Справа № 346/56/26
Провадження № 3/346/203/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, яка надійшла від Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області, складена відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

у с т а н о в и л а :

28.12.2025р. близько 20:10 год. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно особи з якою. Проживає однією сім`єю ОСОБА_2 , що виразилось у висловлюванні в його адресу образ та нецензурної лайки, погроз фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

В судові засідання ОСОБА_1 неодноразово не з`являлася, причини своєї неявки суду не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за адресою її місця проживання, яка вказана в протоколі. Однак, поштове відправлення було повернуто до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній».

Таким чином, судом було вжито відповідні заходи щодо своєчасного та належного повідомленням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про розгляд справи.

Слід також зазначити, що, у відповідності до ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, інформація про кожне судове засідання оприлюднюється на офіційному веб-порталі Судової влади України, у тому числі у мобільному застосунку Порталу Дія, та ОСОБА_1 не була позбавлена об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань в суді, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року слідує, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003).

Протокол про адміністративне правопорушення було складено у присутності ОСОБА_1 та вручено їй його копію, про що свідчить підпис ОСОБА_1 . Отже, останній було відомо про існування судового провадження відносно неї. Проте зловживаючи своїми правами ОСОБА_1 не вжила належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань, в тому числі про зміну місця проживання, до суду не подавала.

З огляду на викладене судом не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду адміністративної справи, а тому вважає за можливе надати оцінку фактам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення за відсутності останньої.

Дослідивши матеріали справи, вважаю вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, доведено повністю, оскільки вона підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 726690, в якому вказаний час, місце та суть вчиненого адміністративного правопорушення;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від потерпілого ОСОБА_2 та його письмовими поясненнями, в яких він зазначає, що 28.12.2025р. близько 20:10 год. в АДРЕСА_1 , його співмешканка ОСОБА_1 вимагала позичити їй гроші в сумі 1000 грн. і після його відмови, почала дзвонити своїм подругам та ображати його їм по телефону, а також виражатися в його адресу нецензурними словами та виганяла його з будинку, який орендує та оплачує він.

Таким чином, суд вбачає в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП, а саме вчинення домашнього насильства тобто умисне вчинення дій психологічного характеру внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує конкретні обставини правопорушення, особу правопорушниці, яка до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася, не працює.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушниці згідно ст. 34, 35 КУпАП судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, вважаю, що стягнення повинно бути обрано у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою на яку було накладено таке стягнення сплачується судовий збір, розмір якого встановлено законом. Відповідно до ст. 4 ч.2 п. 5 ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 173-2, 221, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 , наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (триста сорок гривень 00 коп.).

На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок у дохід держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя: Третьякова І. В.