Провадження № 3/761/338/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч Віталій Михайлович, розглянувши справу щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, яка фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 1732 КУпАП,

у с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 06.11.2025, близько 17 год. 10 хв., перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою - АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ображала останню нецензурною лайкою та не пускала додому.

Вказаними діями гр. ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство, за що передбачена відповідальність за ст. 1732 КУпАП.

У судове засідання гр. ОСОБА_1 викликалась направленням sms-повістки на зазначений у протоколі номер мобільного телефону, яка отримана адресатом 25.12.2025. Однак, ОСОБА_1 до суду не прибула, про поважність причини неявки не повідомила.

Суддя враховує, що відповідно ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Смірнов проти України», у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється у залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Також у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З викладеного витікає, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі гр. ОСОБА_1 у розгляді справи, тому наведені вище обставини дають підстави для висновку про свідоме ухилення гр. ОСОБА_1 від явки до суду.

Суддя, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення від 06.11.2025 серії ВАД № 742049, який складений уповноваженою особою, інші, долучені документи, дійшов висновку про таке.

Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності), зокрема, економічного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному здоров`ю неповнолітньої особи.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон) дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.

У силу п. 4 ст. 1 Закону економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає, зокрема, умисне позбавлення житла.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку.

Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинила економічне та психологічне насильство відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , оскільки не пускала останню за місцем її мешкання, ображала нецензурною лайкою, тобто ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 1732 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення судом враховані характер правопорушення, ступінь вини правопорушника, його майновий стан.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за ч. 2 ст.1732 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Стягнути з гр. ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником упродовж десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 307-308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В.М. Циктіч