Доповідач: Клок О. М.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку та апеляційну скаргу захисника Солтисюка А.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Визначено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції захисник подав клопотання про поновлення пропущеного строку та апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення пропущеного строку, скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. Цей строк може бути поновлений судом в разі його пропуску з поважних причин за клопотанням особи, яка подає скаргу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що постанова була винесена 03 жовтня 2024 року без участі ОСОБА_1 .

Останнім днем подачі апеляційної скарги було 14 жовтня 2024 року (з урахуванням вихідних днів).

Водночас з матеріалів справи убачається, що доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги датоване 07 січня 2026 року.

Разом з тим, як убачається з поштового конверту захисником Солтисюком А.П., професійним учасником судового провадження, апеляцій скаргу подано 08 лютого 2026 року.

З огляду на вищевикладене, захисником, на глибоке переконання суду пропущено строк апеляційного оскарження без поважних причин.

У відповідності до ст.294 КУпАП, апеляційна скарга, яка подана після закінчення строку на оскарження повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні цього строку відмовлено.

З урахуванням наведеного, оскільки суд відмовляє в поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу необхідно повернути скаржнику.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В

Відмовити захиснику Солтисюку А.П. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 жовтня 2024 року, про притягнення останнього до відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП, а апеляційну скаргу повернути апелянту.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Волинського апеляційного суду О.М.Клок