Справа №: 302/81/26 Провадження № 3/302/41/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2026 селище Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Повідайчик О.І., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Белла В.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

який, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.01.2026 серії ЕПР1 № 568404, притягується до адміністративної відповідальності за статтею 130 частина 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 16 січня 2026 о 19 год 50 хв в с. Вучкове по вулиці Центральна, керував транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено в законному порядку та за згодою водія на місці зупинки за допомогою сертифікованого газоаналізатора Драгер 6820, результат 1,99 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився про час і місце його проведення був повідомлений належним чином.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Белла В.М. при розгляді справи суду пояснив, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнає повністю й просить обмежитись мінімальним штрафом та не застосовувати міру покарання у виді позбавлення прав керування. При цьому зауважив, що ОСОБА_1 не є водієм, в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, а тому додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП на нього не може бути накладено.

З`ясовуючи обставини, які підлягають встановленню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП суддя враховує таке.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. (п. 2.9.а ПДР).

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху регламентовано, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 568404 від 16 січня 2026 року слідує, що водій ОСОБА_1 16 січня 2026 о 19 год 50 хв в с. Вучкове по вулиці Центральна, керував транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено в законному порядку та за згодою водія на місці зупинки за допомогою сертифікованого газоаналізатора Драгер 6820, результат 1,99 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім протоколу, факт вчинення правопорушення підтверджується: роздруківкою тестування на алкоголь проведеного з використанням приладу Drager Alkotest 6820 № 400, відповідно до якого 16.01.2026 о 19:55 год було проведено огляд ОСОБА_1 з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з рівнем концентрації алкоголю 1,99‰, актом огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних засобів, в якому зазначено відомості про проведення вказаного огляду та його результати що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з рівнем концентрації алкоголю 1,99‰, та направленням на огляд водія транспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився проходити огляд в закладі охорони здоров`я, та доданими відеоматеріалами.

Зазначені докази є належними і допустимими, логічно пов`язаними й взаємодоповнюючими один з одного, за відсутності суперечностей між ними (враховуючи, з`ясовані та усунуті розбіжності судом), а відтак є достатніми в сукупності для визнання доведеним факту керування ОСОБА_1 16 січня 2026 року близько 19:55 год в селі Вучкове по вул. Центральній транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Відтак суддя доходить висновку про наявність у зазначених діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю, що стягнення ОСОБА_1 слід визначити необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети, зокрема його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано правопорушення.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_1 додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд бере до уваги таке. Відповідно до довідки ВП № 2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 20.01.2026 ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_3 було видано 31.03.2023, орган, що видав ТСЦ 2144, однак станом 20.01.2026 має статус «Зданий на збереження». Вказані відомості містяться й у відповідній роздруківці, доданій до зазначеної довідки. Відповідно до постанови від 16.01.2026 того дня ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за порушення п. 2.1. а) Правил дорожнього руху за ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. Наведені докази в їх сукупності доводять, що ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованого правопорушення з ч. 1 ст. 130 КУпАП не мав права керування транспортним засобом.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

З врахуванням викладеного ОСОБА_1 під час вчинення інкримінованого правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не є водієм, натомість є особою, яка керувала транспортним засобом.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП диференційовано стягнення за вчинення цього правопорушення залежно від суб`єкта вчинення. Зокрема нею регламентовано, що додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами застосовується щодо водіїв, а щодо інших осіб застосування такого додаткового стягнення не передбачено.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не є водієм, а є особою, яка керувала транспортним засобом суд погоджується з доводами захисника адвоката Белли В.М. про відсутність правових підстав для застосування щодо нього додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом.

Відтак суддя вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції частини 1 статті 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 грн 60 коп.

З наведених міркувань та керуючись ст. 40-1, 130, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 130 КУпАП та накласти, на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень) без позбавленням права керування транспортними засобами.

Банківські реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Закарп.обл. - 21081300, , рахунок UA0007001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300.

Роз`яснити правопорушнику, що згідно частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, а в разі оскарження такої постанови, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 КУпАП, при примусовому виконанні постанови суду, згідно ч.2 ст.308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн 60 коп. (отримувач-ГУК у м. Київ/22030106, Код , Рахунок UA0026001, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання постановою законної сили або закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання постанови.

Постанову може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. І. Повідайчик