Номер апеляційного провадження 33/824/966/2026
Суддя суду першої інстанції О. Ю. Рудюк
Суддя у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

05 лютого 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., розглянув у судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником Слободянюком Валентином Валентиновичем, на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України,

адреса місця проживання:

АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. в дохід держави.

Судом встановлено, що 22.11.2025 року о 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Hyndai» д.н.з НОМЕР_2 в м. Києві по проспекту П. Григоренка, при перестроюванні в крайню ліву смугу не надав перевагу в русі автомобілю «Toyota» д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

Не погодившись із постановою судді ОСОБА_1 через захисника Слободянюка В.В. подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що приймаючи оскаржувану постанову, суд фактично не надав належної правової оцінки доказам у сукупності та не з'ясував всіх істотних обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема характер дій кожного з учасників дорожнього руху з урахуванням вимог Правил дорожнього руху України.

Зауважує, що судом не враховано, що водій ОСОБА_1 здійснював перестроювання між смугами руху на головній дорозі, тоді як водій ОСОБА_2 виїжджала з прилеглої території автозаправної станції, перед якою встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», що покладає на неї обов`язок надати перевагу в русі транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі.

Звертає увагу суду на ту обставину, що водій ОСОБА_1 рухався по головній дорозі, зійснював перестроювання між смугами у відповідності до вимог Правил дорожнього руху та розраховував на те, що інші учасники руху виконуватимуть ПДР, зокрема, що водій ОСОБА_2 , виїжджаючи з прилеглої території автозаправної станції, надасть перевагу транспртним засобам, які рухаються головною дорогою, відповідно до встновленого дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу».

Окрім того, схема місця ДТП свідчить, про те, що покриття проїзної частини на момент зіткнення було мокре, що зменшувало ефективнісь гальмування і маневрування транспртних засобів. Ураховуючи ці обставини, на думку апелянта, ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та здійснював перестроювання між смугами, не мав тезнічної можливості уникнути зіткнення, оскільки будь-яка різка зміна швидкості або траєкторії могла призвести до порушення ПДР або створення нової небезпеки на дорозі.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Слободянюк В.В., які брали участь у розгляді справи в режимі ВКЗ підтримали подану апеляційну скаргу, просили задовольнити з викладених у ній доводів з урахуванням пояснень, наданих суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила, постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2025 просила залишити без змін.

Переглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Слободянюка В.В., пояснення ОСОБА_3 , дослідивши зібрані по справі докази апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статей 251,252КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбаченуст. 124 КУпАП.

Відповідно до п.п. 1.1Розділу 1 Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 1.9 ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п. 10.1 ПДР України Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Судом апеляційної інстанції установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 520498 від 22.11.2025, ОСОБА_1 22.11.2025 року о 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «HYNDAI SONATA» д.н.з НОМЕР_2 в м. Києві по проспекту П. Григоренка, біля автозаправочної станції «Єврогаз», при перестроюванні в крайню ліву смугу не надав перевагу в русі автомобілю «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_3 , в результаті чого відбулося зіткнення, при ДТП транспортні засобі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Переглядаючи справу в межах доводів поданої апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова судді суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у порушенні ним п10.1 Правил дорожнього руху та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 520498 від 22.11.2025, який підписаний особою, відносно якої його складено;

- схемою ДТП від 22.11.2025, яка підписана учасниками дорожньо - транспортної пригоди;

- письмовими поясненнями учасника ДТП ОСОБА_1 від 22.11.2025;

- письмовими поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_2 від 22.11.2025;

До протоколу про адміністративне правопорушення додано належно оформлені матеріали, передбачені розділом IX «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП відповідає вимогамст. 256 КУпАП, містить усі необхідні дані, які характеризують об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (настання реальних наслідків у вигляді пошкодження певних об`єктів внаслідок дорожньо-транспортної пригоди), що прямо закладено в диспозиції статті, усі вони перевірені та встановлені під час розгляду справи суддею суду першої інстанції та перегляді справи апеляційним судом.

Протокол підписаний особою, яка його склала із зазначенням усіх необхідних даних, та особою відносно якої було складено протокол. Будь - яких зауважень особа щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення не зазначила в ньому, окремих заяв/скарг не подавала, дій працівників поліції у визначеному законом порядку не оскаржувала.

Згідно з вимогами Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Вказаних вимогПравил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, висновком експерта.

Апеляційний суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковано за ст. 124 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом, порушив вимоги саме п. 10.1ПДР, а саме при перестроюванні у крайню ліву смугу не надав перевагу у русі автомобілю «Toyota» д.н.з. НОМЕР_3 , який дійсно виїжджав від автозаправочної станції, але вже знаходився на сму на яку перестоювався ОСОБА_1 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, що повністю доведено в суді схемою ДТП, місцем розташування автомобілів вже після ДТП, локалізацією їх пошкоджень.

Щодо посилань скаржника про те, що саме внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_2 трапилась дорожньо-транспортної пригоди, суд апеляційної інстанції зауважує, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення виключно в межах складеного протоколу та не вправі вирішувати питання щодо порушення ПДР іншим учасником ДТП та його винуватості у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, в матеріалах справи наявна схема ДТП, що складена у відповідності з вимогами наказу МВС №1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

На вказаній схемі зафіксовано наступне: ділянку дороги, на якій відбулось ДТП, рух транспортних засобів причетних до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїздної частини та сталих орієнтирів, пошкодження, отримані транспортними засобами внаслідок ДТП.

Учасники дорожньо-транспортної пригоди не заперечували правильності відображення в схемі механічних пошкоджень транспортних засобів та їх локалізацію, що і засвідчили власноручно проставленими підписами.

При цьому будь-яких зауважень, заяв, скарг ОСОБА_1 не подавав, дії працівників поліції не оскаржував.

Окрім того в матеріалвх справи наявні посяснення водія ОСОБА_1 , якй зазачив, що 22.11.2025 рухаючись на своєму автомобілі «HYNDAI SONATA» у м. Києві по пр. Григоренка перед світлофором завчасно ввімкнув поворотник і змістився в ліву смугу для подальшого руху в напрямку правого берега. Отримав удар у задню частину автомобіля від машини, яка виїжджала з заправки і яка його не пропустила.

ОСОБА_2 пояснила, що 22.11.2025 рухаючись на своєму автомобілі у м. Києві по проспекту Петра Григоренка виїжджаючи з АЗС, зупинилася перед виїздом, попустила два автомобілі, які рухались по смузі на яку вона мала намір виїхати, переконалась, що в смузі рух дозволено і автомобілів в ній немає, почала рух в свою полосу. Виїжджаючи у смугу сталось ДТП з автомобілем «HYNDAI SONATA» д.н.з НОМЕР_2 який в`їхав в її машину перестроюючись в крайню ліву смугу з центральної смуги, зачепивши передню праву частину її автомобіля.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи.

Відтак постанова судді, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санції статті є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування відсутні.

Твердження апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи, а також щодо порушення судом норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки факт порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР є правовою підставою адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному статтями 251, 252 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та могли б бути підставою для її скасування або зміни, не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.

Переглядаючи справу апеляційний суд відповідно до приписівст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і не викликають у суду сумнівів. Усі вказані докази одержані законним шляхом.

Твердження ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень нормКУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

Отже, при розгляді даної справи судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, не встановлено. Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП.

Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою та свідчать про намір ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, проте висновків судді вони не спростовують.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.1 Правил дорожнього руху та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою. Підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, про що заявляються вимоги в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Слободянюком Валентином Валентиновичем, на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Д. Поливач