ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/54/26
Провадження №3/477/181/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року місто Миколаїв

Суддя Вітовського районного суду Миколаївської області Саукова А. А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною 2 статті 172-15 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про військове адміністративне правопорушення серії А3880 №0047 від 25.12.2025 року, 15 грудня 2025 року близько 12-00 год. під час виконання завдань за призначенням, лейтенант ОСОБА_1 допустив використання особистого транспортного засобу молодшим сержантом ОСОБА_2 , та порушив вимоги розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №3249 дск від 09.07.2024 року, №2473 дск від 30.08.2024 року про заборону використання особистих транспортних засобів, вимоги наказу командира військової частини НОМЕР_1 №37 від 16.01.2025 року Про внутрішній порядок і розпорядок роботи стоянок машин підрозділів військової частини НОМЕР_1 у 2025 році, чим спричинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

ОСОБА_1 надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Щодо протоколу заперечував. Пояснив, що з 31.07.2025 року по 28.12.2025 року він перебував у відрядженні військової частини НОМЕР_2 . Окрім того вказав, що наказів про заборону використання особистих транспортних засобів у в/ч НОМЕР_2 немає. Просив закрити провадження у справі.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У відповідності до ч.1ст. 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій (ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався та триває досі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Отже, недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України.

Із суб`єктивної сторони недбале ставлення військової службової особи до військової служби припускає умисел, тобто виражається в умисній формі вини.

Згідно вимог ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Статтею 26 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільну-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Так, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 172-15 КУпАП до матеріалів справи долучено та надано суду окрім протоколу про військове адміністративне правопорушення також витяг із наказу про результати службового розслідування, розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №3249 дск від 09.07.2024 року, №2473 дск від 30.08.2024 року про заборону використання особистих транспортних засобів, вимоги наказу командира військової частини НОМЕР_1 №37 від 16.01.2025 року Про внутрішній порядок і розпорядок роботи стоянок машин підрозділів військової частини НОМЕР_1 у 2025 році, та письмові пояснення військовослужбовців.

В своїх рішеннях у справі «Малофєєва проти Росії» та справі «Карелін проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Наявними матеріалами справи, не підтверджено факту перебування ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_1 станом на 15.12.2025 року.

З наданого суду витягу із наказу про відрядження № 214 від 31.07.2025 року, вбачається, що молодший лейтенант ОСОБА_1 вибув із військової частини НОМЕР_1 та прибув до військової частини НОМЕР_2 31.07.2025 року та вибув звідти 29.12.2025 року (витяг з наказу 367 від 29.12.2025 року).

Таким чином, 15.12.2025 року, ОСОБА_1 перебував у відрядженні військової частини НОМЕР_2 та був підпорядкований наказам та розпорядженням військової частини НОМЕР_2 . Доказів існування наказу про заборону використання особистих транспортних засобів у військовій частині НОМЕР_2 суду не надані, тому, оскільки ОСОБА_1 підпорядковувався командуванню в/ч НОМЕР_2 в період з 3107.2025 року по 29.12.2025 року, обов`язок виконувати наказ в/ч НОМЕР_1 15.12.2025 року у нього був відсутній.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 253, 283, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИЛА:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 172-15 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Вітовський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. А. Саукова