Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року м. Рівне

Справа № 572/6664/25

Провадження № 33/4815/373/26

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 26 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 26 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Не погодившись з постановою суду в частині призначення додаткового стягнення у виді позбавлення права керування, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова в цій частині є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що він ( ОСОБА_1 ) ніколи не отримував посвідчення водія. У справі відсутні будь-які відомості про наявність у нього посвідчення водія. На підтвердження того факту, що він ( ОСОБА_1 ) ніколи не набував права на керування транспортними засобами, надає повідомлення Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (ТСЦ МВС № 5643) № 31/35-5643-2026/Г-523-527-2026 від 04.02.2026р. Зазначає, що на момент вчинення правопорушення та розгляду справи в суді, він ( ОСОБА_1 ) не володів спеціальним правом, а саме, правом керування транспортним засобом відповідної категорії, якого його було позбавлено оскаржуваною постановою. Судом не враховано п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 та практику ЄСПЛ. Також вказує, що він визнає факт вчинення правопорушення та вже добровільно виконав частину стягнення, сплативши штраф у розмірі 17000 грн. Проте, вважає незаконним позбавлення його права керування, якого він не мав, атому оскаржувана постанова в цій частині підлягає зміні. З огляду на зазначене просить оскаржувану постанову суду у частині призначення додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік скасувати, в решті постанову суду залишити без змін.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з"явився, направив до суду заяву у якій просив справу розглянути без його участі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна

скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 528322 від 01.12.2025 року водій ОСОБА_1 01.12.2025 року о 00 год. 40 хв. на А/Д М-07 Київ-Ковель-Ягодин 328 км. керував транспортним засобом марки «Volkswagen Thansporter», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcоtest Drager 7510 (0334)» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.В протоколі міститься відмітка, що проводилась відеофіксація на технічний пристрій: 473141, 470860, по суті порушення вказав: «Відмовляюся».

Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано, копію протоколу ним отримано, про що засвідчено його підписом.

З Акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 01.12.2025 року 01 год. 18 хв. вбачається, що огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя), за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510/0334». У графі «Результати огляду на стан сп`яніння» вказано «Огляд не проводився», у графі «З результатами згоден» вказано « ОСОБА_1 , від підпису відмовився». В Акті міститься відмітка, що проводилась безперервна відеофіксація на технічний пристрій 473141, 470860 (а.с. 4).

Згідно Направлення на огляд водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 01.12.2025 року о 01 год. 21 хв. направлено в заклад охорони здоров`я КНП «Сарненська ЦРЛ». У результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя). У графах «Огляд проводився за допомогою», «Результати огляду» вказано «Огляд не проводився», у графі «Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив» вказано «Не доставлявся» (а.с. 5).

Також в матеріалах справи містяться: копія постанови серії ЕНА № 6255611 від 01.12.2025р. відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 6), зобов`язання (а.с. 7), довідка (а.с. 8), відеодиск (а.с. 10).

За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.В матеріалах справи міститься відеозапис події (а.с. 10).

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно послався на докази, наявні в матеріалах справи, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.Такий висновок ґрунтується на фактичних обставинах справи та не спростовується наведеними в апеляційній скарзі доводами.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи.В апеляційній скарзі ОСОБА_1 визнає факт вчинення ним правопорушення (а.с. 21).

Доводи ОСОБА_1 щодо неможливості застосування до нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами з підстав відсутності у нього такого права, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , не маючи посвідчення водія, керував транспортним засобом із явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду на його визначення.

Апеляційний суд зазначає, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції, передбаченої за ч.1 ст.130 КУпАП, є також превентивним заходом повторного вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення в майбутньому.

При визначені виду адміністративного стягнення, яке підлягає застосуванню до ОСОБА_1 , місцевим судом вірно не враховано висновки, викладені в абз.3 п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, оскільки зазначені висновки втратили свою актуальність у зв`язку із змінами, внесеними до Кодексу України про адміністративні правопорушення та суперечать приписам чинного законодавства.

Суд звертає увагу, що відповідно до змісту ч.1 ст.130 КУпАП, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачене покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто законодавцем передбачена саме така санкція за вчинення зазначеного порушення, яка є безальтернативною. Постанова ж Пленуму Верховного Суду України, на яку посилається скаржник, була ухвалена тоді, коли стаття 130 КУпАП була у іншій редакції і не передбачала такої санкції.

Застосовуючи до ОСОБА_1 такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Обгрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 26 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Ковальчук Н. М.