ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року місто Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Зебелян Н.В. за участю прокурора Рудика Р.Ю., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом № 4412 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 виконуючи обов`язки депутата Фастівської районної ради Київської області, являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією, згідно з пп. «б» п.1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється його дія, в порушення вимог пункту 2 ч. 1 ст. 46 Закону та 31.03.204 подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб. уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію за 2023 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в розділі 3 та 11 якого зазначив завідомо недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на суму 1 999277,00 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Національним агентством з питань запобігання корупції було проведено повну перевірку зазначеної декларації та складено обґрунтований висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією. Згідно з вказаним висновком суб`єкт декларування:

не зазначив відомостей про земельну ділянку площею 1518 м кв. з кадастровим номером :03:001:0115, яка належить члену сім`ї (дружини) на праві власності на підставі державного акту, виданого 27.10.2009.

не зазначив відомості про дохід у сумі 600 000, 00 грн., отриманий від продажу транспортного засобу, де джерелом доходу є ОСОБА_2 .

За результатами повної перевірки декларації щодо з`ясування достовірності задекларованих відомостей Національним агентством з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 при поданні декларації вказав відомості, що не відповідають дійсності, на загальну суму 1 999 277, 00 грн.

На підтвердження вини ОСОБА_1 до протоколу додано: пояснення ОСОБА_1 , обґрунтований висновок щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язане з корупцією, державний акт на право власності на земельну ділянку, договір купівлі-продажу транспортного засобу, лист КНДІСЕ про орієнтовну вартість земельної ділянки станом на 31.12.2023, СД-диск.

Присутній у судовому зсіданні ОСОБА_1 вини у вказаному правопорушенні не визнав, зазначивши, що умислу на подання недостовірних відомостей не мав, просив врахувати, що через свій вік та відсутність належних навичок користування електронними реєстрами він звертався до сторонньої допомоги для заповнення зазначеної декларації. Для цього він надав необхідні та наявні у нього документи. Тому, оскільки декларації були прийняті та зауважень не надходило, він вважав, що декларування здійснюється відповідно до вимог закону. Обґрунтовуючи відсутність умислу на завідомо недостовірне декларування, ОСОБА_1 повідомив, що співпрацював з відповідним контролюючим органом та подав усі наявні у нього документи.

Проаналізувавши наведене вище, звертаю увагу на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 172-6 КУпАП та примітки до неї встановлено адміністративну відповідальність за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка настає стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що уповноваженою особою, яка склала протокол щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 176-2 КУпАП, зазначено, що у щорічній декларації останній вказав завідомо недостовірні відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 1 999 277, 00 грн., яка перевищує 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.

Обґрунтовуючи те, що зазначені у декларації ОСОБА_1 відомості є недостовірними та відрізняються від достовірних на 1 999 277, 00 грн. (на 1399277, 00 грн та 600 000 грн відповідно), уповноважений орган взяв до уваги договір купівлі-продажу транспортного засобу від 09.08.2023 та лист КНДІСЕ про орієнтовну вартість земельної ділянки станом на 31.12.2023.

Відповідно до копії листа КНДІСЕ на № 404-01/70459-25 від 19.08.2025 Про надання інформації, зазначено, що за результатами розгляду листа від 19.08.2025 № 404-01/70459-25 щодо надання інформації про вартість земельних ділянок станом 22.09.2015, 31.12.2023 та 31.12.2024 рік та дослідження ринку купівлі - продажу земельних ділянок впродовж 2023-2024 років у Київській області, виходячи із наданих у зверненні вихідних даних, Київський науководослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України надає цінову інформацію щодо довідкової (мінімальної) вартості:

Так, у абз.2 цього листа вказано, що вартість земельної ділянки загальною площею 1518 м2, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:0115 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), станом 31.12.2023 рік могла перебувати в межах від 1 399 277,00 грн (один мільйон триста дев`яносто дев`ять тисяч двісті сімдесят сім гривень 00 к) до 1 679 133,00 грн (один мільйон шістсот сімдесят дев`ять тисяч сто тридцять три гривні 00 к.), станом на 31.12.2024 рік могла перебувати в межах 1 265 832,00 грн (один мільйон двісті шістдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять дві гривні 00 к) до 1 582 291,00 (один мільйон п`ятсот вісімдесят дві тисячі двісті дев`яносто одна гривня 00 к.); земель.

Як видно з матеріалів, доданих до протоколу, а саме з копії державного акта на право власності на земельну ділянку та плану меж земельної ділянки, земельна ділянка, яка є у власності члена сім`ї декларанта, розташована у АДРЕСА_1 , має розмір 0,1518 га та кадастровий номер :03:001:0115.

В той же час, розмір вартості земельної ділянки, яка взята до уваги уповноваженим органом при проведенні повної перевірки декларації ОСОБА_1 та скаладання в подальшому протоколу за ч.4 ст.176-2 КУпАП, і щодо якої надано інформацію в листі КНДІСЕ, стосується іншої земельної ділянки, а саме загальною площею 1518 м2, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:0115., тобто розташованої у іншому населеному пункті ніж та, яка належить член сімї декларанта.

Крім того, правові засади проведення оцінки земель в Україні визначено Законом України від 11 грудня 2003 року № 1378-IV «Про оцінку земель». Відповідно до ст. 5 та ст. 13 Закону № 1378 грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об`єкта оцінки.

Таким чином, Закон № 1378 чітко визначає у який спосіб здійснюється визначення вартості земельної ділянки.

Тому лист КНДІСЕ, яким керувався уповноважений орган при складанні протоколу за ч.4 ст.172-6 КУпАП не є належним та допустимим доказом у справі, а тому не може бути взятий судом до уваги як доказ розміру надання декларантом завідомо недостовірних відомостей у декларації уповноваженої особи за 2023 рік, які відрізняються від достовірних на суму 1399277,00 грн.

Щодо подання ОСОБА_1 недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на суму 600 000 грн. і підтверджуються на думку уповноваженого органу договором купівлі-продажу транспортного засобу від 09.08.2023, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 та 3 Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09.08.2023 зазнгачено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна. (п.2.1 Договору). За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 600 000 грн (п.3.1 Договору). Будь-яких інших умов щодо порядку здійснення розрахунку покупцем за цим договором останній не містить.

Як видно з п.2.1 договору передача транспортного засобу обумовлена здійсненням повної оплати вартості майна.

В той же час, уповноваженим органом під час проведення повної перевірки декларації та складання протоколу не здобуто доказів, які б свідчили про проведення повного розрахунку покупцем та отримання ОСОБА_1 вказаної в договорі сумі, у зв`язку з чим у останнього виникав би обов`язок у декларуванні доходів.

Оскільки такий доказ в матеріалах справи відсутній, суд дійшов висновку, що уповноваженим органом не доведено, що подані ОСОБА_1 відомості станом на подання ним декларації уповноваженої особи за 2023 рік відрізнялися від достовірних на 600 000 грн.

Суд звертає увагу, що обов`язок доказування згідно з вимогами КУпАП покладено на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Зміст цього обов`язку полягає в тому, що кожна з обставин складу правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується певна особа, має бути підтверджена відповідними належним та допустимими доказами з тим, щоб сукупність обставин, встановлених під час судового розгляду, виключало будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачена в ньому особа є винною у вчиненні цього правопорушення. Тобто доказування має відповідати стандарту доведення «поза розумним сумнівом», а докази мають бути представлені суду належним чином, а не у спосіб, що суд має самостійно відшукати ті з них, які б підтвердили винуватість особи.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

В даній справі, на переконання суду, цього стандарту доведення «поза розумним сумнівом» щодо наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, в діях ОСОБА_1 дотримано не було. Зокрема, під час розгляду справи не було встановлено наявності умислу в діях ОСОБА_1 під час своєчасного виконання ним обов`язку з подання декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування, а також обставин, зазначених у проколі щодо подання ним недостовірних відомостей, які відрізняються від достовірних на суму 1 399277,00 грн та 600 000 грн.

Ухвалюючи рішення у справі, суд має керуватися презумпцією невинуватості, закріпленою у ст. 62 Конституції України, відповідно до якої тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний протокол. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.176-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В. Зебелян