"11" березня 2026 р. Справа № 363/872/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Рукас О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі призначено суддю Рукас О.В.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 967660 від 08.02.2026 року вбачається, що 07.02.2026 року близько о 23 год. 30 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме словесно ображав грубою нецензурною лайкою та погрожував фізичним насильством, чим завдав шкоду її психологічному здоров`ю.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення шляхом направлення SMS-повідомлення на його номер телефону, що вказаний у матеріалах справи, зокрема, у заявці про отримання судової повістки в електронній формі. Про причини неявки не повідомив, будь яких заяв, клопотань від нього не надходило.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини встановлено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також зважаючи відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, а справа про адміністративне правопорушення, передбачене 173-2 КУпАП, відповідно до ч. 3 ст. 268 КУпАП не належить до переліку справ, що розглядаються за обов`язкової присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, то суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

У судове засідання потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання. Про причини неприбуття суду не повідомила, будь яких заяв, клопотань суду не надала.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП єдиними уповноваженими суб`єктами на збирання доказів є органи та посадові особи, що відповідно до чинного законодавства мають право на складання протоколу про адміністративне правопорушення. У зв`язку з цим суд, на розгляд якого передаються протоколи про адміністративне правопорушення, складені уповноваженими особами (органами публічної влади чи посадовими особами), не має повноважень щодо самостійного та ініціативного збирання доказів як на підтвердження винуватості, так і на підтвердження невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлення або спростування обставин та фактів вчиненого правопорушення. У противному випадку це призведе до перебирання судом на себе функцій обвинувачення, що суперечить правовій природі та призначенню суду в межах провадження у справах про адміністративне правопорушення.

У ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 статті 1 вказаного Закону передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цих правопорушень є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушень, зазначених ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується наступними доказами:

- протоколом про адміністративне правопорушення ВАД № 967660 від 08.02.2026 року, складеним у присутності ОСОБА_1 та особисто ним підписаний; зауважень та заперечень щодо протоколу та відомостей, викладених у ньому, не виявлено;

- рапортом старшого інспектора чергового Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Кухар О.М. від 08.02.2026 року, зареєстрованому в єдиній інформаційно-телекомунікаційній системі Вишгородського РУП ГУНП в Київській області «Інформаційний портал Національної поліції», з якого вбачається, що 07.02.2026 року о 23 год. 59 хв. на спеціальну лінію «102» від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшло повідомлення про те, що 07.02.2026 року об 23 год. 58 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , її син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , поводить себе неадекватно та агресивно; за результатами перевірки повідомлення працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відносно нього складено протокол серії ВАД № 967660 від 08.02.2026 року за ст. 173-2 КУпАП;

- протоколом про прийняття заяви про вчинене правопорушення від 08.02.2026 року, в якій ОСОБА_2 просить вжити заходи реагування відносно її сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 07.02.2026 року близько 23 год. 30 хв. ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою;

- письмовими поясненнями від 08.02.2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яких підтверджується, що її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, погрожував спалити будинок, на її зауваження не реагував;

- рапортом поліцейського Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ст. сержанта поліції В. Чорного від 08.02.2026 року, з якого вбачається встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 домашнього насильства відносно матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 ;

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною матір`ю останнього;

- витягом з бази ІПНП України.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у вчиненні домашнього насильства, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; провину ОСОБА_1 , у вчиненні даного адміністративного правопорушення вважаю доведеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У відповідності до ч. 2 ст. 33 та п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 33 та ст. 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

З урахуванням того, що відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає, що стягнення ОСОБА_3 слід призначити у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, стягується на користь держави судовий збір, розмір якого відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» становить 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.

На підставі ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст.ст. 23,33, 40-1,268,283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя О.В. Рукас