Справа №573/2603/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черкашина М. С.
Номер провадження 33/816/1012/26 Суддя-доповідач Басова В. І.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Сумського апеляційного суду Басова В.І., з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., захисника Макєєва В.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Макєєва Валерія Федоровича на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 30 січня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.

встановила:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 30 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 30 листопада 2025 року о 12:30 год на об`їзній дорозі смт. Улянівка - смт. Миколаївка він керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою газоаналізатора «Драгер» № 6820, що підтверджується тестом № 529 від 30.11.2025, результат огляду становить 1,24% проміле. Від керування транспортним засобом відсторонено. Від проходження огляду у лікарні відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор DSJ 000024.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Макєєв В.Ф. в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою та просив скасувати постанову судді, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у діях його підзахисного .

В обґрунтовування апеляційних вимог посилається на те, що постанова суду першої інстанції винесена з порушеннями норм процесуального права .

Так, 26 грудня 2025 року представником позивача адвокатом Макеєвим В.Ф. через систему «Електронний суд» суду першої інстанції подано заяву про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами суду. 29 грудня 2025 року суд задовольнив це клопотання. Повістку про судове засідання на 30.01.2026 о 08:00 було доставлено до електронного кабінету адвоката в 00:00 год. 30.01.2026. Адвокат авторизувався у підсистемі відеоконференцзв`язку для участі у засіданні, однак суд відеоконференцію не розпочав та причини не повідомив. При цьому в електронній справі відсутні: протокол (журнал) судового засідання; технічний запис засідання; акти про неможливість проведення відеоконференції.

Із системи https://vkz.court.gov.ua вбачається, що відеоконференція у справі №573/2603/25 взагалі не створювалася, що підтверджує проведення судового засідання без участі представника позивача.

Таким чином, суд першої інстанції не забезпечив можливість участі представника у засіданні, що призвело до порушення права на доступ до правосуддя та норм процесуального права, а отже є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Також апелянт зазначає, що працівник поліції не повідомив причину зупинки та не вказав, яке саме порушення ПДР було вчинено, а одразу почав вимагати пройти огляд на стан сп`яніння, що свідчить про порушення вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» та незаконність зупинки транспортного засобу.

Крім того, надані відеозаписи не містять безперервної відеофіксації, що суперечить вимогам Інструкції МВС №1026 від 18.12.2018, у зв`язку з чим існують сумніви щодо їх автентичності.

В судовому засіданні захисник Макєєв В.Ф. апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній. Просив скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення у діях його підзахисного .

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до наступного.

Так, перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що одним з доводів апелянта щодо постановлення суддею незаконної постанови є те, що суд не забезпечив можливість участі представника у засіданні у підсистемі відеоконференцзв`язку, суд відеоконференцію не розпочав та причини не повідомив, що призвело до порушення права на доступ до правосуддя та норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу.

Відповідно до п. 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, таке питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду

Згідно ч.7 ст. 11 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що представником апелянта було подано клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, яка була прийнята судом та не була залишена без розгляду або відхилена у встановленому процесуальним законом порядку. Разом з тим, у призначений час судового засідання підсистему відеоконференцзв`язку судом не було активовано, а причини неможливості її проведення судом першої інстанції не зазначені ні в матеріалах справи, ні в оскаржуваній постанові.

Апеляційний суд виходить з того, що відповідно до положень процесуального законодавства України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні, у тому числі в режимі відеоконференції, а суд зобов`язаний забезпечити реалізацію такого права за відсутності передбачених законом підстав для відмови.

Незабезпечення судом першої інстанції участі представника сторони у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за відсутності належного процесуального рішення про відмову у проведенні такої конференції та без повідомлення причин її непроведення, фактично призвело до розгляду справи за відсутності представника сторони, який виявив намір брати участь у засіданні.

Разом з тим, вказуючи на порушення суддею права Юхименка Анатолія Миколайовича на захист, захисник Макеєв Валерій Федорович додав до апеляційної скарги лист Державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 09.02.2026 року, згідно з яким ОСОБА_2 авторизувався в підсистемі ВКЗ 30.01.2026 о 07:33:21.

В протоколі судового засідання від 30 січня 2026 року секретар судового засідання доповіла головуючому судді, що учасники провадження не з`явились. Від представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Макеєва В.Ф. надійшло клопотання про закриття провадження у справі та направлення постанови по справі до електронного кабінету адвоката.

З урахуванням того, що у справі достатньо матеріалів для її розгляду та прийняття судового рішення, суддя суду першої інстанції дійшла висновку про можливість проведення судового засідання без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Однак, з такими висновками судді суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може і вважає, що в даному конкретному випадку суддею не було дотримано норми процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку, розглянувши справу без участі захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Макєєва В. Ф., суддею суду першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на захист, а тому, вважати оскаржувану постанову законною, підстави відсутні, і вказане судове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом, нової постанови, на задоволення в цій частині апеляційних вимог захисника.

