ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3878/25

Провадження № 33/820/99/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. за участю секретаря судового засідання Романової А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, 25 січня 2025 року о 19.02 год. в м. Хмельницькому по вул. Львівське шосе, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Фольцваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) та в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, згідно якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовилася.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року і закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає те, що згідно наказу від 17.12.2025 року ТОВ «Триплес» з 19 грудня по 29 грудня 2025 року вона перебувала у відрядженні, а тому пропустила строк на апеляційне оскарження.

Крім того, зазначає, що постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року є незаконною, оскільки прилад «Драгер» вчасно не пройшов повірку та показав хибний результат.

Дійсно при зупинці транспортного засобу працівниками поліції, ОСОБА_1 повідомила, що дві години тому випила келих шампанського, орієнтовно 150 грам, у зв?язку із чим добровільно погодилась пройти тест на стан алкогольного сп?яніння будучи переконаною, що зі спливом часу та невеликою кількістю випитого, тест не покаже вміст алкоголю в крові.

Однак прилад Драгер, за допомогою якого проходив тест на стан алкогольного

сп?яніння, показав вміст алкоголю в крові в розмірі 1,04 %, що не може відповідати дійсності оскільки, по-перше, вміст випитого становив орієнтовно 150 грам шампанського, по-друге, пройшло близько двох годин між тим, коли випила шампанського та зупинкою транспортного засобу працівниками поліції.

Кількість випитого шампанського, з урахуванням пройденого часу не може показувати таку велику кількість алкоголю в крові як 1,04 %, що свідчить про те, що прилад Драгер при певній температурі показав невірний результат.

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Костик О.М. не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в телефонному режимі повідомив, що був призваний на військову службу за мобілізацією, а тому участі у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 приймати не зможе.

У судовому засіданні особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримала доводи поданої апеляційної скарги, просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року та закрити провадження у справі з наведених в апеляційній скарзі підстав. Не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності захисника.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Щодо поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Зі змісту статті 289 КУпАП вбачається, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

30 грудня 2025 року особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року, очевидно пропустивши встановлений законодавством строк апеляційного оскарження, при цьому просить його поновити з тих підстав, що з 19 по 29 грудня 2025 року перебувала у відрядженні, на підтвердження чого надала наказ директора ТОВ «Триплекс» ОСОБА_2 про відрядження ОСОБА_1 до м. Київ на строк з 19.12.2025 по 29.12.2025. (а/с 48).

З матеріалів справи вбачається, що справа неодноразово призначалась до розгляду, зокрема на 18.12.2025 року, ОСОБА_1 та її захисник-адвокат Костик О.М. будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Відповідно до наданих матеріалів справи, постанова судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ухвалена 18 грудня 2025 року, отже десятиденний строк подання апеляційної скарги на цю постанову закінчився 28 грудня 2025 року, що припало на вихідний день.

Чинні норми КУпАП не регулюють обчислення процесуальних строків у справах про адміністративні правопорушення, тому за аналогією користуємося правилами обчислення процесуальних строків у кримінальному процесуальному законодавстві (ст.115 КПК України), де встановлено, що у разі якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, таким чином останнім днем строку на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року є 29 грудня 2025 року.

Водночас ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою 30 грудня 2025 року, пропустивши строк апеляційного оскарження на 1 день, пояснюючи це перебуванням у відрядженні.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд визнає наведені обставини поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження та, враховуючи, що такий пропуск не є значним, судовий розгляд було проведено у відсутності ОСОБА_1 та її захисника, з метою ефективного та належного забезпечення права особи на доступ до правосуддя, необхідно поновити апелянту строк апеляційного оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року.

Щодо оскарження постанови по суті.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує факт її перебування у стані сп`яніння під час керування нею транспортним засобом 25 січня 2025 року, посилаючись на те, що дійсно вживала алкогольні напої, однак кількість випитого шампанського з урахуванням пройденого часу не може показати той результат, який показав прилад «Драгер» під час проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, суддею суду першої інстанції у ході судового розгляду встановлено, що 25 січня 2025 року о 19.02 год. в м. Хмельницькому по вул. Львівське шосе ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Фольцваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовилася.

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Відтак, у ході апеляційного розгляду встановлено, що зміст оскаржуваної постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, відповідає вимогам статей 283-284 КУпАП, справу суддею першої інстанції розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 230179 від 25.01.2025 року, в якому зафіксовано порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху (а/с 1);

- роздруківкою результату приладу «Драгер» № 888 від 25.01.2025 року в якому зафіксовано результат тесту з використанням спеціального технічного засобу 1,04 %о проведеним на місці зупинки транспортного засобу (а/с 1);

- висновком КНП «ХОЗЗНПД» ХОР №102 від 25.01.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовилася проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (а/с 2);

- відеозаписами, на яких зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Фольцваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_1 в м.Хмельницькому, проходження нею огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер», її незгода з таким результатом і бажання пройти огляд в медичному закладі, а також її відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (а/с 8).

Факт керування транспортним засобом 25 січня 2025 року сторона захисту не оспорює, до того ж є зафіксованим належним чином на доданому до протоколу відеозаписі.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Так, з відеозапису чітко вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат 1,04 ‰, однак не погодилась із таким результатом та погодилась пройти повторний огляд у медичному закладі. Однак, прибувши до КНП «ХОЗЗНПД» ХОР ОСОБА_1 відмовилась від проходження повторного огляду на стан сп`яніння.

Відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на неї, як на особу, яка керувала транспортним засобом з явними ознаками сп`яніння та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, відповідно до встановленого законом порядку.

Апеляційний суд визнає відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення, що разом з протоколом про адміністративне правопорушення є достатнім для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, тоді як ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння відмовилась, чим порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); 2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що прилад «Драгер», яким проводився огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 на місці зупинки, вчасно не пройшов повірку приладу, оскільки ОСОБА_1 було запропоновано пройти повторний на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що остання відмовилась і протокол про вчинення адміністративного правопорушення стосовно неї складено у зв`язку з відмовою особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, тобто за порушення водієм п. 2.5 Правил, а не за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізувала своє право керувати транспортним засобом, а значить погодилася виконувати додатково покладені на неї обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пункт 2.5 яких зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП, з дотриманням передбаченого статтею 38 КУпАП строку.

З урахуванням наведеного, доходжу висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя