ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/784/26Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 33/817/106/26 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч. 1 ст. 164-16 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 р. м.Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,адвоката Вароди П.Б.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Вароди Павла Борисовича на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2026 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2026 року року ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст.164-16 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім п`ятсот) гривень в дохід держави.

Як визнав суд, ОСОБА_1 07 січня 2026 року близько 14 год 50 хв в кіоску № 499, за адресою: АДРЕСА_1 продав 0, 25гр розведеного спирту гр. ОСОБА_2 за ціною 20 грн за 100 гр. Таким чином займався забороненим видом господарської діяльності щодо якого є заборона, чим порушив вимоги Закону України "Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" та згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №781176 від 07.01.2025 притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 164-16 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвокат Варода П.Б. вважає постанову Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2026 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування поданої апеляції апелянт зазначає, що фабула обвинувачення ОСОБА_1 є неконкретною, оскільки в протоколі не наведено жодних даних, які б свідчили про систематичність здійснення ним відповідної діяльності, про отримання доходу у великих розмірах, а також не зазначено, що протягом року він уже піддавався адміністративному стягненню за аналогічне правопорушення. Усі зазначені ознаки є обов`язковими для кваліфікації за частиною 2 статті 164-16 КУпАП, а їх відсутність у фабулі робить неможливою кваліфікацію дій за цією нормою та свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення.

Вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази передачі грошових коштів ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , так само як і відсутні докази вилучення таких коштів, що унеможливлює підтвердження факту купівлі-продажу, викладеного у протоколі. Зокрема, світлини із зображенням пластикової пляшки та стакану не підтверджує жодної з обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

На думку апелянта постанова про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 за статтею 177 КУпАП не має преюдиційного значення щодо ОСОБА_1 і не може підтверджувати факт учинення ним правопорушення, передбаченого частиною статті 164-16 КУпАП. Преюдиційне значення мають лише ті обставини, які встановлені рішенням щодо тієї ж особи, стосовно якої здійснюється провадження. Рішення ж щодо іншої особи не створює для особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, жодних правових наслідків і не може використовуватися як доказ її вини.

Вважає, що долучені до матеріалів справи рапорти працівника поліції, не є належним та допустимим доказом, оскільки не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. А свідчення зазначеної особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, позаяк така особа є представником суб`єкта владних повноважень.

Також вважає, що наявна у матеріалах справи копія квитанції про отримання речей і документів, вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення за №31 від 7 січня 2026 року, не підтверджує обставин викладених у протоколі, зокрема продаж ОСОБА_1 розведеного спирту.

Апелянт переконаний, що важливим елементом, який має бути встановлений в даній категорії справ це наявність у рідині, яку продає особа, вмісту спирту, проте в матеріалах справи відсутнє експертне дослідження рідини (висновок спеціаліста тощо), яку, за версією працівників поліції, збував ОСОБА_1 , а відтак відсутні достатні дані вважати, що останній здійснював незаконну реалізацію спиртовмісної рідини.

Таким чином, на думку апелянта, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводили б вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 164-16 КУпАП, а будь-які сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь Білого ?.?.

Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши апелянта захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Вароду П.Б., який повністю підтримав подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2026 р. та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-16 КУпАП, який зроблено на підставі наявних у матеріалах справи доказах, не відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд звертає увагу, що підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

За змістом ч. 2 ст.164-16 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, якщо вони були пов`язані з отриманням доходу у великих розмірах або вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).

Разом з тим, в протоколі про адміністративне правопорушення від 07.01.2026 р. cерії ВАД № 781176, складений відносно ОСОБА_1 , який був предметом розгляду суду першої інстанції, відсутні відомості, які характеризують ознаки диспозиції частини 2 ст.164-16 КУпАП, а саме дії ОСОБА_1 щодо заняття видом господарської діяльності були пов`язані з отриманням доходу у великих розмірах чи вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення.

Не наведено такі відомості і у формулюванні правопорушення, визнаного судом доведеним, яке зазначено у постанові Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2026 року року відносно ОСОБА_1 , оскільки суд лише виклав зміст вказаного протоколу, констатувавши, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.164-16 КУпАП.

Також слушними є доводи сторони захисту про неконкретизованість складеного протоколу про адміністративне правопорушення та судового рішення, ухваленого на підставі такого протоколу, з тих мотивів, що в протоколі та постанові суду не зазначено правову норму Закону України "Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального", якою встановлена заборона для зайняття спеціальними видами господарської діяльності, положення якого були порушені ОСОБА_1 .

Обґрунтованими є доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 продавав саме розведений спирт, оскільки матеріали справи не містять посилань на експертний висновок чи висновок спеціаліста щодо рідини, яку, за версією працівників поліції, продав ОСОБА_1 , а відтак у місцевого суду були відсутні достатні підстави для констатації факту провадження ОСОБА_1 забороненого виду господарської діяльності, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 164-16 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Однак, достатніх, допустимих та достовірних доказів здійснення ОСОБА_1 зайняття видом господарської діяльності, щодо якого є спеціальна заборона, встановлена законом, матеріали справи не містять.

Працівниками поліції не зафіксовано належним чином факту продажу ОСОБА_1 розведеного спирту, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, наявні у справі письмові пояснення ОСОБА_1 не можуть бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень для складання протоколу про адміністративне правопорушення і не звільняються останнього від доведення вини правопорушника.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними, допустимими та достовірними доказами, а також враховуючи, що він скалічений з попущенням вимог ст.256 КУпАП, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-16 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області притягнуто до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на те, що працівниками поліції допущено ряд процесуальних порушень при оформленні адміністративних матеріалів, та те, що судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані та перевірені всі обставини справи, приходжу до висновку, що докази, на які послався суд в обґрунтування висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164-16 КУпАП, не можна визнати допустимими, а оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка має бути підтверджена належними доказами.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, які розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.2 ст.164-16 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Вароди В.П. задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-16 КУпАП, скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя