Справа № 503/185/26
Провадження №3/503/169/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Калашнікова Т.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено судом, 30.01.2026 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 , групою осіб разом із ОСОБА_2 незаконно намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова в районі пп/зн 0296 на напрямку с.Мала Слобідка (Україна) - с. Броштени (Республіка Молдова) на відстані до 70 метрів від лінії державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України з документами, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України», тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомиив; про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлений під особистий підпис у протоколі під час його складання. Однак, ОСОБА_1 в заяві, що міститься в матеріалах справи, свою вину у спробі незаконного перетину державного кордону України визнав та просив розглянути справу у його відсутність. Разом з тим, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаній демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевикладені обставини, така процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розцінюється як спроба уникнення адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.204-1 цього ж Кодексу присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

У зв`язку з цим, вважаю за можливе розглянути дану справу у відсутність ОСОБА_1 враховуючи, що за таких обставин, його права та законні інтереси жодним чином не будуть порушені.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ч. 1ст. 204-1 КУпАПнастає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Адміністративна відповідальність за ч. 2ст. 204-1 КУпАПнастає за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».

Так, ч. 1, 2 ст.9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Крім того, ч. 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Згідно ч. 1 ст.12зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 грудня 2023 р. № 1292 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. № 1147 «Про прикордонний режим», відповідно до якої, прикордонна смуга - ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд.

Пункт 7 вищезазначеної постанови визначає, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу.

Так, протоколом встановлено, що 30.01.2026 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_1 , групою осіб разом із ОСОБА_2 незаконно намагався перетнути державний кордон України на вихід з України в Республіку Молдова в районі пп/зн 0296 на напрямку с.Мала Слобідка (Україна) - с. Броштени (Республіка Молдова) на відстані до 70 метрів від лінії державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України з документами, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги ст.9 ЗУ «Про державний кордон України», тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, права та обов`язки ОСОБА_1 роз`яснено, зі змістом протоколу він ознайомлений на зрозумілій йому мові, письмові пояснення надав на окремому аркуші, послуг захисника та перекладача не потребує, про що і розписався у даному протоколі.

Отже, крім особистого визнання, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №000946Е від 30 січня 2026 року, в якому зафіксовано факт здійснення ОСОБА_1 спроби незаконного перетинання державного кордону України, вчиненого групою осіб; рапортом працівника прикордонної служби, письмовим поясненням ОСОБА_1 від 30.01.2026 року, в якому він особисто підтвердив, що дійсно мав намір перетнути державний кордон України до Республіки Молдова з метою подальшого пересування до Німеччини до свого брата; схемою затримання щодо незаконного перетинання державного кордону України в Республіку Молдова від 30.01.2026 року.

Аналіз досліджених доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимогст. 9 ЗУ «Про державний кордон України», тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Під час розгляду справи не встановлено яких-небудь даних, які б давали підстави вважати, що уповноважені особи прикордонної служби, які виявили ОСОБА_1 були упередженими при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Крім того, суддя не знаходить іншого пояснення, аніж спроба незаконного перетинання державного кордону поза пунктами пропуску, для перебування мешканця м. Почаїв ОСОБА_1 на прикордонній контрольованій території с. Мала Слобідка Подільського району Одеської області, в тому числі з документами, що надають право на виїзд з території України, зокрема з паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданого 13.11.2025 року органом № 6119 зі строком дії до 13.11.2035 рокe, в безпосередній близькості від лінії державного кордону.

Дослідивши, оцінивши та проаналізувавши письмові докази, які містяться в матеріалах справи з точки зору їх належності, допустимості та достатності, суддя дійшов до переконання про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, ту обставину, що в Україні діє військовий стан, вважаю за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі, що встановлений санкцією ч.2 ст.204-1 КУпАП, що, за вищевказаних обставин, за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним та достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також сприяє запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст.33, 34, 40-1, ч.2 ст. 204-1, ст.ст.283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) грн.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови, з наданням до суду в цей строк документа, який підтверджує його сплату. У разі несплати штрафу, постанову про його накладення буде звернуто для примусового виконання, а з порушника стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисником.

Суддя

Кодимського районного суду Т.О. Калашнікова