Справа №295/2507/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Панченко Г. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , за ст. 126 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №586013, 08.02.2026 о 08-06 год., у м. Житомирі по вул. Перемоги, 7, ОСОБА_1 , керував ТЗ «тролейбусом АКСМ» з бортовим номером 029, відносно якого встановлений тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом постановою Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області від 12.12.2025 ВП№38687054, чим порушив ст. 15 ЗУ ДР Основні положення щодо допуску до керування транспортними засобами.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП не визнав, зазначив, що не знав про наявність у нього обмеження права на керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Частиною третьою статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами зокрема, особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судова практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність суду оцінювати кожний доказ на його належність, допустимість і достатність. Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом (рішення у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії»).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, крім рапорту до протоколу додані : Постанова про накладення адміністртивного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6630473 від 08.02.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення п.8.7.3. з Правил дорожнього руху, постанову державного виконавця від 12.12.2025, якою відносно ОСОБА_1 встановлене тимчасове обмеження керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 був обізнаний, що відносно нього прийнято рішення про обмеження його у праві керування.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки він не мав умислу на вчинення протиправних дій, не передбачав можливість настання протиправних наслідків.

Оскільки під час судового розгляду обов`язковий елемент складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, зокрема вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом належними, достатніми і допустимими доказами, тому необхідно закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Г. В. Панченко