П О С Т А Н О В А

іменем України

20 січня 2026 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

09 листопада 2025 року, близько 01 год. 45 хв., ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Jeep cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , вулицею Бережанською, 15 у м. Києві з ознаками алкогольногосп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому Законом порядку, відмовився, що було зафіксовано технічним засобом відеозапису.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 09 листопада 2025 року, близько 01 год. 45 хв., ОСОБА_1 , вулицею Бережанською, 15 у м. Києві його зупинили працівники поліції, які в подальшому запідозрили ОСОБА_1 у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд у лікаря, однак останній відмовився.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Лебедєв В.В. у судовому засіданні наголошує на невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КпАП України, та відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому просить закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 507664, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 був ознайомлений із його змістом, що зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому Законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Щодо посилань адвоката на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КпАП України, суд зауважує, що протокол ЕПР1 № 507664 складено у відповідності до вимог вказаної статті уповноваженою особою, відповідно до положень ст. 255 КпАП України, а тому суд вважає його таким, що відповідає вимогам ст. 256 КпАП України. При цьому, суд зауважує, що КпАП України не містить імперативної норми, яка передбачала б, що складати протокол про адміністративне правопорушення має саме та особа, яка провела огляд на стан алкогольного сп`яніння, а не інший працівник поліції, що входить до цього ж екіпажу поліції або ж перебуває на місці проведення вказаного огляду в складі іншого екіпажу та безпосередньо сприймає обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім цього, Із відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського убачається, що після зупинки ОСОБА_1 , працівник поліції належним чином представився та повідомив причину зупинки - порушення правил дорожнього руху. У подальшому, працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд у встановленому Законом порядку, на що останній спочатку погодився, однак пізніше категорично відмовився.

До того ж, під час дослідження відеозапису, судом не становлено будь-яких порушень поліцейськими Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вимог ст. 266 КпАП України.

На підставі викладеного, суд вважає необґрунтованими вищевказані посилання.

Відповідно до ст. 33 КпАП України суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції інкримінованої статті КпАП України з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 130 КпАП України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко