Справа № 456/7055/25
Провадження № 3/456/205/2026
ПОСТАНОВА

іменем України

27 лютого 2026 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н. М. , розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

07.12.2025 року о 10 год. 46 хв. у м. Стрий по вул. Шухевича, 26, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом електроскутером марки «Форте» д.н.з. б/н, будучи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у медичному закладі за допомогою газоаналізатора, що підтверджує висновок лікаря №194, позитивний результат 1,53 проміле, дана подія зафіксована на нагрудну бодікамеру 148 та 139, чим порушила вимоги п. 2.9.а ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушниця ОСОБА_1 в судовому засіданні своєї вини у вчиненому правопорушенні не визнала, заперечуючи факт керування транспортним засобом, а відтак просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Крім того, захисник правопорушниці ОСОБА_1 адвокат Доарме В.С. у судовому засіданні також заперечив обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та підтримав позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Також адвокат Доарме В.С., подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своє позиції зазначив, що суб`єктом порушення вимоги п. 2.9.а ПДР є виключно водій, однак захисник наполягав на тому, що оскільки ОСОБА_1 тільки вела електроскутер поряд з собою, а не керувала ним. Таким чином адвокат наголошував на тому, що ОСОБА_1 у даній ситуації була пішоходом, а не водієм, а тому не може бути притягнена до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.9.а ПДР України..

Суд, взявши до уваги позицію ОСОБА_1 , заслухавши думку її захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 1 КУпАП завданням Кодексу про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими доказами.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534117 від 07.12.2026 року, з якого вбачається, що 07.12.2025 року о 10 год. 46 хв. у м. Стрий по вул. Шухевича, 26, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом електроскутером марки «Форте» д.н.з. б/н, будучи у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у медичному закладі за допомогою газоаналізатора, що підтверджує висновок лікаря №194, позитивний результат 1,53 проміле, дана подія зафіксована на нагрудну бодікамеру 148 та 139, чим порушила вимоги п. 2.9.а ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказаний протокол за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та особи порушниці.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився.

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.12.2025 року.

- висновком щодо результатів медичного огляду від 07.12.2025 року з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, результат 1.53 проміле.

- поясненнями ОСОБА_1 від 07.12.2025 року, в яких остання вказала, що 07.12.2025 року близько 10:46 год сіла на свій самокат марки «Форте» та здійснила рух по вул. Шухевича у м. Стрий до своєї роботи, однак, здійснюючи рух, не вибрала безпечної швидкості руху, була неуважна та здійснила падіння з транспортного засобу.

- рапортом інспектора ВР ПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області про обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, роз`яснено, що прибувши на місці ДТП, встановлено, що відбулося перекидання транспортного засобу електросамокату марки «Форте», під керуванням ОСОБА_1 , яка керувала вказаним транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння .

- відеозаписами з місця події, яким підтверджуються викладені у протоколі обставини справи. Зокрема, зафіксовано факт проходження правопорушницею огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, результат 1,53 проміле. Надалі, зафіксовано, що ОСОБА_1 у ході складення протоколу про адміністративне правопорушення не заперечувала факту керування нею електросамокатом.

Крім того, захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, додано відеозапис з нагрудної бодікамери, який було долучено поліцейським до адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

Втім, з долученого відеозапису, який уже досліджено судом у межах справи №456/7020/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлено, що ОСОБА_1 не висловлювала заперечень про факт керування нею електросамокатом на відповідні твердження працівників ШМД та працівників поліції.

При цьому, згідно постанови Стрийського міськрайонного суду від 20.02.2026 року у справі №456/7020/2025, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. (Постанова не набрала законної сили)

Крім того, з метою повноти всебічності та об`єктивності судового розгляду, для з`ясування обставин, які не зафіксовані на відеозапис з місця події, в судове засідання для допиту були викликані працівники поліції, якими складалися адміністративні матеріалів відносно ОСОБА_1 ..

Так, у судовому засіданні у процесуальному статусі свідка, було допитано інспектора ВР ПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , який будучи під присягою, повідомив, що у той день під час чергування разом із інспектором ОСОБА_3 поступило повідомлення про ДТП з потерпілим. Прибувши на місці події, поліцейські побачили там карету швидкої допомоги та жінку, яка уже перебувала у ній. Надалі, як стверджував свідок, дану особу відвезли у медичний заклад, де останню оглянули у приймальному відділенні, а після такого огляду ОСОБА_1 пройшла освідування за допомогою алкотестера Драгер, результат перебування у стані алкогольного сп`яніння. Після цього працівники поліції разом з ОСОБА_1 поїхали на місце події, де остання пояснила, що керуючи електросамокатом впала та отримала тілесні ушкодження. Додатково інспектор ОСОБА_2 запевнив суд, що такі покази ОСОБА_1 давала добровільно без тиску на неї.

Також, суд бере до уваги пояснення правопорушниці ОСОБА_1 від 07.12.2025 року, які вона надала працівникам поліції одразу на місці події, де остання визнала факт керуванням нею транспортним засобом.

При цьому суд враховує, що первинні пояснення були надані ОСОБА_1 добровільно, у присутності працівників поліції, без зафіксованих зауважень щодо порядку їх отримання. Матеріали справи не містять будь-яких даних про застосування до ОСОБА_1 фізичного чи психологічного тиску, примусу, погроз або інших незаконних методів впливу під час надання нею пояснень.

Таким чином, суд критично оцінює подальші у ході судового розгляду твердження правопорушниці та її захисника про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не керувала транспортним засобом, а тільки вела його поруч з собою, оскільки такі твердження мають ознаки обраної лінії захисту, спрямованої на уникнення юридичної відповідальності, і не можуть визнаватися достовірними та такими, що відповідають дійсності.

Крім того,електросамокат оснащений механізмом мотор-колеса (вбудованим електродвигуном у колесо), який створює додатковий опір під час руху без увімкненого приводу. Така конструктивна особливість суттєво ускладнює переміщення електросамоката шляхом звичайного механічного тягнення, особливо на тривалій дистанції або у разі відсутності вимкнення відповідного режиму живлення.

Таким чином, з урахуванням ваги електросамоката та наявності системи рекуперації (електронного гальмування), його переміщення уручну потребує значних фізичних зусиль та є нетиповим способом користування цим видом транспорту. Зазначене свідчить про малоймовірність версії про пересування шляхом тягнення без фактичного використання його як транспортного засобу.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає укеруванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року (зі змінами) легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами й вони поділяються на дві категорії:

1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год. (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати);

2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год. (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).

Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені і у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 зі змінами).

Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 Правил дорожнього руху України, не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» .

Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).

Згідно з ПДР: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Поміж тим, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом».

Відтак, з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами), керування легким електричним транспортним засобом (елетросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність встановлену ст.130 КУпАП.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду міститься в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

Так, відповідно до згаданої Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Так, при складанні протоколу, поліцейським було дотримано, вищевказані норми закону.

Щодо зауважень, сторони захисту про відсутність, відеофіксації складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також відсторонення водія від керування транспортним засобом, то такі дії на думку суду є похідними, та відповідно не впливають на подію правопорушення та наявність його складу в діях водія.

Беручи до уваги наведе, зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Підстав для закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, яке становить підвищену загрозу заподіяння шкоди й посягає на громадську безпеку, особу правопорушника та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.

При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що правопорушник користується встановленими законодавством пільгами, передбаченими ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» на підставі яких, його звільняється від сплати судового збору.

Відтак, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому з правопорушника ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за винесення постанови про накладення на таку особу адміністративного стягнення, у розмірі 665,60 грн..

Керуючись ст. ст. 283, 284, КУпАП, суд -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Назар ЯНІВ