ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/281/26

3/522/292/26

02 березня 2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративні правопорушення, яка надійшла з УПП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, інваліда ІІ групи, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №554674 від 30.12.2025 року, 13.07.2025р., о 22 годині 20 хвилин, у м.Одесі по вул.Піроговській,6 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав заборону відчинення дверей транспортного засобу під час зупинки, як що це загрожує безпеці і створює перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, в результаті чого відбулось зіткнення з електросамокатом Jet під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив п.15.13 Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, ОСОБА_2 тілесні ушкодження.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №554681 від 30.12.2025 року, 13.07.2025р., о 22 годині 20 хвилин, у м.Одесі по вул.Піроговській,6 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , стала учасником ДТП та місце події залишив, чим порушив п.2.10.а Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень не визнав, з протоколами складеними відносно нього працівниками поліції не погодився, оскільки адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП він не вчиняв, так як у зазначених у протоколах час та місці перебував за адресою свого проживання, а саме: с.Лаврівка, Вінницького району, Вінницької області. Також пояснив, що він на замовлення власників фірми, які перебувають у м.Одесі пригнав вказаний автомобіль та передав раніше незнайомому йому чоловіку на ім`я ОСОБА_3 , тобто віддавши його іншим особам, у зв`язку з чим провадження у справі відносно себе просив закрити, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що саме він керував автомобілем «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 та допустив порушення правил дорожнього руху.

Суддя, вивчивши матеріали справи та заперечення на протоколи про адміністративні правопорушення, вислухавши позицію захисників особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява №7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно диспозиції статті ст.124 КУпАП відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення настає за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено судом, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124 КУпАП, представниками УПП в Одеській області не надано. Тобто в матеріалах даної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження обставин, які викладені у вищезгаданих протоколах та матеріалах справи.

Як вбачається з пояснень потерпілої ОСОБА_2 наявних в матеріалах справи, ані марки автомобілю, ані його номерного знаку, у тому числі водія, який керував автомобілем вона не запам`ятала.

З долученого до матеріалів справи рапорту інспектора взводу 2 роти 7 батальйону 2 полку УПП в Одеській області ДПП Полторак Андрія вбачається, що він 13.07.2025 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин у складі екіпажу «Океан-301» за повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, прибув на місце події, однак там нікого виявлено не було. Зателефонувавши заявниці ОСОБА_2 , остання повідомила, що знаходиться дома та прибувши за вказаною заявницею адресою, остання повідомила про обставини ДТП та те, що ані марки автомобілю, ані його номерного знаку, у тому числі водія, який керував автомобілем вона не запам`ятала. Ними було складено схему місця ДТП та матеріали були направлені до відділу розшуку УПП в Одеській області.

Так, до матеріалів справи було долучено орієнтування про розшук автомобілю «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , при цьому матеріали справи не містять відомостей щодо участі водія вказаного автомобілю до дорожньо-транспортної пригоди.

Будь-який доказів, а саме фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку суддя міг би встановити наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи матеріали справи не містять.

Таким чином, обставини зазначені у протоколах про адміністративні правопорушення, під час судового розгляду справи свого підтвердження не знайшли.

За такого, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, як це визначено в ст. 9 КУпАП, а саме, протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р.. заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р.. заява №36673/04).

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, не здобуто таких доказів і під час судового розгляду справи.

За встановлених при розгляді справи обставин, суд трактує всі сумніви на користь особи, щодо якої складено протоколи про адміністративні правопорушення і, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, тому провадження в справі слід закрити.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 122-4, 124, 247, 283,284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: