ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Діонісьєва Н.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР №497639 від 29 жовтня 2025 року, зазначено, що 29 жовтня 2025 року о 17:13:00 в місті Рівне, по вул. В`ячеслава Чорновола, 91, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Мітсубісі д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, дуже розширені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не відмовлявся. Натомість, останній не погоджувався на доставлення його до медичного закладу в службовому автомобілі поліції, оскільки боявся за свою особисту безпеку та наполягав на готовності пройти медичний огляд, шляхом доставлення його в медичний заклад його знайомим в його автомобілі у супроводі працівників поліції.

У судовому засіданні захисник, адвокат Пархомчук Вікторія Віталіївна, підтримала подане нею в інтересах ОСОБА_1 клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що останній не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння,заперечував виключно проти доставлення до медичного закладу в службовому автомобілі поліції. Захисник також наголосила на відсутность у ОСОБА_1 об`єктивних ознак наркотичного сп`яніння та наявності висновку медичного огляду, відповідно до якого, ознак сп`яніння не виявлено.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений та регулюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративним правопорушенням (проступком), у розумінні частини першої статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи. Тобто в такому документі фактично фіксуються відомостіпрообставини, якіпідлягаютьоцінцісудом у сукупності з іншимидоказами.

Згідно приписів ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при тому відмовилась від проходження огляду на стан такого сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку.

Згідно п.п. 6, 7 Постанови КМУ «Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» від 17.12.2008 року, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

З аналізу зазначених норм убачається, що юридично значимою для кваліфікації за ч. 1 ст. 130 КУпАП є саме відмова від проходження огляду, а не незгода з окремими умовами його проведення.

З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду у медичному закладі. Водій неодноразово підтверджував готовність пройти огляд у медичному закладі, його заперечення стосувалися виключно способу доставлення, а саме вимоги працівників поліції сісти в їх службовий автомобіль, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейських.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, і свідчить про відсутність умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 після складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, діючи добросовісно та з метою спростування підозр щодо перебування у стані наркотичного сп`яніння, самостійно звернувся до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду.

Як вбачається з матеріалів справи, медичний огляд було проведено 29.10.2025 року о 19:01 год. у КП «Рівненський обласний центр психологічного здоров`я» Рівненської обласної ради, тобто менш ніж через одну годину з моменту вручення протоколу, що свідчить про відсутність зволікання з боку особи та спростовує твердження про відмову від проходження огляду.

Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду, факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не підтверджено, будь-яких ознак сп`яніння не виявлено, що узгоджується з його поясненнями та іншими дослідженими судом доказами.

Відповідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобешь проти України» від 14.02.2008 р., «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 р., та «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 р. неодноразово вказував, що «оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Наявні у справі матеріали не містять достатніх, достовірних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння або відмовився від проходження медичного огляду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши всі наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні як об`єктивна, так і суб`єктивна сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП: факт відмови від проходження огляду належними та допустимими доказами не підтверджений, умисел або необережність особи у вчиненні такого правопорушення не доведені.

Керуючись положеннями статей 130, 247, 251, 283 - 285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва