Справа № 345/6235/25
Провадження № 33/4808/91/26
Категорія ст. 122-4, ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Горина В.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Калусь-кого міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч не-оподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, стягнуто 605 гривень 60 копійок судового збору,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 25.10.2025 о 19.48 год. по вул. Дзвонарській в м.Калуші, керуючи транспортним засобом марки «DACIA DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила руху заднім ходом, а саме, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпечності, не звернувся за допомогою до інших осіб, допустивши зіткнення з автомобілем марки «GEELY» д.н.з. НОМЕР_2 з автомобілем марки «Вольксваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 , після вчинення ДТП за його участі, що мала місце 25.10.2025 о 19.48 год. по вул. Дзвонарській в м.Калуші, вживав алкоголь до про-ведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольно-го сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.10 є Правил дорожнього руху України та за що перед-бачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

Окрім цього, судом встановлено, що ОСОБА_1 , 25.10.2025 о 19.48 год. по вул. Дзвонарській в м.Калуші, керуючи транспортним засобом марки «DACIA DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до вище вказаного ДТП, залишив місце ДТП, чим по-рушив вимоги п.2.10 ПДР України та за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУ-пАП.

Судом першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністратив-них правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч.4 ст. 130 КУпАП та призначено стяг-нення: - за ст.122-4 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

- за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мініму-мів доходів громадян, що становить 850 грн;

- за ч.4 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мі-німумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно призначено покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2025 року скасувати, ухвалити нову постанову, якою провадження по справі в частині ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити з підстав, передбачених ст. 247 КУпАП.

Вважає, що адміністративне стягнення, якому його піддано постановою, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Вказує, що інкриміноване йому правопорушення щодо ч.4 ст. 130 КУпАП він не вчи-няв, а тому з постановою суду не згідний.

Повідомляє, що вживав невелику кількість алкоголю з товаришами, яких потім підво-зив додому, перед вчиненням ДТП, після прибуття додому алкогольних напоїв не вживав, згодом побачив що до будинку прибув патрульний автомобіль.

Зазначає, що при спілкуванні і працівниками поліції він не знав як себе поводити в даній ситуації, а тому вирішив сказати, що вживав пиво вже після того, як залишив свій тра-нспортний засіб біля будинку. Не розуміючи значення своїх дій, він погодився з працівником поліції та фактично визнав факт вживання алкоголю після дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до складання адміністративних матеріалів за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що працівниками поліції йому не були роз`яснені права та обов`язки водія щодо проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також те, що його свідчення щодо вживання алкоголю після вчинення ДТП може погіршити його становище в прийнятті рішення судом. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовився з тих мотивів, що під час його спілкування з працівниками поліції він не керував транспортним засобом.

Стверджує, що особою, яка склала протокол не надано жодного доказу про вживання алкогольних напоїв ним, після вчинення ДТП. Вживання пива, як про це зазначають полі-цейські, не підтверджено та спростовано ним же під час ознайомлення із протоколом.

Вважає, що вказані порушення працівниками поліції щодо встановлення перебування водія транспортного засобу у стані сп`яніння та подальшої процедури огляду на сп`яніння є істотними порушеннями закону.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Горин В.М. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно за-лишити без змін з наступних підстав.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адмі-ністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притя-гається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися ос-новними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального пра-вопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, користуватися перекладачем, оскаржувати судові рішення в апеляційному та ка-саційному порядку та інші.

Відповідно до доводів апеляційної скарги та доводів сторона захисту в суді апеляцій-ної інстанції вбачається, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, оскільки в його діях відсутній склад правопорушень і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтве-рджують винуватість у вчиненні правопорушення.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, враховуючи недосконалість КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, вважає за необхідне здійснювати правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неод-норазово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реа-лізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійс-нення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»)

Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному об-сязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були переві-рені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.

Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуа-льного закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом.

Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукуп-ності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення.

Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства.

Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття прова-дження суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду.

Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад відповідного правопорушення.

Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Горин В.М. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Зокрема, зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що він визнає свою винуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, однак стверджує, що дізнався про неї від пра-цівників поліції, оскільки не відчув зіткнення з іншими транспортними засобами під час ру-ху, а тому не мав наміру залишати місце дорожньо-транспортної пригоди. Стверджує, що 25.10.2025 він, перебуваючи разом зі своїми колегами в лісі на відпочинку вживав алкоголь-ні напої в невеликій кількості та ввечері повертався додому у місто Калуш, керуючи транс-портним засобом у стані сп`яніння. Зазначає, що стан сп`яніння був незначний, а тому не бу-ло небезпеки для керування транспортним засобом. Вказує, що він розвіз своїх знайомих за місцем їх проживання та під час паркування на вул. Дзвонарській з необережності зачепив інший транспортний засіб, який стояв на узбіччі. Стверджує, що свідками дорожньо-транспортної пригоди були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які знаходились в транспорт-ному засобі на задньому сидінні. Оскільки інший транспортний засіб не отримав пошко-джень, то він відвіз своїх знайомих на бульвар Незалежності 4, що неподалік та повернувся до місця свого проживання. Стверджує, що після прибуття додому він алкогольних напоїв гне вживав та при спілкуванні з працівниками поліції не знав як себе поводити і вирішив сказати, що вживав пиво вже після того як залишив свій транспортний засіб біля будинку, не розуміючи правових наслідків своїх дій.

Захисник адвокат Горин В.М. вважав, що у даному випадку можливо перекваліфіку-вати дії ОСОБА_1 з ч.4 ст.130 КУпАП на ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній не вжи-вав алкогольні напої після вчинення дорожньо-транспортної пригоди і його діях вбачаються ознаки керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Так, згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне пра-вопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо дове-деності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень та призначив справедливе стягнення в розмірі, який відповідає вимогам закону.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчи-ненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд, керуючись за-коном, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукуп-ність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконан-ням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному, та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного право-порушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП і містить опис обставин, встанов-лених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.

Апеляційний суд надає оцінку сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття відповід-ного процесуального рішення.

Так, при ухваленні рішення у справі, судом зазначено, що вина ОСОБА_1 у вчи-ненні правопорушення повністю підтверджується доводиться поза розумним сумнівом таки-ми доказами: відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.10.2025 року серії ЕПР1 №494012, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, на-правлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, нар-котичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зни-жують увагу та швидкість реакції, відеозаписом, поясненнями ОСОБА_1 .

На підставі досліджених в сукупності доказів, суд прийшов до висновку про доведе-ність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог Правил дорожнього руху та вчиненні дорож-ньо-транспортної пригоди, внаслідок якої були пошкоджені транспортні засоби, залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди та вживанні алкогольних напоїв після дорожньо-транспортної пригоди за його участю.

Апеляційний суд вважає, що судом були в повному обсязі досліджені доводи наведені ОСОБА_1 та його захисником, надано їм належну правову оцінку, з`ясовані обстави-ни події та досліджені наявні докази в матеріалах справи, на підставі яких суд прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_1 відповідних адміністративних правопорушень.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 493992 від 25.10.2025 року (а.с. 1), ОСОБА_1 , 25.10.2025 о 19.48 год. по вул. Дзвонарській в м.Калуші, керуючи транспортним засобом марки «DACIA DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила руху заднім ходом, а саме, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпечності, не звернувся за допомогою до інших осіб, допустивши зіткнення з автомобілем марки «GEELY» д.н.з. НОМЕР_2 з автомобілем марки «Вольксваген Пасат» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 494003 від 25.10.2025 року (а.с. 3), ОСОБА_1 , 25.10.2025 о 19.48 год. по вул. Дзвонарській в м.Калуші, керуючи транспортним засобом марки «DACIA DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до вище вказаного ДТП, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги п.2.10 ПДР України та за що передбачена відповідальність за ст.122- 4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 494012 від 25.10.2025 року (а.с. 2), водій ОСОБА_1 в м. Калуш, вул. Дзвонарська, 5 керуючи ТЗ Дача Дастер д.н.з. НОМЕР_4 вчинив дорожньо-транспортну пригоду та після її вчинення вживав алкогольні напої, внаслідок чого перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення ходи, поведінка, що не відповідає обстановці), чим порушив п.2.10.є ПДР, за, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП.

Протоколи про адміністративні правопорушення складений уповноваженою на те особою, з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП та підписа-ний уповноваженою особою, а ОСОБА_1 від підпису протоколів у відповідних графах відмовився.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Консти-туції України та ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи в Калуському міськра-йонному суді, роз`яснено зміст обвинувачення та вручено копії протоколів.

Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень у відповідності до вимог ст..63 Конституції України. Право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важ-ливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показан-нями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчи-ти проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.

Зокрема, відповідно до практики розгляду справ Європейським судом з прав людини право на мовчання та право не давати свідчення проти себе не є абсолютними правами «не можна сказати, що рішення обвинуваченого мовчати впродовж усього кримінального прова-дження обов`язково не повинно мати наслідків, коли суд, що розглядає справу, намагати-меться оцінити докази проти нього. Питання, чи порушують статтю 6 негативні висновки, зроблені з мовчання обвинуваченого, має вирішуватися у світлі всіх обставин справи»

Право особи не давати пояснення не повинно перешкоджати «тому, щоб мовчання обвинуваченого в ситуаціях, які чітко вимагають його пояснення, бралося до уваги при оцінюванні переконливості доказів наведених обвинуваченням (справа «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»):

Апеляційний суд вважає, що гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза ро-зумним сумнівом на підставі сукупності доказів, досліджених судом.

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що у вказаному протоколі про адмініст-ративне правопорушення ОСОБА_1 не висловив заперечення щодо вживання ним алко-гольних напоїв після вчинення дорожньо-транспортної пригоди та взагалі заперечував при-четність до дорожньо-транспортної пригоди, хоча обставини за яких було складено протокол та наявність відеозапису дорожньо-транспортної пригоди вимагали від нього надати певні пояснення.

Відповідно до приписів статей 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, перед-баченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопо-рушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притяга-ється до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Апеляційним судом не встановлено порушень вимог статей 254, 255, 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється, як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і поте-рпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Апеляційний суд вважає, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушен-ня вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про зміст висунутого обвинувачення.

В матеріалах справи наявний рапорт старшого інспектора-чергового Калуського РІП ГУНП в Івано-Франківській області Лехмана Б. від 25.10.2025 року (а.с. 10), з якого вбача-ється, що 25.10.2025 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №24538 від 25.10.2025 року як: ДТП. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: Фабула ЄО 25.10.2025 о 19:50 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_2 , тел.: НОМЕР_5 про те, що 5 хвилин тому водій ТЗ Рено Дастер НОМЕР_4 колір білий колір допустив зіткнення з припарко-ваними ТЗ Фольцваген Пасат н/з НОМЕР_6 та ТЗ Джилі ВС90210А після чого поїхав в сторо-ну 3 школи. Є камери відеонагляду. В ході реагування на дане повідомлення прибувши на місце виклику було встановлено що Водій - гр. ОСОБА_1 , керуючи Т3 Дача Дастер, д.н.з. НОМЕР_4 рухаючись заднім ходом не переконався в безпечності, не звернувся за до-помогою до інших осіб здійснив наїзд на автомобіль Джилі МР, д.н.з. НОМЕР_7 , після чого продовжив рух заднім ходом та здійснив наїзд на інший автомобіль - Фольцваген Пасат, д.н.з. НОМЕР_8 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та спричинено матеріальних збитків. Після вчинення ДТП залишив місце події, та його було виявлено за місцем проживання в АДРЕСА_3 , після чого спільно з водієм повернулись до місця пригоди для складання адміністративних матеріалів. Під час спілкування у нього вияв-лено ознаки алкогольного сп`яніння, та водій повідомив що вживав алкогольні напої після вчинення ДТП. На місці складено схему місця ДТП, опитано учасників події, на винуватця складено протокол за ст. 124 КУпАП серії ЕПІ номер 493992 за вчинення ДТП, за ст. 122-4 КУпАП серії ЕПР1 номер 494003 за залишення місця вчинення ДТП та за ч.4 ст. 130 КУпАП серії ЕПP1 номер 494012 за вживання алкогольних напоїв після вчинення ДТП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує начальника про законність своїх дій.

Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовного дій працівників поліції, щодо оформлен-ня ними протоколів про адміністративні правопорушення.

Долучено до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з викорис-танням спеціальних технічних засобів, у відповідності до якого у ОСОБА_1 були вияв-лені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, по-ведінка, що не відповідає обстановці. Зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на визначення стану сп`яніння, від підпису відмовився (а.с. 5).

В матеріалах справи по адміністративне правопорушення міститься направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я КНП «Калуська ЦРЛ» з метою виявлення стану ал-когольного сп`яніння від 25.10.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 направлявся на відповідний огляд з ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Однак, огляд у медичному закладі не проводився у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с. 6).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушен-ня є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної осо-би в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спра-ви.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміні-стративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозапи-си з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (ві-деореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністрати-вне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом поряд-ку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного право-порушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з на-грудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відеозаписами (а.с. 16) зафіксовано, (файл 0000000__0050) як потерпілий, повідомляє працівників поліції про обставини дорожньо-транспортної пригоди та особу водія транспортного засобу, який її вчинив. Після цього свідок дорожньо-транспортної пригоди показує відео з камери відеоспостереження, до якої у нього є доступ, яким чином сталася ДТП та як особа, яка вчинила ДТП залишає місце дорожньо-транспортної пригоди.

(файл 0000000__0051) працівник поліції бере із транспортного засобу бланк для складання схеми ДТП.

(файли 0000000__0053, 0000000__0054) свідок ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 надають письмові пояснення працівнику полі-ції щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

(файл 0000000__0055) працівники поліції здійснюють вимірю-вання, які необхідні для складання схеми ДТП.

(файл 0000000__0002) працівники поліції фіксують пошко-дження транспортних засобів, під час цього до них підходить ОСОБА_1 , який повідом-ляє, що є власником транспортного засобу. Працівник поліції повідомляє, що ведеться без-перервна фото та відео фіксація їхньої розмови, а також, що даний транспортний засіб при-четний до ДТП. ОСОБА_1 повідомляє, що він дійсно керував транспортним засобом, однак зазначає, що на його транспортному засобі відсутні пошкодження. Працівники поліції повідомляють, що є відеозапис дорожньо-транспортної пригоди, а також наявні свідки вище-вказаної події. Далі працівник поліції просить надати документ, що посвідчує особу та доку-менти реєстрації транспортного засобу, встановлює особу ОСОБА_1 , як водія транспо-ртного засобу, який причетний до дорожньо-транспортної пригоди. Після цього працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що у них є підстави вважати, що він вчинив ДТП.

(файл 0000000__0003) працівники поліції повідомляють водія ОСОБА_1 , що у них є відеозапис вчинення ДТП, який покажуть водію. Крім того, його повідомили, що посвідчення водія у нього буде вилучено, водій з цим категорично не пого-джується та заперечує свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди. Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що у нього вбачають ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці, у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Водій не погоджувався з названими ознаками, стверджує, що з даними ознаками він не перебував за кермом транспортного засобу та не вчиняв ДТП. В подальшому відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_1 повідомляє, що пив пиво вдома близько пів години тому, однак ДТП він не вчиняв. Працівник поліції повідомив, що таким чином вважається, що водій вживав алкогольні напої після вчинення ДТП. Водій не погоджувався з тим, що він вчинив ДТП, а тому працівники поліції запропонували йому проїхати разом з ними на місце вчинення ДТП.

(файл 0000000__0004) відбувається розмова ОСОБА_1 з працівниками поліції щодо обставин вчинення ДТП. Згодом вони прибувають на місце ДТП та встановлюють деталі дорожньо-транспортної пригоди разом зі свідками події. Після цього працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу, оскільки той вживав алкогольні напої. Водій категорично відмовився, оскільки сказав, що працівники поліції його не зупиняли.

(файл 0000000__0005) працівники поліції повідомили, що під-ставою для огляду є факт вживання алкогольних напоїв (пива) після вчинення ДТП. Водій відмовився від огляду на місці вчинення ДТП, а також у медичному закладі. При цьому, во-дій ОСОБА_1 заперечує свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди та в по-дальшому зазначає, що ймовірно міг зачепити інші транспортні засоби під час руху, однак відсутні докази, які це доводять. Працівники поліції повідомляють ОСОБА_1 , що є відеозапис, який підтверджує, що саме він вчинив дане ДТП. Відеозаписом зафіксовано, як свідок показу відеозапис дорожньо-транспортної пригоди.

(файл 0000000__0006) ОСОБА_1 , після перегляду відеоза-пису дорожньо-транспортної пригоди продовжує наполягати на тому, що він не вчиняв до-рожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим працівник поліції повідомляє, що вони будуть збирати відповідні матеріали, які направлять до суду і суд буде вирішувати чи вчинив він ДТП. Після чого ОСОБА_1 сідає разом з працівниками поліції до транспортного засобу.

(файли 0000000__0007, 0000000__0008, 0000000__0009, 0000000__0010, 0000000_102524949_0011, 0000000_102525449_0012, 0000000_102525949_0013) працівники поліції складають адміністративні матеріали щодо вчинених ОСОБА_1 правопору-шень.

(файл 0000000_102520449_0014) працівники складають адміністративні матеріали, роз`яснюють ОСОБА_1 права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Консти-туції України, ознайомлюють зі складеним відносно нього протоколом за ст. 124 КУпАП.

