Справа № 944/324/26 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М.
Провадження № 33/811/331/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Мізюка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Мізюка В.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , на постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2026 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. в дохід держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Згідно з постановою судді, 13.01.2026 о 21:35, ОСОБА_1 в пункті пропуску «Краківець» (територія Яворівської ОТГ, Яворівського району, Львівської області) під час прикордонного контролю на виїзд з України пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 21.06.2022 року органом 7301 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході проведення ідентифікації, встановлено, що даний документ не належить пред`явнику. За результатами співбесіди встановлено, що дана особа є гр. України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , вид. 03.09.2019 (згідно БД ДМСУ) та зізналась, що наданий паспорт належить її доньці. Своїми діями дана громадянка вчинила спробу незаконного перетинання ДКУ в пункті пропуску, чим порушила вимоги cт. 2,3 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», пп. 1 п.2 Правил перетинання ДКУ громадянами України, затверджених ПКМ України №57 від 27.01.1995, тобто вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, захисник Мізюк В.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2026 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на незаконне перетинання державного кордону України.

Під час проходження прикордонного контролю нею було пред`явлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який належить її доньці ОСОБА_4 помилково. Паспорти матері та доньки є зовнішньо подібними, зберігались разом, у зв`язку з чим ОСОБА_1 механічно взяла не свій паспорт, не звернувши належної уваги на анкетні дані.

Апелянт наголошує, що у ОСОБА_1 наявний власний дійсний паспорт для виїзду за кордон, що підтверджує відсутність у неї мети використання підробленого або недійсного документу.

Крім того наявні відомості про фактичне перетинання кордону нею та її донькою у відповідний період, що також свідчить про відкритий характер їхніх дій та відсутності спроб приховування. Зауважує, що ОСОБА_1 в подальшому перетнула кордон у законний спосіб, що спростовує наявність у неї умислу на перетин кордону поза пунктом пропуску.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення, не з`явилась. Захисник Мізюк В.В. який брав участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .

Захисник Мізюк М.В. апеляційну скаргу підтримав, просив її задоволити. Додатково зазначив, що 13.01.2026 ОСОБА_5 одна перетинала кордон без дочки. Належного ОСОБА_1 паспорту для виїзду закордон в цей день вона не мала з собою. Після складання протоколу, повернулась додому та через деякий час вже перетнула кордон із своїм паспортом.

Заслухавши пояснення захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини. Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною 1 статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про державний кордон» пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Згідно з приписами статті 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Судом встановлено, що, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №000413Е (а.с. 1), 13.01.2026 о 21:35, ОСОБА_1 в пункті пропуску «Краківець» (територія Яворівської ОТГ, Яворівського району, Львівської області) під час прикордонного контролю на виїзд з України пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 21.06.2022 року органом 7301 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході проведення ідентифікації, встановлено, що даний документ не належить пред`явнику. За результатами співбесіди встановлено, що дана особа є гр. України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , вид. 03.09.2019 (згідно БД ДМСУ) та зізналась, що наданий паспорт належить її доньці. Своїми діями дана громадянка вчинила спробу незаконного перетинання ДКУ в пункті пропуску, чим порушила вимоги cт. 2,3 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», пп. 1 п.2 Правил перетинання ДКУ громадянами України, затверджених ПКМ України №57 від 27.01.1995, тобто вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 помилково пред`явила паспорт дочки при перетині кордону, а подальший перетин кордону ОСОБА_1 та її дочкою свідчить про відсутність спроб незаконного перетину кордону, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки 13.01.2026 ОСОБА_1 намагалась одна перетнути кордон, дочки ОСОБА_4 з нею не було. Крім того, до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_1 зі змісту якої вбачається, що така визнала свою вину. Відтак доводи зазначені в апеляційній скарзі апеляційний суд вважає такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком судді суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги статей 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, оскільки під час здійснення прикордонного контролю на виїзд з України, ОСОБА_1 пред`явила паспорт на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

За таких обставин, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, за перетин державного кордону України, громадянином України, за паспортними документами іншої країни. Вказані висновки судді відповідають зібраним у справі доказам, яким суддею надана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Призначене ОСОБА_1 адміністративне стягнення відповідно до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 204-1 КУпАП відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення та є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Яворівського районного суду Львівської області від 09 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП залишити без змін, апеляційну скаргу захисника Мізюка В.В. без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк