Справа № 154/674/26 Провадження №33/802/235/26 Головуючий у 1 інстанції:Мушкет О. О.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 17 лютого 2026 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 000842Е від 28.10.2026 вбачається, що 28.01.2026, об 11 год. 00 хв., на території МАПП «Устилуг» прикордонним нарядом «Перевірка документів» виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який враховуючи вимоги п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001, здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України без відповідних документів, а саме надав на прикордонний контроль паспорт громадянина Польщі на ім`я ОСОБА_3 НОМЕР_1 , виданий 13.12.2022, чим порушив вимоги ст.2.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином враховано обставини, які свідчать про відсутність умислу допущеного правопорушення. Вказує на те, що він надав інспекторам прикордонної служби паспорт громадянина Республіки Польща та паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Зазначає, що місцевий суд його не повідомив про місце та час розгляду справи. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у в`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в апеляційній скарзі зазначив, що просить розглядати справу без його участі (а.с.16).

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст.2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», і таким чином вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КпАП України.

Вказані вимоги закону суддею були виконані в повному обсязі.

Апеляційним судом не беруться до уваги доводи апелянта про те, що місцевий суд його не повідомив про місце та час розгляду справи, оскільки в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про те, що він просить розглядати справу за ч.1 ст.204-1 КУпАП без його участі (а.с.7).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 000842Е від 28.10.2026, ОСОБА_1 ставиться в провину намагання перетнути державний кордон України без відповідного документа, а саме будучи громадянином України, останній подав як підставу для перетину держаного кордону України паспорт громадянина Польщі. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (а.с.4).

Вказана обставина стверджується копією паспорту громадянина Польщі на ім`я ОСОБА_3 НОМЕР_1 , виданого 13.12.2022 (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Зазначена норма закону встановлює порядок перетину державного кордону України громадянами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про громадянство України», у правовідносинах з Україною ОСОБА_1 залишається лише громадянином України.

Для ОСОБА_1 дозвільним документом для перетину державного кордону України є паспорт громадянина України для в`їзду на територію України.

Оскільки громадянин України ОСОБА_1 при перетині кордону для паспортного контролю пред`явив паспорт громадянина Польщі, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав його винним у тому, що він вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів (такі дії становлять об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП), і з таким висновком погоджується суд апеляційної інстанції.

У даному випадку ОСОБА_1 , як громадянин України, притягається до відповідальності не за наявність у нього громадянства іншої держави чи подачу підроблених чи таких які містять недостовірні відомості документів, а за спробу перетину державного кордону України без відповідних документів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він надав інспекторам прикордонної служби паспорт громадянина Республіки Польща та паспорт громадянина України для виїзду за кордон ніяким чином не підтверджені, більше того, ОСОБА_1 у свої поясненнях, зазначив, що він виїжджав до Республіки Польща через пункт пропуску «Устилуг» по паспортну Республіки Польщі, оскільки в`їжджав до України по цьому ж паспорту (а.с.9).

Проаналізувавши зібрані й наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Нові докази, які спростовували б висновки місцевого суду, суду апеляційної інстанції надані не були.

Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для її скасування та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимирського міського суду Волинської області від 17 лютого 2026 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного В.П. Денісов