(файл 0000000_102520949_0015) працівники поліції повідомляють, що ро-згляд справи відбудеться в Калуському міськрайонному суді, вказують, що посвідчення водія буде вилучено та роз`яснюють, що у разі якщо водій відмовляється від підпису у протоколі про вилучення посвідчення водія, то тимчасовий дозвіл йому видано не буде. Праівники поліції ознайомлюють ОСОБА_1 зі змістом протоколів про адміністративні правопо-рушення, які передбачені ст. 124, ст. 122-4 та ч.4 ст. 130 КУпАП, однак останній відмовля-ється від підпису протоколів.

(файл 0000000_102521449_0016) водія ознайомили зі складеною схемою ДТП, водій ОСОБА_1 висловлював свою незгоду зі складеними протоколами та іншими матерілами.

(файли а3253сс2-а74с-4е4с-bc60-0f565eb7620a, VIDEO-2025-10-28-12-06-34) зафіксо-вано момент зіткнення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 із іншими тран-спортними засобами під час руху заднім ходом.

Апеляційний суд вважає, що твердження апелянта про відсутність в його діях складу правопорушень, є безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю на-лежних та допустимих доказів по справі.

Апеляційний суд також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, які передбачені, ст.122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки судом першої інстанції наведені достатні допустимі та належні докази, які підтверджують обґрунтованість та правильність висновків суду.

Так, відповідно до п.п. 2.10 а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залиша-тися на місці пригоди.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що він не заперечує факт залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, однак вважає, що вищевказані дії не були навмисними та не утворюють правопорушення. Разом з тим, за-лишення місця дорожньо-транспортної пригоди є правопорушенням, оскільки це створює небезпеку для інших учасників руху та ускладнює з`ясування обставин ДТП, а також надання допомоги постраждалим. Залишення місця ДТП ускладнює роботу правоохоронних органів та інших уповноважених служб щодо з`ясування причин та обставин аварії, може призвести до неможливості встановлення вини учасників та несправедливого вирішення питання щодо відшкодування збитків.

Разом з тим, сукупність досліджених судом доказів разом з відеозаписами,якими зафі-ксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди, поза розумним сумнівом доводять, що водій ОСОБА_1 не міг не розуміти, що його дії призвели до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої було пошкоджено інший транспортний засіб та навмисно не виконав вищевказані вимоги закону та безпідставно в порушення вимог ПДР України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рі-шення про звільнення від проведення такого огляду.

Відповідно до вимог пункту 2.10 є) Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого скла-ду аптечки).

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи про те, що ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, оскільки вони повні-стю спростовуються сукупністю досліджених судом належних та допустимих доказів, які доводять перебування останнього у стані сп`яніння після дорожньо-транспортної пригоди та свідчать про те, що останній повністю заперечував свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди та стверджував, що вживав алкогольні напої після того як перестав керувати транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що посилання ОСОБА_1 на те, що він не вживав алко-гольні напої після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вчинив дорожньо-транспортну пригоду вже перебуваючи у стані сп`яніння, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості у вчиненні правопорушення, яке передбачене ч.4 сть.130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд неодноразово вказував, що доводи про невинуватість у вчиненні правопорушення, які пов`язані із посиланням на обставини, які свідчать про вчи-нення обвинуваченим іншого правопорушення є неспроможними, оскільки встановлення таких обставин виходить за межі висунутого обвинувачення. Суд не може встановити обста-вини, які свідчать про вчинення обвинуваченим іншого обвинувачення, оскільки розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення. Доводи про те, що ОСОБА_1 керу-вав транспортним засобом у стані сп`яніння та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, перебуваючи у стані сп`яніння, явно виходять за межі висунутого обвинувачення і можуть бути перевірені тільки в межах іншого провадження, яке буде містити відповідне обвинувачення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив зібрані докази і обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні адміністративних правопорушень, які передбачені ст..122-4, ч.4 ст.130 КУпАП, оскільки він керуючи автомобілем, порушив правила дорожнього руху та вчинив дорожньо-транспортну пригоду, будучи причетним до вище вказаного ДТП, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.2.10 ПДР України та вживав алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.10 є Правил дорожнього руху.

Обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відпові-дно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

При накладенні стягнення судом першої інстанції було належним чином враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами.

Застосовуючи справедливе стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

З огляду на наведене, підстав для скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв