П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року м. Київ

Справа №382/1551/25

Апеляційне провадження №33/824/712/2026

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Липченко О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року за матеріалами, які надійшли від Відділення поліції № 2 Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 394885 від 18 липня 2025 року, року о 00 год 56 хв 18 липня 2025 року в м. Яготин по вул. Привокзальна, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Форте РХ без н/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп.

Судове рішення мотивовано тим, що є доведеними факт керування особою транспортним засобом, встановлення ознак алкогольного сп`яніння, пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду, що є підставою для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності суд не вбачав, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , його захисником - адвокатом Полянською С.В., 26 листопада 2025 року подана апеляційна скарга, яка обґрунтована тим, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що в матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення, який є підставою для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Посилається на те, що наявний в матеріалах справи протокол є неправильно складеним у розумінні ст. 278 КУпАП, протокол не відповідає додатку 1 до Інструкції 1376.

Крім того, протокол не складено на спеціальному бланку відповідно до п. 5 розділу II Інструкції 1376.

Зазначає, що не керував транспортним засобом, докази керування в справі відсутні, а також відсутні будь-які порушення ПДР та скоєння адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Під час апеляційного розгляду суд заслухав пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Полянської С.В., яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її з наведених в ній підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційна інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП вказав, що вина підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 394885 від 18 липня 2025 року (а.с.1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 липня 2025 року (а.с.2); заявою (розпискою) ОСОБА_2 від 18 липня 2025 року в якій зазначено «Я, ОСОБА_2 зобов`язуюсь доставити мотоцикл мого брата ОСОБА_1 до мого місця проживання по АДРЕСА_1 , який перебував у стані а/с. Та не допускати його до керування» (а.с.3); копією постанови серії ЕНА № 5249553 від 18 липня 2025 року (а.с.4); довідкою про належність транспортного засобу в якій зазначено, транспортний засіб марки Форте РХ не зареєстрований (а.с.6); довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП (а.с.8); відеозаписами події долученого поліцейськими на DVD-диску (а.с.9).

Як убачається зі справи, 18 липня 2025 року о 00 год 56 хв в м. Яготин по вул. Привокзальна, 1, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Форте РХ без н/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, почервоніння очей. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 № 1452/735 (далі Порядок).

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та Мінохорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 пунктом 2 розділу І передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Як вбачається з пункту 3 розділу І вказаної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: а) запах алкоголю з порожнини рота; б) порушення координації рухів; в) порушення мови; г) виражене тремтіння пальців рук; ґ) різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; д) поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пункту 6 розділу І вказаної Інструкції - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (спеціальні технічні засоби). Пунктом 7 розділу І передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (заклад охорони здоров`я).

Частинами 2-4 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. І лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння, затверджується управлінням охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших випадках забороняється (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Матеріали справи не містять доказів порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, протокол складений в установленому законом порядку, з дотриманням вимог ст. ст. 256, 266 КУпАП.

До того ж дії поліцейського в установленому законом порядку не оскаржено.

За таких обставин, при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, Яготинським районним судом Київської області належним чином були досліджені докази, що знаходяться в матеріалах справи, оцінивши які, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте вимоги вказаного пункту Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 дотримано не було, що вбачається з відеозапису.

Доводи скаржника про те, протокол про адміністративне правопорушення є неправильно складеним у розумінні ст. 278 КУпАП, не відповідає додатку 1 до Інструкції 1376 та не складений на спеціальному бланку відповідно до п. 5 розділу II Інструкції 1376 апеляційна інстанція зазначає, що в розділі 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, зазначено, що Протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення. За наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №394885 відповідає положенням ст. 256 КУпАП.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд констатує, що протокол про адміністративне правопорушення видрукуваний не на спеціальному бланку, а у електронній формі, який був роздрукований за допомогою спеціальних технічних пристроїв працівниками поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення, складений без порушень вимог Розділу ІІ вказаної Інструкції № 1395.

Доводи скаржника, що він не керував транспортним засобом спростовується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якої убачається, що мотоцикл розташований на узбіччі проїжджої частини, двигун перебуває в робочомустані, працює, фара увімкнена, задні червоні ліхтарі увімкнені та ОСОБА_1 стоїть неподалік даного транспортного засобу. Інших осіб окрім поліцейських та ОСОБА_1 немає. Далі на проміжку часу 0:02:40-0:02:42 поліцейський запитує «куди ви їхали?», на що ОСОБА_1 відповідає «додому».

Таким чином, відразу після початку спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 підтвердив факт свого керування безпосередньо до початку розмови з працівником поліції. При цьому, намагаючись пригадати якісь попередні відносини з поліцейським, просив надати йому можливість доїхати додому, тобто продовжити рух.

