Справа №463/294/26
Провадження №3/463/318/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року Суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом серії ВАД № 134476 від 01.01.2026 року вбачається, що 01.01.2026 року за адресою АДРЕСА_1 , близько, 16:00 год. гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного нефізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілій ОСОБА_2 , чим порушено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ВАД № 134477 від 01.01.2026 року за адресою АДРЕСА_1 , близько, 16:00 год. гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного нефізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок чого завдано шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_3 , чим порушено ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ВАД № 134478 від 01.01.2026 року за адресою АДРЕСА_1 , близько, 16:00 год. гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного нефізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого було завдано шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 , чим порушено ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Оглянувши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд може розглянути справу тільки в межах обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, за вказаним у ньому матеріальним законом і тільки стосовно тієї особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Диспозиція ч.2 ст. 173-2 КУпАП (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 3733-IX від 22.05.2024, який набрав чинності 19.12.2024) передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, а саме умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу цього адміністративного правопорушення є наявність наслідків, а саме завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Так, п.2 ст. 1 Закону визначено, дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

П. 14 ст. 1 Закону визначено, психологічне насильство, як форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 17 ст. 1 Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб органів внутрішніх справ.

Згідно із положеннями ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частина 2 статті 173 - 2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення діяння передбаченого частиною першою цієї статті - домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Згідно частини 4 статті 269 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

Згідно з протоколом серії ВАД № 134477 від 01.01.2026 року за адресою АДРЕСА_1 , близько, 16:00 год. гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного нефізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок чого завдано шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_3 , чим порушено ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколом серії ВАД № 134478 від 01.01.2026 року за адресою АДРЕСА_1 , близько, 16:00 год. гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного нефізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 в присутності дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого було завдано шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 , чим порушено ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Суд зазначає, що вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП у присутності неповнолітньої особи, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, є підставою для визнання такої особи потерпілим на підставі частини 4 статті 269 КУпАП із зазначенням про це у протоколі за ч. 1 ст. 172-3 КУпАП, або, залежно від обставин, за ч. 2 чи 3 ст. 173-2 КУпАП, та не потребує додаткової окремої кваліфікації за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Тобто, якщо правопорушення вчинено не стосовно малолітньої дитини, а тільки у її присутності, то вказана дитина визнається потерпілою й у працівників поліції немає необхідності складати окремий протокол, оскільки жодних дій стосовно дитини вчинено не було.

У зв`язку з вищенаведеним, вважаю, що наведені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є істотними для прийняття судового рішення. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення належним судом. Тому, без усунення зазначених недоліків протоколу розгляд справи є неможливим.

Згідно абзацу 5 ст. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Таким чином, враховуючи те, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, які були зібрані органом (посадовою особою), який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності, з огляду на те, що без встановлення фактичних обставин події правопорушення, а також без приведення у відповідність з вимогами ст. 256 КУпАП протоколу про адміністративне правопорушення, суд не має можливості належно розглянути справу та прийняти остаточне законне рішення по суті справи, приходжу до висновку, що матеріали даної справи слід повернути до з Управління патрульної поліції у Львівській області для належного оформлення, а саме усунення недоліків, зазначених в постанові.

Керуючись ст.ст. 7, 14, 245, 256, 278, 279, 280, 283 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2, ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП повернути до Управління патрульної поліції у Львівській області для належного оформлення та усунення недоліків.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Нор Н.В.