При прийнятті нової постанови апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Так, працівниками поліції відносно ОСОБА_1 був складений протокол серії ААД № 783370 за те, що він 30 листопада 2025 року о 12 год 30 хв на об`їздній дорозі смт. Улянівка - смт. Миколаївка керував автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згодою водія проводився за допомогою Драгер № 6820. Відповідно до тесту № 529 проведеному 30.11.2025 о 12:48, водій дійсно керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Результат позитивний 1,24 проміле. Від проходження огляду у лікарні відмовився. Від керування відсторонений. Зафіксовано на нагрудний реєстратор DSJ 000024, чим порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху , за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Наявним у справі тестом №529 спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, з результат тесту 1,24 проміле, підтверджується перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння . Роздруківка з технічного пристрою «Drager Alcotest 6820» підписана ОСОБА_1 без зауважень.

З доданого до справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів , вбачається що огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини роту, різка зміні забарвлення шкіряного покрову обличчя , порушення мови, за допомогою Драгер 6820 з результатом огляду на стан сп`яніння проба позитивна 1,24 проміле . З результатом ОСОБА_1 був згоден.

Також, рапортом помічника чергового ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 30.11.2025, підтверджується те, що після зупинки автомобіля ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, згідно приладу Драгер 6820 результат 1,24 проміле . Причина зупинки , не був пристебнутий паском безпеки.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.11.2025 доводиться те, що ОСОБА_1 направлявся поліцейськими для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння до КНП ОКТЦСНЗ м.Суми.

З наявної у справі постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 932269 від 30.11.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.3 «в» ПДР України ( не пристебнутий паском безпеки) , за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст.121 КУпАП .

Крім того, наявним в матеріалах справи відеозаписом з автомобільного реєстратора та відеореєстраторів поліцейських, підтверджуються обставини, за яких відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що під час перегляду вказаного відеодоказу, не було встановлено обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що працівниками поліції під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та під час спілкування з ним, було допущено порушення Закону України «Про Національну поліцію», чи недотримано вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 №1395 та Порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 № 1452/735, що б вказувало на те, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений відносно останнього незаконно чи безпідставно.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівники поліції не повідомили причину зупинки та одразу вимагали пройти огляд на стан сп`яніння, і це, на його думку, свідчить про порушення вимог ст.35 Закон України «Про Національну поліцію» і незаконність зупинки транспортного засобу спростовується наявними у справі відеозаписами з нагрудної камери поліцейських, дослідженого апеляційним судом.

Із зазначеного відео встановлено, що працівники поліції повідомили водію причину зупинки, а саме: керування транспортним засобом без пристебнутого паска безпеки, що є порушенням п.2.3 «в» Правила дорожнього руху України та брудні номерні знаки транспортного засобу, що перешкоджають їх ідентифікації.

Сам по собі факт того, що причина зупинки була повідомлена не одразу, а дещо пізніше під час спілкування, не свідчить про незаконність дій поліцейських, якщо із сукупності доказів встановлено наявність об`єктивних підстав для зупинки транспортного засобу.

Твердження захисника, що надані відеозаписи не містять безперервної відеофіксації, що суперечить вимогам Інструкції МВС №1026 від 18.12.2018, у зв`язку з чим існують сумніви щодо їх автентичності, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Під час апеляційного розгляду судом було безпосередньо досліджено відеозапис, що міститься на наданому до матеріалів справи відеодиску. Під час його перегляду ознак переривання відеофіксації, монтажу або інших втручань у відеозапис не встановлено. Відеозапис відтворює події послідовно та логічно, а також узгоджується з іншими доказами у справі.

Крім того, сам по собі факт посилання сторони захисту на можливе порушення вимог Інструкція МВС №1026 від 18.12.2018 без наведення конкретних обставин, які б свідчили про монтаж, зміну або спотворення відеозапису, не може бути підставою для визнання такого доказу недопустимим.

З врахуванням вищезазначеного, у зв`язку з тим, що під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження доводи захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що останній, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, порушив вимоги п. 2.9 А ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому, після скасування постанови судді суду першої інстанції, останнього слід визнати винним у вчиненні вказаного правопорушення, піддати безальтернативному адміністративному стягненню, встановленому санкцією зазначеного закону, а також стягнути з нього судовий збір на користь держави, з врахуванням положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись статтями 294, 295 КпАП України,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника Макєєва Валерія Федоровича задовольнити частково.

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 30 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, скасувати, у зв`язку з порушенням норм процесуального законодавства.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови.

Роз`яснити, що у разі несплати штрафу в установлений строк, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови стягується:

- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

- витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Басова В. І.