Справа № 521/460/26
Номер провадження 3/521/819/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Маркарова С.В.,

розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до відповідальності

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1

проживаючу: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 557715 від 03.01.2026 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «MAZDA реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Радісна, 64 в м. Одесі, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовилась.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ 10.10.2001 № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції сама по собі є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 130 КУпАП.

Водій в судовому засіданні вину в порушені ПДР визнала, розкаялась, поряд із тим, просила не притягувати її до відповідальності, осільки правопорушення вчинено в стані крайньої необхідності.

ОСОБА_1 стверджувала, що вимушена була з трьома малолітніми дітьми після побиття чоловіком без верхнього одягу, без взуття, покинути місце проживання, скориставшись автомобілем, маючи загрозу своєму життю та життю своїх дітей; про таке правопорушення з боку чоловіка повідомила працівників патрульної поліції в момент зупинки, знаходилась у стресі, відчаю, такі дії вважала єдиними правильними в ситуації, яка склалась.

Пояснення водія підтверджуються відеозаписом порушення, відповідають обстановці його вчинення водієм.

В порушення «Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», затрверд. Наказом МВС України від 27.04.2020 № 357 така заява водія залишилась без відповідного реагування з боку органів поліції (заява не зареєстрована, група реагування патрульної поліції або слідчо-оперативна група до місця проживання водія не направлялась, обставини заява не з`ясовувались).

При вирішенні справи суд враховує, що принципами адміністративної відповідальності є загальні засади юридичної відповідальності, закріплені Конституцією України, принципи адміністративної відповідальності, закріплені в КУпАП та інших нормативно-правових актах, а так само принципи, визначені міжнародними договорами, зокрема і ті, які стосуються кримінального провадження, зокрема, принцип справедливості; гуманізму; верховенства права, правової визначеності підстав, наслідків, відповідальності; законності; права на справедливий суд; невідворотності відповідальності; рівності усіх перед законом та судом; однакового підходу до осіб, які вчинили однакове правопорушення; індивідуального характеру юридичної відповідальності; презумпції невинуватості, неможливості притягнення до юридичної відповідальності двічі за одне і те саме правопорушення; недопустимості притягнення до юридичної відповідальності за діяння, яке на час вчинення не визнавалося законом як правопорушення.

За практикою ЄСПЛ при розгляді справ даної категорії суд здійснює оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Так, Верховний Суд зауважив «що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності».

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім.

Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода.

Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема, не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу.

Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи.

В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій» (постанова від 21.12.2018 у справі №686/5225/17).

Таким чином, визнання обставин, що виключають адміністративну відповідальність, є важливим елементом захисту прав людини, що дозволяє уникнути несправедливого і надмірного накладення адміністративного стягнення на особу, яка вчинила правопорушення, та забезпечити справедливе застосування закону.

Крайня необхідність є такою обставиною, коли особа вчиняє дію в обставинах, які за умов нормального життя не могли бути передбачені та уникнуті, з метою захисту свого життя, здоров`я, майна, або прав і свобод інших осіб.

При цьому, дії повинні бути обґрунтованими та відповідати вимогам принципу допустимої шкоди.

Враховуючи наявні по справі докази суд погоджується із доводами водія про вчинення нею адмністративного правопорушеня в стані крайньої необхідності, а застосування судом п.3 ч.1 ст.284 КУпАП за наявністю обставини, передбаченої п.4 ч.1 ст.247 КУпАП забезпечує справедливе застосування закону судом.

Керуючись п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, п.4 ч.1 ст.247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП (протокол серії ЕПР 1 № 557715) у відношені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку п.4 ч.1 ст.247 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м.Одеси.

Суддя Світлана МАРКАРОВА