Справа № 740/145/26
Провадження № 3/740/139/26
ПОСТАНОВА

іменем України

24 лютого 2026 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Пучка М.С.,

розглянувши матеріали, які надійшли із Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 07 січня 2026 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 07 січня 2026 року близько 12-30 год за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив сварку із дружиною ОСОБА_2 , виражався в її бік нецензурною лайкою, спричивши шкоди психічному здоров`ю останньої.

У пояснення у протоколі ОСОБА_1 зазначає, що «згоден».

Потерпілою згідно з протоколом є ОСОБА_2 , яка в поясненнях до протоколу від 07 січня 2026 року вказує, що її чоловік ОСОБА_1 вчинив сварку, виражався нецензурною лайкою в її бік.

До протоколу додані пояснення ОСОБА_2 від 07 січня 2026 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07 січня 2026 року, рапорт помічника чергового Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 07 січня 2026 року.

Згідно з заявою від 24 лютого 2026 року ОСОБА_1 просить справу розглянути за його відсутності, вину не визнає, зазначає про конфлікт на побутовому рівні, на даний час конфліктів немає.

Інші заяви, клопотання станом на час розгляду справи відсутні.

Відповідно до КУпАП суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення і не повноважний виходити за його межі, при цьому протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, також суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України.

Також при розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення, та сторонами під час судового розгляду, із врахуванням змагальності та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з протоколом ОСОБА_1 07 січня 2026 року близько 12-30 год за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , виражався в її бік нецензурною лайкою, спричинивши шкоди психічному здоров`ю останньої.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Свідки у протоколі не зазначені.

Також з поданих суду матеріалів вбачається, що відомості, які могли б свідчити про психічне насильство, що зазначено поліцейським, містяться лише у письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 , інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , суду не подано, зокрема,- чи були свідки інкримінованих йому дій, чи фіксувалась процедура притягнення до адміністративної відповідальності на бодікамеру поліцейського, чи з`ясовувались поліцейським причини конфлікту між подружжям і чи був у нього намір на спричинення домашнього насильства.

Також протокол про адміністративне правопорушення не містять посилання на наявність обов`язкових наслідків, зазначених у ч.1 ст.173-2 КУпАП, в ньому не зазначено-чи була завдана шкода і яка, і яким чином вона спричинена, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.

З даних підстав протокол містить формальне констатування можливого порушення, без документального чи свідкового підтвердження, що є обов`язковою умовою для притягнення до адміністративної відповідальності, що в свою чергу порушує принципи належного доказування, встановлені ст.251 КУпАП, та недотримання ст.280 КУпАП, яка зобов`язує з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та створює ризик необґрунтованого обвинувачення.

Подані суду матеріали свідчать лише про наявність конфлікту між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на побутовому рівні, дані відносини за участі вказаних осіб в межах цього конфлікту 07 січня 2026 року не досягли рівня, який би вказував на вчинення виду насильства, визначеного ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За змістом ст.ст.251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення, що є складовою презумції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені у протоколі відомості не відповідають вимогам як ст.256 та і ч.1 ст.173-2 КУпАП, які передбачають наведення у ньому усіх відомостей, які необхідні для розгляду справи судом, при цьому обов`язок з`ясування фактів не може перекладатися на суд, адже протокол має бути належним чином оформленим, а обставини, викладені у ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті, що узгоджується із практикою ЄСПЛ, яка звертає увагу на роль національних судів щодо організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі «Шульга проти України»). ЄСПЛ у справі "Ушаков та Ушакова проти України" вказує на те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, під час провадження на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неухильно застосовується принцип-той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження. Тобто, вказуючи у протоколі про певного роду факти, поліцейський має довести, що вони дійсно мали місце.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку недоведеністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП-закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.Олійник.