ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Примак Н.М.,

за участю захисника адвоката Нікітіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката Нікітіна В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

в с т а н о в и л а :

постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 29.11.2025 о 14 годині 15 хвилин по вул. Центральна,78, в с. Майдан, Краматорського району, Донецької області, керував транспортним засобом Mitsubishi L 200 номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager 6810 та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На зазначену постанову захисник адвокат Нікітін В.В., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що порушено процедуру огляду військовослужбовця згідно з частинами 2, 4, 5, 6, 7 та 8 ст. 266-1 КУпАП. Під час проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Порядок направлення військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан сп`яніння та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відтак, додані до протоколу докази слід визнати недопустимими, як такі, що отримані з порушенням встановленого законом порядку.

Зауважує, що в матеріалах справи дані про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння зазначаються в адміністративному протоколі лише у разі, якщо вони виявлені у результаті огляду на стан сп`яніння та відображені в акті огляду, в якому зазначаються ознаки алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження такого огляду.

У порушення вимог Інструкції № 1452/735 акт огляду на стан алкогольного сп`яніння стосовно ОСОБА_1 поліцейським складено не було. Копію такого акта ОСОБА_1 вручено не було, у матеріалах адміністративної справи цей акт відсутній, що свідчить про те, що огляд взагалі не проводився.

Наголошує, що до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено відеозапису, як того вимагають ст. 266 та ст. 266-1 КУпАП. Відеозапис, який міститься у матеріалах справи, не було додано до адміністративного протоколу серії ЕПР1 № 527032 від 29.11.2025 року, у зв`язку з чим він є недопустимим доказом і не може досліджуватися судом та братися до уваги.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином і завчасно повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду цієї справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та за участю його захисника адвоката Нікітіна В.В.

Заслухавши захисника адвоката Нікітіна В.В., який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також під час розгляду справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, необхідно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи доводів, висловлених останнім.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно припису ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.

Згідно положень ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " від 23.02.2006 року за № 3477-ІV рішення ЄСПЛ - є джерелом права в Україні.

Відповідно до положення частини 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України" (заява № 22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 належно виконані.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознаками керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження відповідного огляду.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, доказуванню в даному випадку підлягає факт керування транспортним засобом, виявлення у водія ознак сп`яніння та факт відмови водія від проходження огляду.

Судом першої інстанції встановлено, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії серії ЕПР1 № 527032 від 29.11.2025;

- направленням на огляд ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 29.11.2025 о 14-08 год. до КЛПУ «Медичний центр профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, в якому мається відмітка про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду;

- актом прийому передачі транспортного засобу Mitsubishi L 200 номерний знак НОМЕР_2 від 29.11.2025;

- довідкою, відповідно до якої ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_3 , категорії В,С;

- відеофайлами з Bodycam на оптичному диску: Мидляр 130 (2).MP4, Мидляр 130 (1).MP4 , долученого до протоколу, з яких вбачається, що 29.11.2025 о 14 годині 15 хвилин ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mitsubishi номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР (не пристебнутий паском безпеки) (00:20), під час спілкування та візуального огляду салону автомобіля працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння (01:02), після озвучення таких: запах алкоголю, ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Алкотестер Drager або у медичному закладі (02:10-02:28), на що ОСОБА_1 відмовився проходити такий (02:26). Після повідомлення працівником поліції, що за таке правопорушення передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП (02:30), ОСОБА_1 були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, та положення ст. 63 Конституції України (04:25- 05:08), складено протокол за ст. 130 КУпАП, який підписаний ОСОБА_1 без зауважень.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх належними та допустимими доказами, якими беззаперечно підтверджено наявність обов`язкових ознак інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема факт керування транспортним засобом, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Всебічно вивчивши матеріали справи, апеляційним судом встановлено, що факт керування транспортним засобом поза розумним сумнівом підтверджується сукупністю доказів, які містяться у матеріалах справи та не заперечуються стороною захисту.

Так, із відеозапису вбачається, що рух автомобіля Mitsubishi L200, номерний знак НОМЕР_2 , було припинено працівниками поліції, після чого з водійського місця вийшов ОСОБА_1 . При цьому поліцейським оголошено підстави зупинки транспортного засобу, а під час спілкування з водієм зазначено про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Унаслідок цього поліцейським висунуто вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 повідомив, що поспішає. Поліцейським повторно наголошено на необхідності пройти огляд, однак ОСОБА_1 відмовився від його проходження. Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом без права керування.

Апеляційний суд зауважує, що весь час спілкування із поліцейськими та складання протоколу ОСОБА_1 жодного разу не заперечував, що керував транспортним засобом, навпаки зазначив, що поспішає. Однак вказані обставини, не є поважними підставами для відмови від обов`язку водія в проходженні огляду на стан сп`яніння.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що встановлення ознак сп`яніння є суб`єктивним судженням поліцейського, який за своїм внутрішнім переконанням під час спілкуванням із водієм може вбачати ознаки такого сп`яніння, що є безумовною підставою для вимоги в проходженні відповідного огляду. Виявлення та оголошення ознак сп`яніння, не є твердженням про стан сп`яніння водія, а вказує на необхідність в проходженні огляду для спростування або доведення перебування в стані сп`яніння.

При цьому норми чинної Інструкції та КУпАП не вимагають проведення окремої процедури для встановлення ознак сп`яніння, оскільки такі ознаки виявляються поліцейським під час спілкування з водієм та можуть бути спростовані шляхом проходження огляду на стан сп`яніння, чим у цьому випадку водій ОСОБА_1 не скористався і відмовився від проходження відповідного огляду.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Виходячи з наведеної норми закону, акт складається саме за результатами проведення огляду водія на стан сп`яніння. При цьому виявлення ознак сп`яніння не є тотожним проведенню самого огляду та не вимагає складання акта. У цьому випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що виключає необхідність складання акта огляду. Тому доводи захисника у цій частині не заслуговують на увагу.

Крім того, відеозаписом поліцейського беззаперечно підтверджено факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що також не заперечується стороною захисту.

Апеляційний суд вважає відеозапис поліцейських належним та допустимим доказом, який беззаперечно підтверджує події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. На відеозаписі логічно та послідовно зафіксовано весь перебіг подій, що стосуються саме адміністративного правопорушення, а тому підстав для сумніву щодо його достовірності в апеляційного суду не виникає.

Посилання захисника на недопустимість відеозапису як доказу у зв`язку з тим, що він не є додатком до протоколу, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного перегляду. Як вбачається з матеріалів справи, уповноваженою особою направлено сформовані матеріали справи з описом, у якому зазначено про наявність відеозапису. Крім того, у п. 10 протоколу про адміністративне правопорушення зазначено, що технічним засобом відеозапису є бодікамера 17.

Отже, до місцевого суду направлено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 разом з іншими письмовими матеріалами та відеозаписом з боді-камер поліцейських, що безсумнівно є додатком до протоколу, а відтак - належним та допустимим доказом.

Апеляційний суд наголошує, що вимоги КУпАП не є тотожними вимогам КПК України, у тому числі в частині оформлення доказів та їх приєднання. Так, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто вказаною нормою закону передбачено обов`язкове долучення до протоколу матеріалів відеозапису поліцейських, водночас вона не містить окремих вимог щодо їх спеціального оформлення.

Крім того, відповідно до вимог п. 14 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення від 10 грудня 2020 року № 1231/35514 складений протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, формуються у справу.

У цьому випадку до суду першої інстанції надійшла сформована справа, підстав для сумніву щодо достовірності відеозапису в апеляційного суду не виникає, тим паче що захисник не зазначає про невідповідність зафіксованих даних фактичним обставинам.

Сторона захисту посилається на порушення порядку проведення огляду, оскільки ОСОБА_1 є спеціальним суб`єктом, однак вказані доводи не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Статтею 172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у заборонених місцях у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому огляд водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, проводиться на підставі ст. 266 КУпАП незалежно від його статусу та місця роботи, оскільки суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є саме водій.

Факт перебування ОСОБА_1 у статусі військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та не зумовлює необхідності проведення огляду в особливому порядку.

Отже, у цьому випадку ОСОБА_1 як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведено відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, і протокол складено за ст. 130 КУпАП як щодо водія, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення не містить суттєвих порушень, які б давали суду підстави для визнання доказів недопустимими або неналежними.

У процесі доказування вини доцільно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульовано у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням до первісного визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» у цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для її виправдання.

Отже, на підставі сукупності доказів поза розумним сумнівом доведено як факт зупинки транспортного засобу, так і факт керування автомобілем Mitsubishi L200, номерний знак НОМЕР_2 , безпосередньо ОСОБА_1 , а також факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, що є обов`язковими складовими інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного апеляційним судом не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Будь-яких інших доводів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення апеляційному суду не надано.

Переконливих доводів, які б свідчили про істотні порушення, що могли вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого у справі судового рішення та є безумовною підставою для його скасування, а також спростовували б висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника адвоката Нікітіна В.В., апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника адвоката Нікітіна В.В., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 січня 2026 року стосовно ОСОБА_1 , визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА