Номер провадження: 33/813/503/26
Номер справи місцевого суду: 508/994/25
Головуючий у першій інстанції Банташ Д. С.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,

за участю секретаря судового засідання Громовенко А.Г.,

адвоката Бикової Оксани Володимирівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Лях Сергія Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Бикової Оксани Володимирівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

ПостановоюМиколаївського районного суду Одеської області від 20.01.2026 року ОСОБА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000,0 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вказаною постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 20.01.2026 року, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокатом Биковою О.В. подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на час складання протоколу серії ЕПН1 № 528080 від 30.11.2025 року відеозапис, на якому зафіксовано порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху відсутній, а доданий до протоколу відеозапис за своїм часом створення не може бути належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, який підтверджує факт відмови особи від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки створений пізніше: початок о 20 год 04 хв 40 сек та кінець о 20 год 45 хв 05 сек, а тому є таким, що унеможливлює складення вказаного протоколу 30.11.2025 року о 19 год 31 хв. При цьому, скаржником стверджується, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без підтвердження іншими належними та допустимим доказами, не може бути безумовним та беззаперечним доказам наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Також зауважується, що Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, встановлені вимоги до оформленого працівниками поліції протоколу. Так, протокол має містити підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, натомість наявних протоколу підпис, як стверджується скаржником, вчинено не ОСОБА_1 , а іншою особою, пояснення по суті правопорушення останнім не надавалися, також вістуні записи працівників поліції про відмову особи від підпису протоколу. Разом з тим, відеозапис не містить підтвердження дотримання працівниками поліції визначеного законодавством алгоритму дій при виявлені правопорушення та складені протоколу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Бикової О.В., перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом серії ЕПР1 № 528080 від 31.11.2025 року, згідно якого, ОСОБА_1 30.11.2025 року біля 19 години 10 хвилин по вул. Центральна, в селищі Миколаївка, Березівського району Одеської області керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився.

З приводу заперечення представника ОСОБА_1 щодо різниці в часових проміжках, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та відеозаписі, долученого до матеріалів справи, судом зазначено, що різниця в часі становить біля 1 (однієї) години часу та можлива через те, що час зафіксований час на бодікамері може бути зазначений без врахування переведення годинників з літнього на зимовий час, як вбачається з відеозапису з портативної камери поліцейського (боді-камери) долученого до протоколу про адміністративне правопорушення, після зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 , працівник поліції поставив запитання ОСОБА_1 , чи вживав він алкоголь, на що ОСОБА_1 відповів «так, горілку і пиво» (відео 0000000__0004, дата 30.11.2025, час 20:05:44). Після чого, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. В свою чергу, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу (відео 0000000__0004, дата 30.11.2025, час 20:06:07), а також у лікарняному закладі (відео 0000000__0004, дата 30.11.2025, час 20:06:17). Поводив себе нестабільно, допускав нецензурну лексику в адресу працівників поліції, мав явно виражені зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння: агресивна поведінка, порушення мовлення. Від надання письмових пояснень відмовився (відео 0000000__0004, дата 30.11.2025, час 20:19:04.

Разом з тим, на відеозаписі не зафіксовано жодної погрози, тиску або інших незаконних дій з боку працівників поліції в бік водія, водій був вільний у висловлюванні своєї позиції, ніхто не примушував давати або не давати пояснення, проходити або не проходити огляд, таким чином це була усвідомлена добровільна позиція водія відмовитися від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.

Дослідивши встановлені судом першої інстанції обставини справи та наведені скаржником доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку про неповне встановлення судом першої інстанції всіх фактичних обставин подій за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та як наслідок неправильне застосування судом норм матеріального права, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

За положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 528080 ОСОБА_1 30.11.2025 року близько 19 год 10 хв в селищі Миколаївка Березівського району Одеської області по вул. Центральна керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Порядок виявлення та у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та направлення таких на проходження огляду, із фіксуванням результатів огляду, визначений відповідною Інструкцією, затвердженою наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядком, затвердженим постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103. Вказані нормативно-правові акти створенні з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності патрульної поліції та закладів охорони здоров`я щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відповідно є обов`язковим для виконання та дотримання працівниками поліції в ході здійснення своєї діяльності.

Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції № 152/735 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. Перелік ознак за наявності яких працівник поліції має право звернутися до особи із відповідною пропозицією щодо необхідності проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, наведений в п.п. 3, 4 розділу 1 Інструкції № 1452/735.

Згідно п. 6 розділу 1 Інструкції № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (п. 6 розділ 2 Інструкції № 1452/735).

Відповідні положення щодо порядок проведення огляду водії транспортних засобів на стан сп`яніння містяться також в положеннях ст. 266 КУпАП, якою також передбачений обов`язок працівників поліції щодо застосування під час проведення огляду технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно відмітки на складеного відносно ОСОБА_1 протоколі, в якості додатків до матеріалів справи долучено відеозаписи подій, відомості про які містяться в протоколі, а саме щодо порушення останнім п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Проаналізувавши долучені до матеріалів справи відеозаписи подій, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, щодо наявності розбіжностей в часі подій, які зафіксовані на відео, та подій згідно зазначених в протоколі.

Згідно змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, а саме в графі 7 «місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис встановлених даних» зазначено про здійснення ОСОБА_1 в селищі Миколаївка по вул. Центральна керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння 30.11.2025 року о 19 год 10 хв. Вказаний час також зазначено працівником поліції в наявному в матеріалах справи рапорті по суті подій. При цьому, часом складення вказаного протоколу про адміністративне правопорушення зазначено 19 год 31 хв. Будь-якої іншої інформації щодо часу вчинення адміністративного правопорушення даний протокол не містить.

Натомість як вбачається з долучених відеозаписів, останні містять фіксування подій, які відбувалися 30.11.2025 року о 20 год 04 хв (початок фіксування). Тобто, з даних відеозаписів вбачається фіксування подій, які відбувалися через більше ніж одну годину від зазначених в протоколі подій за участю ОСОБА_1 , при цьому зазначення працівниками поліції на дані відеозаписи подій часу вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу за фактом його вчинення не вбачається. Наведені обставини справи в свою чергу свідчать про наявність суперечностей між відомостями зазначеними в протоколі та даними зафіксованими на боді камери працівників поліції, що містяться на диску, з огляду на що, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, вказані відеозаписи подій не можуть бути належними та достатніми доказами, які в сукупності з складеним відносно ОСОБА_1 протоколом підтверджували б факт наявності в діях останнього порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Разом з тим, з наявним матеріалів справи також вбачається, що залучення працівниками свідків під час забезпечення дотримання процедури та порядку проведення огуд особи на стан сп`яніння у відповідності до положень Інструкції № 1452/735 та вимог ст. 266 КУпАП не відбувалося. Будь-які пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності чи інших осіб за наявності яких можливо було б встановити фактичні обставини подій, які відбувалися 30.11.2025 року за участю ОСОБА_1 в матеріалах справи також не містяться.

Будь-які інші докази в розумінні положень ст. 266 КУпАП, які б підтверджували наведені в протоколі обставини подій в матеріалах справи відсутні.

Посилання суду в постанові проте, що різниця в часі становить біля 1 (однієї) години часу та можлива через те, що час зафіксований на бодікамері може бути зазначений без врахування переведення годинників з літнього на зимовий час, апеляційний суд вважає припущеннями, зробленими судом з підстав того, що з відповіді на запит адвоката відділом поліцейської діяльності № 1 зазначено про те, що у зв`язку з переходом на зимовий час було вжито заходи щодо своєчасної зміни часу на всіх пристроях (а.с. 71).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 266 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Наведене в своїй сукупності підтверджує відповідні доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в частині, що наявний в матеріалах справи відеозапис за своїм часом створення не може бути належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом.

У справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Одночасно сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення слід також враховувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) де серед іншого, зазначено, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

У рішенні ЄСПЛ від 2.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність розбіжностей між відомостями щодо подій, які містяться в протоколі, та зафіксованими на долучені до матеріалів справи відеозаписах, а також відсутність будь-яких інших доказів, які б в своїй сукупності «поза розумними сумнівом» підтверджували наведені в протоколі обставини подій та спростовували наведені скаржником доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду.

За положеннями п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Бикової Оксани Володимирівни, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 20 січня 2026 року скасувати.

Прийняти постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 06 березня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева