Справа № 487/1190/26
Провадження № 3/487/420/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління патрульної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, за ч. 4 ст. 51 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2026 о 10-35год гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 20/3 в магазині «АТБ-1006», діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, вчинила дрібну крадіжку шоколадних виробів, чим спричинила матеріальну шкоду у розмірі 749,75 грн. без ПДВ. Правопорушення було скоєно всьоме протягом року. Вказаним гр. ОСОБА_1 , вчинила правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 51 КУпАП.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно належним чином про час та місце розгляду справ. Крім того, на офіційному сайті Заводського районного суду м. Миколаєва (https://zv.mk.court.gov.ua/sud1412/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду було зазначено дату, час та місце розгляду справи. При цьому він клопотання про відкладення судових засідань не подав, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КупАП України, справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доведення тих чи інших обставин здійснюється на підставі статті 251 КУпАП за допомогою належних та допустимих доказів, якими є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідним органом, зокрема судом, виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, наслідком чого є ухвалення постанови у відповідності до положень статті 283 КУпАП, яка повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Вина гр. ОСОБА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.51 КУпАП підтверджується заявою, поясненнями, рапортом, переліком товару, протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАБ №201761, постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2025 у справі №487/5697/25, постановою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 16.09.2025 у справі №489/3833/25, постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.10.2025 у справі №490/7002/25, відеофайлом та іншими матеріалами.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення від 05.02.2026 серія ВАБ №201761, та додані до нього документи, а саме: заява, пояснення, постанови судів, суд вважає, що в діях гр. ОСОБА_1 , вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 51 КУпАП - скоєння дрібного викрадення чужого майна, вартістю 749,75грн. без ПДВ.

Так, відповідно до Закону № 3886-IX, що набув чинності 09 серпня 2024 року, було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 підр. 1 розд. ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV цього Кодексу для відповідного року.

За правилами підп. 169.1.1. п. 169.1. ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня звітного податкового року складає 3328грн. Тому, податкова соціальна пільга у 2026 році складатиме (3328 грн. х 0,5) = 1664 грн. 00 коп.

З огляду на вищевказане для притягнення особи до кримінальної або адміністративної відповідальності за здійснену нею крадіжку потрібно, щоб вартість такого (викраденого) майна становила більше як 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян: у 2026 році це сума, більша за 749,75 грн. без ПДВ.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, обставиною, яка пом`якшує відповідальність, визнає щире розкаяння у вчиненому, обставин, які обтяжують відповідальність, судом не встановлено і вважає за необхідне накласти на особу стягнення у виді штрафу в розмірі, який, на думку суду, є достатнім для виправлення порушника і попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з особа яка притягається до адміністративної відповідальності підлягає стягненню судовий збір в сумі 665,60 грн.

Керуючись ст. 51, 221, 283, КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 визнати винною та притягнути до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч.4 ст. 51 КпАП України та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. (Отримувач Миколаївське ГУК/Микол.обл./21081300 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок UA0014001 Код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. (номер рахунку (IBAN): UA0014480, Отримувач ГУК/Заводський район/22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37992030, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030101),найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050), "00" Без деталізації за відомчою ознакою).

Відповідно до ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.(ч.1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачені ст. 294 КУпАП.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя А.А. Лагода