Справа № 209/713/26
Провадження № 3/209/203/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Левицька Н.В.розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 163-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 5109/04-36-04-14-11/13432310 від 27 січня 2026 року встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «НДІ «ПРОФІЛЬ», допустила порушення терміну сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб за жовтень 2025 року по терміну сплати 01.12.2025 року у сумі 8177,65 грн., фактично сплачено платіжним. дорученням №157 від 19.12.2025, відповідно податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) на 2025 рік від 05.02.2025 року №, про що складено акт камеральної перевірки від 22.01.2025 року №3900/04-36-04-14-06/13432310; порушено п.287.3 ст.287 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями)Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 163-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнала повністю, пояснила, що підприємство не мало змоги вчасно оплатити зобов`язання по орендній платі, оскільки замовник не сплатив за виконані роботи, на підприємстві виникла дебіторська заборгованість, однак 19.12.2025 було сплачено за оренду земельної ділянки 8177,65 грн. Просила суд її суворо не карати.

Оцінивши зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011, заява № 21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015).

Нормами ч.2 ст.163-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за те ж порушення.

Таким чином, об`єктивна сторона вказаного правопорушення, зокрема, полягає в порушенні керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, з вказаних норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.163-2 КУпАП підтверджується наступними доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення № 5109/04-36-04-14-11/13432310 від 27 січня 2026 року, в якому викладені обставини вчинення адміністративного правопорушення;

копією акту про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів №3900/04-36-04-14-06/13432310 від 22.01.2026;

копією постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.03.2025 у справі №209/1365/25 (провадження (3/552/326/25), якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

На підставі досліджених у справі доказів, суд встановив, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.163-2 КУпАП.

Будь-які докази, які б свідчили про зворотнє, в матеріалах справи відсутні.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Згідно вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З огляду на зазначене, на підставі ст. ст. 23, 33 КУпАП при призначенні покарання, враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду, а саме: даних про особу порушниці, відомостей про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності повторно протягом року за вчинення такого ж правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність призначення їй адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею нових правопорушень.

Суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме: з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки її вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», як цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання КУпАП.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні щодо адміністративного правопорушення у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом.

На підставі п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 163-2, 276-280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-2 КУпАП та піддати її адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок(Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Кам`янського протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Наталія ЛЕВИЦЬКА