Справа № 147/297/26
Провадження № 3/147/177/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року с-ще Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Почкіна О. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , , паспорт № НОМЕР_1 , 0533

за ч.3 ст.173-2 КУпАП

ВСТАНОВИЛА:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №673888 від 07.02.2026 вбачається, що ОСОБА_1 07.02.2026 близько 11 год. 02 хв. за адресою АДРЕСА_1 , висловлював погрози, нецензурну лайку в сторону своєї дружини ОСОБА_2 , що проживає разом з ним, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду справи, шляхом скерування за номером телефону НОМЕР_2 , який зазначено в заяві на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлень, зокрема скеровувалася судова повістка в електронному вигляді через SMS-повідомлення та телефонограма, які порушник отримав. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Судом вживалися заходи щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду справи, шляхом сповіщення за номером телефону НОМЕР_3 , який зазначено в протоколі, зокрема скеровувалася телефонограма, яку потерпіла отримала. Клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошує на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 відомо про розгляд справи судом, він скористався своїм процесуальним правом та повідомив суд про порядок його сповіщення про дату та місце розгляду справи.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою усунення зловживань процесуальними правами особи, відносно якої вирішується питання про її притягнення до адміністративної відповідальності, уникнення затягування розгляду справи з огляду на строки накладення адміністративного стягнення, що можуть бути спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене, а також на строки розгляду даної категорії справи про адміністративне правопорушення (ст. 277 КУпАП), вважаю, що відповідно до ст. 268 КУпАП, можливо розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення КУпАП передбачають, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Крім того, ч. 2 ст.251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство. При цьому з аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Як вбачається з матеріалів справи, доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №673888 від 07.02.2026 вбачається, що ОСОБА_1 07.02.2026 близько 11 год. 02 хв. за адресою АДРЕСА_1 , висловлював погрози, нецензурну лайку в сторону своєї дружини ОСОБА_2 , що проживає разом з ним, чим спричинив шкоду психічному здоров`ю;

- рапортом ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про те, що зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 07.02.2026 о 11:01 год за адресою АДРЕСА_1 чоловік чинить психологічне, економічне та фізичне насильство;

- поясненнями ОСОБА_1 в яких він повідомив, що між ним та дружиною в телефонному режимі виник словесний конфлікт через заблоковану картку. Будь-яких протиправних дій він не вчиняв, вину у скоєному не визнає та зазначає, що розмова тривала близько хвилини;

- пояснення ОСОБА_2 , в яких вона зазначила, що з чоловіком близько місяця спільно не проживає. 07.02.2026 під час розмови з чоловіком по телефону, останній грубо ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Крім того повідомила, що чоловік забрав у неї паспорт та пенсійне посвідчення;

- протокол встановлення тимчасового заборонного припису від 07.02.2026, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було встановлено тимчасовий заборонний припис протягом доби.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ВАД №673888 від 07.02.2026, інші матеріали справи, суддя встановила, що зазначаючи суть адміністративного правопорушення, в протоколі вказно, що дії порушника спричинили завдання психічному здоров`ю потерпілої.

Суд звертає увагу на те, що диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає настання наслідків вчинених діянь, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, а саме, що внаслідок таких діянь була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Онак, суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що вчиненими діями завдано шкоду психічному здоров`ю потерпілої, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Зокрема, в поясненнях потерпіла ОСОБА_2 зазначає тільки те, що її чоловік в телефонній розмові ображав її нецензурною лайкою. Разом з тим, нецензурна лайка в межах конфлікту, який виник між сторонами, за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого, не охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного проступку. Враховуючи наведене, сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення психологічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності, згідно з якою всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому враховуючи наведені вище обставини, вважаю, що матеріали про адміністративне правопорушення, не містять належних та допустимих доказів наявності в діях події і складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження у справі щодо дій ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 173-2, 247, 280, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Почкіна