Справа № 515/55/26
Провадження № 3/515/468/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Татарбунари Татарбунарсьткого району Одеської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , учениці Рибальського ліцею, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 01 листопада 2024 року Органом 5146, РНОКПП НОМЕР_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №760176 від 13 січня 2026 року, ОСОБА_1 13 січня 2026 року близько 12 години 40 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство щодо своєї сестри ОСОБА_2 , яку ображала нецензурною лайкою, чим чогла була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 та її законний представник ОСОБА_3 не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Згідно з поданою заявою 13 січня 2026 року ОСОБА_1 просила справу слухати у її відсутність, вину свою визнала.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що ОСОБА_1 та її законний представник не з`явиися у судове засідання, будучи обізнаними про складання протоколу про адміністративне правопорушення, вважає за необхідне розглянути справу за відсутності особи, щодо якої складено протоколи про адміністративне правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушниці та в межах протоколів про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Стаття 280 зазначеного Кодексу передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують або відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, надано:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 760176 від 13 січня 2026 року, заперечень щодо викладених у ньому обставин та порядку складання правопорушниця не зазначила;

витяг про реєстрацію повідомлення зі служби 102 про те, що 13 січня 2026 року о 12 годині 45 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 сестра ОСОБА_1 , наговорює на заявницю, чоловік якої перебуває на війні, щодо стосунків з іншими чоловіками, заявник: ОСОБА_2 ;

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_2 про те, що 13 січня 2026 року ОСОБА_1 , 2009 року народження, подзвонила її чолвоікові ОСОБА_4 та сказала, що вона нібито зустрічається з іншим чоловіком ОСОБА_5 . Після чого її чоловік почав з нею сварку. Просила притягнути до відповідальності її сестру за те, що вона виражалася на її адресу нецензурною лайкою та несла нісенітниці;

письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 від 13 січня 2026 року, де остання показала, що 13 січня 2026 року близько 11 години 00 хвилин вона дізналася, що їх сестра ОСОБА_1 , 2009 року народження, зателефонувала її чоловікові ОСОБА_4 та розповіла, що вона зустрічається з ОСОБА_6 . Після чого до неї зателефонував її чоловік, який на даний час проходить військову службу, та почав на неї кричати та хотів заблокувати картку. Сестра говорила неправду та виражалася на її адресу неценрузною лайкою. Вона у свою чергу також ображала її нецензурними словами та дала ляпаса;

письмові пояснення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 16 січня 2026 року, згідно з якими вона йшла по вулиці с. Кочкувате до своєї подруги. По дорозі зустріла сестру ОСОБА_2 , яка взяла її за волосся та почала тягати, вдарила по щоці та виражалася на їх адресу нецензурною лайкою, через те, що вона почала говорити погане про її чоловіка. Щодо сестри вона не застосовуала фізичну силу та не виражалася на її адресу нецензурною лайкою;

письмові пояснення ОСОБА_3 від 13 січня 2026 року, де остання показала, що 13 січня 2026 року близько 11 години 30 хвилин вона перебувала вдаома та займалася своїими справами. Вийшовши на подвір`я, побачила, що її менша донька ОСОБА_7 йде до неї у сльозах та пів обличчя у неї червоне, начебто хтось вдарив. Донька розповіла, що її вдарила старша сестра ОСОБА_2 , яка перебувала у нетверезому стані, та шарпала за волосся;

повідомлення начальника ВП №2 Білгород-Дністровськогог РВП ГУНП в Одеській області Е.Коломійця на ім`я голови Дивізійської сільської ради В.Скалозубу про факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 , 2009 року щодо своєї сестри ОСОБА_2 , 1995 року народження;

форму ризиків вчинення домашнього насильства станом на 13 січня 2026 року, згідно з якою рівень вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 визначено, як низький.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Для встановлення події правопорушення необхідно з`ясувати, чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих матеріалів не вбачається, що дії ОСОБА_1 викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Самі по собі образливі висловлювання складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не утворюють.

При цьому, відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти росії» та «Карелін проти росії», у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 280, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілою та її представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя В.О. Луцюк