Справа № 127/6475/26
Провадження № 3/127/1352/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, особи з інвалідністю III групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

23.02.2026 року о 13 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру,відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, вів себе грубо і зухвало, чим завдав шкоду психологічному здоров`ю потерпілої. У зв`язку із чим вчинив правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 , не з`явився, натомість 02.03.2026 року подав заяви, відносно яких зазначив, що не може бути присутнім під час розгляду справи, у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділені МКЛ №2. Просив закрити справу за малозначністю, так як він є інвалідом, ветераном війни і учасником бойових дій.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повністю підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 669190 від 24.02.2026 року, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.02.2026, письмовими поясненнями, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 24.02.2026 року, заявою ОСОБА_1 від 24.02.2026 року.

Судом досліджено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству`від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII визначено поняття психологічного насильства, а саме: «14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи».

Згідно із п. 5) ч. 2ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

У відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вирішуючи питання про накладення на порушника адміністративного стягнення, суддя враховує особу правопорушника, його поведінку під час скоєння правопорушення та після цього, ставлення до скоєного, те що він має інвалідність 3 групи, та вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, встановленого санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вважаючи, що зазначений вид стягнення буде достатнім та необхідним, а також в повній мірі сприятиме зміцненню законності, запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами, та сприятиме вихованню у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 має інвалідність 3 групи.

Згідно з положеннями ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю першої та другої груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

В свою чергу за змістомст.5 Закону України «Про судовий збір» пільг щодо сплати судового збору для інвалідів 3 групи, не встановлено. Таким чином, з урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави вважати, що правопорушник підлягає звільненню від сплати судового збору на підставіст.5 Закону України «Про судовий збір».

Тому, у відповідності до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

Керуючись ст.ст. 33, 173-2, 221, 268, 283 КпАП України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн (триста сорок гривень) на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення до виконання 3(три) місяці.

Суддя: