Справа № 331/728/26
Провадження № 3/331/492/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Каретник Ю.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №569701, складеного 19.01.2026, 19.01.2026 о 07:34, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 26, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував ТЗ Kia Rio, днз НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820 на місці зупинки ТЗ. Результат: 0,24 ‰. Тест 3473. Водій з результатом згоден. Від керування ТЗ відсторонено, про повторність попереджено. Авто припарковано без порушень ПДР України, чим порушив п.2.9.а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судові засідання ОСОБА_1 жодного не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи довідка про доставку смс-повідомлення на номер телефону, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, а також розписка його захисника про отримання судової повістки для передання йому.

З огляду на викладене, а також на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи, встановлене у ч.1 ст.268 КУпАП, не є абсолютним, а ч.2 ст.268 КУпАП не передбачає обов`язкової присутності під час розгляду справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, тому дотримуючись необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 .

У судовому засіданні захисником особи, яка притягається до відповідальності адвокатом Рощиним В.С. заявлене клопотання про закриття провадження у справі через відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. На обґрунтування цього клопотання він зазначив, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відповідно до встановленого порядку, повинен проводитися з суворим дотриманням вимог чинного законодавства, а саме: ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (зі змінами). Відповідно до матеріалів справи, тест було проведено за допомогою приладу Alkotest Drager 6820, результат тесту 0,24‰. Цей результат, за твердженням захисника, не є достовірним підтвердженням стану алкогольного сп`яніння, оскільки знаходиться в межах допустимої похибки приладу.

Також захисник вказав, що за його клопотанням судом було витребувано від УПП в Запорізькій області технічну документацію на використаний прилад. Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QМ 1699 103 25 від 29.10.2025 похибка застосованого приладу Drager Alkotest 6820 зав. № ARHF-0019 в діапазоні вимірювання від 0,00 ‰ до 0,4‰ складає ± 0,04 ‰, а тому мінімальна концентрація алкоголю у ОСОБА_1 з урахування похибки складала 0,2 ‰.

Відповідно до п. 7 Розділу II Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Таким чином, нормативно визначеним критерієм встановлення стану алкогольне сп`яніння є достовірне перевищення показника 0,2 ‰. Водночас результат тестування 0,24 ‰ урахуванням допустимої метрологічної похибки приладу ±0,04 ‰ означає, що фактична концентрація алкоголю у ОСОБА_1 могла становити 0,2 ‰, тобто дорівнювати гранично допустимому показнику, але не перевищувати його. За таких обставин твердження про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння не може вважатися доведеним поза розумним сумнівом, що, на думку захисника, є підставою для закриття справи з підстав, визначених ч.1 ст. 247 КУпАП, так як усі сумніви щодо винуватості особи в розумінні презумпції невинуватості, гарантованої ст. 62 Конституцій України, тлумачать на корить особи, якій таку підозру пред`явлено.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженій Наказом МВС та МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, зазначено:

- п.3 розділу I: ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці;

- п. 4 розділу І: ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість;

- п. 6 розділу І: огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використання спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку);

- п. 7 розділу ІІ: установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 з наступними змінами:

- п. 2 - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС;

- п.3 - огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як встановлено у ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №568701 від 19.01.2026 відносно ОСОБА_1 ;

- рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області ДПП від 19.01.2026, у якому відображені обставини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, згода водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу, результат тесту позитивний 0,24 проміле;

- чек технічного приладу Drager Alkotest 6820 від 19.01.2026, з якого вбачається, що станом на 07 годину 55 хвилину 19 січня 2026 року рівень алкоголю у ОСОБА_1 становить 0,24‰;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних заходів, в якому зазначено, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови, огляд проводився за допомогою технічного приладу Drager Alkotest 6820, результат огляду на стан сп`яніння становить 0,24‰;

- довідку старшого інспектора з од відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП щодо відсутності у діях ОСОБА_1 повторності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП та про отримання ним посвідчення водія;

- витяг з підсистеми «Адмінпрактика» щодо зафіксованих фактів порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху;

- відеозапис події 19.01.2026, на якому зафіксовані рух та зупинка транспортного засобу Kia Rio, днз НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Працівниками патрульної поліції під час спілкування у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Водію було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою технічного приладу Drager Alkotest 6820, на що водій погодився. Під час проведення огляду за допомогою алкотестера було встановлено, що у ОСОБА_1 рівень алкоголю у видихуваному повітрі становить 0,24 ‰, у результаті чого було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею було досліджено також витребувані за клопотанням захисника від УПП в Запорізькій області копії Сервісної гарантійної книжки Drager Alkotest 6820 та Сертифіката відповідності вимірювальної техніки затвердженому типу та Сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки щодо вказаного газоаналізатора, які підтверджують правомірність застосування вказаного засобу вимірювальної техніки на території України, а також копію Свідоцтва про державну реєстрацію газоаналізатора Drager Alkotest №14455/2014 і копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П51 QМ 1669 103 25.

При цьому, у копії Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П51 QМ 1669 103 25, яке чинне до 29.10.2026, зазначено, що газоаналізатор для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі «Alkotest 6820», заводський № ARНF-0019 має похибку +/- 0,04 ‰ - у діапазоні вимірювання від 0,00 ‰ до 0,4 ‰ та похибку +/- 10% - у діапазоні вимірювання від 0,4 ‰ до 5,00 ‰.

У той же час, проаналізувавши всі зазначені докази, суддя приходить до висновку про те, що підтверджений Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, чеком технічного приладу Drager Alkotest 6820 від 19.01.2026 та відеозаписом вміст алкоголю у видихуваному повітрі ОСОБА_1 , який становить 0,24 ‰, не може беззаперечно свідчити про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий результат перебуває в межах допустимої похибки даного конкретного газоаналізатора, вказаної у Свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П51 QМ 1669 103 25.

Суддя враховує, що відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст. 129 Конституції України, до яких відносяться, зокрема, забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на підставі досліджених доказів суддею не було беззаперечно встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Тому, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №569701 від 19.01.2026 не може бути визнаний належним доказом у даній справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали б у судді жодних сумнівів щодо їх належності та допустимості.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Крім того, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19, акцентовано увагу на тому, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому, суддя зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, за викладених вище обставин суддя приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності беззаперечно підтверджувати факт порушення ним вимог п. 2.9.а ПДР, до суду надано не було.

При цьому, суддя також враховує, що у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суддя приходить до висновку про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому, у зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення судовий збір з ОСОБА_1 стягненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя Юлія КАРЕТНИК