Після цього, поліцейський запитав у ОСОБА_1 чи має він посвідчення водія, на що останній відповів «нема». Далі на проміжку часу 0:03:28-0:04:20 запитує чи є в ОСОБА_1 посвідчення водія категорії «А», на що останній відповідає «єсть, ну я ж не їхав». На що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що він тільки що їхав та знов запитує чи є в нього посвідчення водія та технічний паспорт, на що ОСОБА_1 запитує «вимкнуть можна?» (камеру). На що поліцейський відповідає, що «вона транслюється на Київ та Бориспіль». Після цього ОСОБА_1 говорить «тоді я пішов». Далі поліцейський знов просить пред`явити посвідчення водія та представитись, на що ОСОБА_1 знов почав говорити що він «не водій», «не їхав». Далі на проміжку часу 0:05:29-0:05:35 ОСОБА_1 говорить «давай щоб я не бігав, по людські розійдемось, будь ласка. Ти хочеш щоб я зараз бігав, ти все рівно за мною бігать не будеш».

Тобто відразу після того як працівник поліції попросив у ОСОБА_1 посвідчення водія, останній відразу змінив свою поведінку та почав заперечувати факт керування.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи відносно ОСОБА_1 було складено постанову серії ЕНА № 5249553 від 18 липня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за порушення вимог п. 2.3г, п. 2.4 та 2.1а, п.30, п. 30.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП. (а.с.4). При цьому, у матеріалах справи відсутні докази того, що водій ОСОБА_1 оскаржував вказану постанову у встановленому законом порядку, а тому вона є законною.

Враховуючи викладене суд зазначає, що наявність постанови про адміністративне правопорушення про порушення правил ПДР з якою погодився ОСОБА_1 , оскільки її не оскаржив є свідченням того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом безпосередньо до початку розмови з працівниками поліції, як і визнання особою факту керування зазначеним транспортним засобом особою безпосередньо до початку розмови з працівниками поліції.

При цьому суд також враховує, що, як вбачається із цього ж відеозапису, на проміжку часу 0:08:55-0:09:05 працівник поліції просить вимкнути двигун мотоцикла, після чого ОСОБА_1 підійшов до ввімкненого мотоцикла, вимкнув двигун та забрав ключі.

Далі на відрізку часу 0:14:45-0:14:49 поліцейський запитав чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, на що останній відповів «да», поліцейський знову запитав «вживали?», ОСОБА_1 відповів «я, так». Після цього, поліцейський запитав чи буде ОСОБА_1 проходити тест на алкоголь, на що ОСОБА_3 відповів «чому?». На що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та назвав їх. Потім працівником поліції знов було запропоновано пройти огляд на алкогольне сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів «ні».

При цьому ОСОБА_1 , змінивши свою поведінку та стверджуючи в подальшому що він не керував, разом із тим жодним чином не ідентифікував особу, яка за його твердженням керувала увімкненим транспортним засобом, а навпаки, його поведінка свідчила про те, що він поводив себе як власник транспортного засобу, бажав змінити розташування транспортного засобу, вийняти ключі із замка запалення.

Крім цього, як вбачається з відеозапису, в подальшому під час складання матеріалів відносно ОСОБА_1 на місце події прибув його брат, розписка про одержання транспортного засобу якого міститься в матеріалах справи (а.с.3).

Далі на неодноразові пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів «ні», при цьому постійно стверджуючи що не керував. Потім поліцейський запитав чи буде ОСОБА_1 ознайомлюватися з протоколом, на що останній відповів «з чим саме, це 130?, ну я не керував, ну нашо воно мені нада».

Потім ОСОБА_1 було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол. Крім цього, працівники поліції запитали в ОСОБА_1 чи є в нього водій який забере мотоцикл, на що він відповів «да». А також повідомили, що його відсторонено від керування.

Крім цього, на початку розмови ОСОБА_1 не вказувавзаперечень, що транспортний засіб Форте РХ належить не йому та не зазначав, що за кермом був не він, а інший водій.

У зв`язку з викладеним, суд відхиляє доводи скаржника щодо не керування ним18 липня 2025 року транспортним засобом мотоциклом Форте РХ без номерного знаку безпосередньо перед початком спілкування з працівниками поліції, вважаючи їх такими, що спростовуються іншими матеріалами справи, а також такими, що направлені на уникнення від відповідальності.

Також, суд звертає увагу, що під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 чітко визнав факт вживання алкогольних напоїв (0:14:45-0:14:49).

Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.

Отже, відеозапис долучений до справи свідчить про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення й суд його оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, характер правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його підвищена суспільна небезпечність, унеможливлює застосування до особи, яка його вчинила, звільнення від адміністративної відповідальності із застосуванням заходів громадського впливу.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року- без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Яготинського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.