Житомирський апеляційний суд
Справа №285/6621/25 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.
Номер провадження №33/4805/634/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., особи, яка притягнута до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Осадчук Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника Осадчук Тетяни Сергіївни, на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановила:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду 22.11.2025 року, о 02 год. 45 хв., на а/д Київ-Чоп 222 км, водій ОСОБА_1 керував т/з Тойота, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя; тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, а також в найближчому закладі охорони здоров`я водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник Осадчук Т.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови. Зазначає, що поліція наказала змінити місце перебування авто з порізаними і спущеними шинами, чим умисно створила обставини, щоб завдати більшу шкоду (шляхом більшого пошкодження шини) ОСОБА_1 .. Звертає увагу, що відеозапис розпочинається з того, що на АЗС «WOG» працівники повідомляють, що доступу до камер відео нагляду немає і тому представник поліції не знав хто приїхав за кермом цього автомобіля і знати не міг. Оскільки первинна вимога поліцейського (проїдьте вперед/перепаркуйтесь) була незаконною (бо він провокував небезпеку, знаючи про стан особи), то всі докази, на думку адвоката є недопустимими.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу по адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 520170 від 22.11.2025 вбачається, що 22.11.2025 року о 02 год. 45 хв., на а/д Київ-Чоп 222 км, водій ОСОБА_1 керував т/з Тойота, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя; тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, а також в найближчому закладі охорони здоров`я водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.3).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №520170 від 22.11.2025, актом огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням водія на огляд з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння від 22.11.2025, рапортом поліцейського, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. Досліджені суддею докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудних камер поліцейських об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .. Під час апеляційного розгляду справи не були спростовані обґрунтовані та об`єктивні висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозапису, як належному та допустимому доказу.

З відеозапису вбачається, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що встановлено факт керування ним транспортним засобом, що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, та неодноразово пропонує йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Драгер, на що ОСОБА_1 повідомив, що він не відмовляється, але при цьому будь-яких дій які б свідчили про його реальне бажання пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не вчиняє.

Суд не бере до уваги доводи захисника, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та бажав його пройти, оскільки поведінка ОСОБА_1 під час оформлення поліцейськими адмінматеріалів (намагання ухилитись від огляду шляхом пропонування поліцейським неправомірної вигоди) вказує на протилежне, що всі його дії були спрямовані саме на уникнення виконання законної вимоги поліцейського, а не на реальне бажання пройти огляд.

Згідно з ПДР, водій не має права залишати транспортний засіб, якщо він створює перешкоду дорожньому руху або загрозу безпеці (особливо на території АЗС, яка є об`єктом підвищеної небезпеки). Короткочасний рух на кілька метрів для звільнення проїзду не є умисним знищенням майна, на чому акцентує увагу адвокат. Дії працівників поліції ОСОБА_1 в судовому порядку не оскаржував.

Доводи захисника про те, що поліція не бачила моменту приїзду на АЗС, не робить докази недопустимими.

Навіть якщо поліція не бачила, як авто заїжджало на АЗС, то на відео вбачається що ОСОБА_1 не заперечує що саме він приїхав на заправку.

Відеозаписом підтверджено, що дії працівників поліції відповідали вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Відмова водія від проходження огляду на місці або в медичному закладі, зафіксована на відео, сама по собі є складом правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Якщо водій відмовився від огляду на місці і не виявив бажання їхати до лікарні (або відмовився від такої пропозиції), процедура вважається дотриманою.

Відеозаписом зафіксоване пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки так і в медичному закладі, який своєю поведінкою демонстрував відсутність бажання виконувати законні вимоги працівників поліції.

Наведені доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Осадчук Тетяни Сергіївни залишити без задоволення, а постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 28 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С.Рябенька