язку з чим патрульні на службовому автомобілі наздогнали його за рогом, де він спілкувався зі своїм знайомим. Протягом майже тридцяти хвилин ОСОБА_1 не реагував на пропозиції працівників патрульної поліції пройти огляд.

Після того як патрульний в черговий раз отримав заперечну відповідь від ОСОБА_1 на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння та роз`яснив наслідки такої відмови, працівники поліції повідомили порушника про складення стосовно нього протоколу за ч.1 ст.130 КпАП України.

Таким чином, поліцейський упродовж розумного часу, не дочекавшись від ОСОБА_1 дій, спрямованих на проходження огляду на стан сп`яніння, обґрунтовано констатував його ухилення від огляду, склавши відповідний протокол.

Враховуючи такі обставини, зафіксовані на відеозапису, подальше висловлення ОСОБА_1 бажання проїхати до медичного закладу не свідчить про дотримання ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Також порушнику роз`яснено підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження, права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України і ст.268 КпАП України, проте останній від підпису відмовився, розписавшись лише в графі отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність доказів на підтвердження вручення йому направлення на проведення відповідного огляду, а також неврахування судом висновку №43 від 26 липня 2024 року, не спростовують висновків судді, оскільки в даному випадку він притягнутий до відповідальності за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову від проходження такого огляду.

Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності за ст.130 КпАП України.

Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те посадовою особою, як передбачено приписами ст.255 КпАП України, та відповідає вимогам ст.256 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, вважаю обґрунтованим висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.1 ст.130 КпАП України.

Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КпАП України, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.

Порушень закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної постанови судді, не встановлено.

Крім того, до апеляційного суду надійшло клопотання захисника Смірнова С.І. про закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КпАП України у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КпАП України.

Відповідно до цієї норми Закону, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Як правильно встановив суддя місцевого суду і ніким не оспорюється та обставина, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1ст.130 КпАП України, 26 липня 2024 року, а адміністративне стягнення на нього накладене суддею місцевого суду 07 травня 2025 року, тобто до сплину строків, визначених ст.38 цього Кодексу.

Закінчення річного строку з дня вчинення правопорушення на день розгляду справи апеляційним судом не може бути підставою для закриття провадження у справі у відповідності з п.7 ст.247 КпАП України.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 та клопотання його захисника не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу та клопотання захисника Смірнова Сергія Івановича без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського апеляційного суду Костенко В.Г.