Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6230/25 Головуючий у 1-й інст. Яковлєв О. С.
Номер провадження №33/4805/138/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника адвоката Олянюка В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Згідно з постановою судді місцевого суду, водій ОСОБА_1 31 серпня 2025 року о 00-25 год по вулиці Європейській, 82 в м. Бердичеві керував транспортним засобом Ауді А4, н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння водія було проведено на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням приладу Драгер 6810, результат позитивний - 2,79 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Олянюк В.Л. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зокрема, захисник вказав на відсутність у матеріалах справи доказів порушення водієм правил дорожнього руху, які передували його зупинці та ставить під сумнів законність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 . У зв`язку з цим вважає усі подальші дії поліцейських незаконними, а зібрані докази (відеозапис, протокол, направлення) недопустимими та неналежними. При цьому адвокат посилається на правову позицію Верховного суду у справах №686/11314/17 та 357/10134/17.

Заслухавши пояснення захисника адвоката Олянюка В.Л., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Як вірно встановив суддя місцевого суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 439064 від 31 серпня 2025 року; чеком приладу Алкотест Драгер 6810, результати огляду ОСОБА_1 2,79 проміле; направленням ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу КНП Бердичівської лікарні від 31 серпня 2025 року; актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв?язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, нечітка мова, результат огляду на стан сп`яніння 2,79 проміле; розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу; розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом; розпискою щодо передачі керування особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування; довідку Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області щодо отримання ОСОБА_2 посвідчення водія на право керування транспортним засобом та щодо притягнення його до адміністративної відповідальності; відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На думку апеляційного суду процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції з дотриманням вимог закону.

Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735(далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.

За положенням ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, з матеріалів справи та відеозаписів вбачається, що працівники поліції зупинили Audi A4, за кермом якого був ОСОБА_1 , попросили водійські документи. У зв`язку з виявленим запахом алкоголю з ротової порожнини, запропонували водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 погодився. Водію роз`яснили порядок використання приладу Алкотестера Драгер, розпечатали мундштук та ОСОБА_1 пройшов огляд із позитивним результатом 2,79 проміле, з яким погодився. Далі водію роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. У подальшому у присутності водія працівники поліції склали адміністративні матеріали, від керування транспортним засобом відсторонили.

Складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та інші матеріали надані водію на ознайомлення, які той підписав без зауважень та заперечень.

Зазначений вище відеозапис з портативних нагрудних камер поліцейських та службового автомобіля є безперервним, послідовним та відображає зазначені у протоколі події, тому відповідає п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 та вимогам ст. 251 КУпАП. Всупереч доводам захисника у додатках до протоколу зазначене відео з нагрудної камери №857571.

Розділом ІІ п. 7 Наказу МВС України «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Отже, законодавством України встановлений мінімальний показник вмісту алкоголю в крові 0,2‰, за наявності якого, можна стверджувати про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Разом з цим, у водія ОСОБА_1 встановлений показник 2,79 проміле, що значно перевищує допустиму норму та свідчить про беззаперечне перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд звертає увагу, що після проходження огляду ОСОБА_1 підписав чек приладу Алкотестера Драгер, погодився з його змістом. Оскільки будь-яких заперечень щодо встановленого внаслідок проведеного огляду показника вмісту алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 не висловлював, підтвердив вживання алкоголю, тому працівники поліції обґрунтовано склали щодо нього адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Апеляційним судом не встановлено будь-яких обставин, що робили даний доказ недопустимим або неналежним.

Посилання захисника щодо незаконності зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. Крім того, на даний час діє воєнний стан і працівники поліції мають право зупиняти та перевіряти усі транспортні засоби.

На долученому відеозаписі зафіксовано як працівники поліції після зупинки транспортного засобу зауважили водію на хаотичний характер руху на дорозі, після чого виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння.

Так, предметом розгляду апеляційного суду у цій справі є оцінка дій працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія. Законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному, з наданням суду відповідних доказів.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 рухався за кермом транспортного засобу під час дії комендантської години, тому його зупинка відповідала вимогам ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Апеляційний суд зазначає, що Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указами Президента України продовжено дію воєнного стану, який триває. Тому, в даному випадку працівники поліції діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію», оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Отже, доводи захисника про неправомірну зупинку поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 суд оцінює критично, адже у поданій апеляційній скарзі захисник не обґрунтував, яким чином правомірність дій працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, і як саме це впливає на встановлений факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17 та від 23.10.2019 у справі №357/10134/17, є необґрунтованими, оскільки у цих постановах та у справі, що є предметом перегляду, встановлені різні фактичні обставини. Зокрема, помилковість цього посилання апелянта на практику інших судових органів стосується тієї обставини, що в порядку адміністративної юрисдикції розглядаються справи, пов`язані виключно з винесенням органами Національної поліції України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, в яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а тому будь-які позиції у цих справах не є преюдиційними відносно справ, які підвідомчі до розгляду судовим органом з порядком ухвалення відповідних постанов та їх перегляду в порядку статті 294 КУпАП.

Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинка транспортного засобу є компетенцією поліцейського та його дії можуть бути оскаржені в порядку встановленим законом.

Однак, як вбачається з матеріалів судового провадження дії службових осіб, що складали адміністративні матеріали та фіксували правопорушення в порядку, передбаченому чинним законодавством, особою, яка притягається до відповідальності, не оскаржувалися. Тому твердження апелянта щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є надуманими, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За змістом ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 листопада 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь