ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 33/818/448/26 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Прядка О.О. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року, стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка м. Харкова,

- визнана винною у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що 04 серпня 2025 року о 18:10 год. в м. Харкові на перехресті нерівнозначних доріг вул. Мирослава Мисли вул. Лілі Убийвовк, водій авто «Хюндай» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 рухаючись по другорядній дорозі не дав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення з авто «Лексус» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

В своїй апеляційній скарзі захисник Прядко О.О. С.А. просив судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. У зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що свою вину ОСОБА_1 не визнає, з протоколом про адміністративне правопорушення стосовно неї не погоджується. Вказував, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , при цьому не повідомивши її про дату, час та місце розгляду цієї справи, чим, на його думку, порушив її право на захист. Вважав, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом була допущена неповнота з`ясування обставин справи.

Поряд з цим, захисник Прядко О.О. просив поновити йому пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року, посилаючись на те, що ОСОБА_1 копію постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності вона не отримувала, в судовому засіданні участі не приймала, а отримала копію постанови лише 20.11.2025 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Прядко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

Крім того, в своїй апеляційні скарзі захисник Прядко О.О. просив призначити у цій справі судову автотехнічну експертизу, під час виконання якої вважав за необхідно встановити низку питань, зокрема чи порушували водії правила дорожнього руху, чи були ці порушення у причинно-наслідковому зв`язку із отриманням транспортними засобами ушкоджень та чи мали водії можливість запобігти виникненню аварії, адже ОСОБА_2 також ймовірно міг порушувати правила дорожнього руху в частині недотримання вимог п.п. 12.1, 12.3, 12.4 ПДР України.

25 лютого 2026 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Прядка О.О., в якій він просив провести судове засідання без участі правопорушника та її захисника. Апеляційну скаргу і клопотання про призначення експертизи підтримав у повному обсязі.

Враховуючи відомості цієї заяви, а також положення ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_1 та її захисника Прядка О.О., враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 16.11.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зокрема, відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 2), ОСОБА_1 на перехресті нерівнозначних доріг вул. Мирослава Мисли та вул. Лялі Убийвовк, рухаючись по вул. Лялі Убийвовк, не надала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі.

З відомостей цього протоколу вочевидь вбачається, що його копія була отримана ОСОБА_1 , про що міститься її особистий підпис у протоколі, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що остання ознайомлена з його змістом.

Поряд з цим, до протоколу долучена схема місця ДТП, з відомостями якої ОСОБА_1 ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис у відповідній графі.

Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані її захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва для ініціювання проведення службової перевірки, не зверталися з позовом до суду в порядку КАС України на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.

Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг ОСОБА_1 , а також відповідних висновків інших компетентних органів щодо незаконності дій працівників поліції під час складення ними протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі відповідають дійсності, тому можуть слугувати доказами у справі.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, в тому числі, транспортних засобів, тягне за собою настання адміністративної відповідальності.

Належить взяти до уваги, що ОСОБА_1 під час ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопоруш0ення у графі «.. Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначила, що «Згодна».

Тобто, оцінюючі такі відомості протоколу суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що безпосередньо після здійснення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 була згодна з тим, що саме вона винувата у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до виникнення ДТП.

Крім того, відповідно до відомостей схеми місця ДТП (арк. 3) об`єктивно вбачається, що ОСОБА_1 рухалася по вулиці Лілі Убийвовк та під`їжджаючи до перехрестя з вул. Мирослава Мисли, повинна була виконати вимоги дорожнього знаку 2.2, а саме «Проїзд без зупинки заборонено».

Ця схема була складена за участю ОСОБА_1 та іншого учасника ДТП та особисто ними підписана, що свідчить про те, що ОСОБА_1 повністю погоджувалась з тими відомостями, які працівники поліції зафіксував у цій схемі.

Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень ОСОБА_1 (арк. 5) вбачається, що 04.08.2025 року на вул. Лілі Убийвовк на перехресті з вул. Мирослава Мисли на швидкості 40 км/год не побачила знак «СТОП» та не пропустила автомобіль «Лексус».

Ці пояснення ОСОБА_1 надавала працівникам поліції безпосередньо після зіткнення автомобілів на місці пригоди, а тому у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів щодо їх об`єктивності.

Поряд з цим, відомості які ОСОБА_1 повідомила працівникам поліції в своїх письмових пояснення повністю узгоджуються з відомостями, зафіксованими в схемі місця ДТП, яка нею особисто була підписана без будь-яких зауважень.

Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень потерпілого ОСОБА_3 (арк. 4) вбачається, що він рухався на автомобілі по вул. Мирослава Мисли по головній дорозі, на перехресті з вул. Лілі Убийвовк автомобіль «Хюндай» не виконала вимогу знаку «СТОП», після чого відбулось зіткнення після чого була викликана поліція.

Враховуючи відомості цих пояснень, а також відомості протоколу та схеми місця ДТП, вочевидь вбачається, що ОСОБА_1 рухалась по другорядній дорозі та намагалась здійснити маневр виїзду на перехрестя з головною дорогою.

Відомості цих пояснень, поза розумним сумнівом, узгоджуються з відомостями письмових пояснень ОСОБА_1 та схеми місця ДТП.

З огляду на це суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для призначення експертного дослідження, про яке клопотав захисник, оскільки у справі достатньо відомостей для перевірки об`єктивності рішення суду першої інстанції, а також перевірки апеляційних доводів. З огляду на викладене встановлення обставин події дорожньо-транспортної пригоди не пов`язано з необхідністю залучення спеціалістів автотехніків і застосування спеціальних технічних знань, що обумовлює відмову в задоволенні клопотання про призначення автотехнічної експертизи з приводу встановлення події ДТП.

Зокрема, вирішення питання захисника про те, чи є в діях обох водіїв порушення ПДР та чи знаходяться вони в причинному зв`язку з даною пригодою є саме компетенцією суду, що вочевидь обумовлює відмову в призначенні такої експертизи.

Оцінюючи відомості, що містяться в матеріалах цієї справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 допустила зіткнення з іншим транспортним засобом внаслідок неуважності та не обрання безпечної швидкості руху саме на цій ділянці проїжджої частини.

Будь-яких фактичних відомостей для скасування оскаржуваної постанови - апелянтом не наведено, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.3(б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі

Відповідно до вимог п. 16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі. Повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 16.11 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст. 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Прядка О.О. задовольнити, поновивши йому пропущений процесуальний строк на оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року.

Клопотання захисника Прядка О.О. про призначення судової автотехнічної експертизи залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника Прядка О.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков