Справа №573/1814/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черкашина М. С.
Номер провадження 33/816/907/26 Суддя-доповідач Басова В. І.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних проваджень та справ про адміністративні правопорушення Сумського апеляційного суду Басова В. І. ,з участю секретаря судового засідання Авраменко Д.А., захисника Тарасової Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Суми в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Попельнухи Юлії Ігорівни на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , військовослужбовця,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

встановила:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за те, що 27 серпня 2025 о 19.25 год. в м. Білопілля по вул. Петропавлівській керував транспортним засобом марки «Mazda», б/н в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за згодою водія за допомогою газоаналізатора «Драгер» № 6820, результат огляду становить 0,64% проміле, що підтверджується тестом № 492 від 27.08.2025. Від керування транспортним засобом відсторонено. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, захисник Попельнуха Ю.І. звернулась з апеляційною скаргою та просила скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення у діях ОСОБА_1 .

В обґрунтовування апеляційних вимог посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та не керував транспортним засобом у стані сп`яніння, оскільки в той день алкоголь не вживав. Зазначила, що огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», але при цьому у Протоколі не зазначений номер приладу, а також водія не було ознайомлено із сертифікатом або з сервісною книжкою, у якій мала бути зазначена остання дата проходження калібрування приладу «Drager Alcotest 6820», що ставить під сумнів достовірність результатів тесту № 492 від 27.08.2025. Акцентує увагу, що виявлення ознак сп`яніння відповідно до п. 4 розділу І Інструкції є лише підставою для проведення огляду, але не доказом перебування у стані сп`яніння.

Скаржник також посилається на те, що огляд проводився не за місцем зупинки, а після переміщення її підзахисного патрульним автомобілем на невідому відстань. Свідки під час огляду не залучалися та у протоколі не зазначені. Суд першої інстанції помилково визнав дії поліцейських такими, що відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції, пославшись на пояснення поліцейської про наявність сторонніх осіб та загрозу FPV-дронів, у зв`язку з чим огляд проводився в іншому місці.

Водночас із дослідженого відеозапису вбачається, що підставою для переміщення була відсутність інтернет-зв`язку для встановлення особи, хоча ОСОБА_1 надав відповідні документи. Відео не містить ознак присутності сторонніх осіб чи загрози безпілотників. Отже, показання поліцейської у суді не підтверджені доказами, що свідчить про істотні порушення процедури та ставить під сумнів належність і допустимість отриманих доказів.

Також зазначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані конкретні ознаки сп`яніння як підстави для проведення огляду, чим порушений порядок його складання. Направлення на медичний огляд ОСОБА_1 не отримував, проведення огляду в медичному закладі не пропонувалося, акт огляду не складався. Єдиним доказом, на який послався суд, є рапорт поліцейського, який, на думку скаржника, не може вважатися об`єктивним доказом, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і вищевказаний рапорт працівника поліції не можна вважати доказом.

Окремо наголошує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до ч.3 ст. 266-1 КУпАП огляд мав проводитися посадовою особою, уповноваженою начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, із дотриманням спеціальної процедури. Оскільки працівники поліції цього порядку не дотрималися, вся процедура огляду є недійсною, а її результати недопустимими доказами згідно з ч. 9 ст. 266-1 КУпАП.

В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Тарасова Т.С. апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених у ній. Просила скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити через відсутність складу правопорушення у діях її підзахисного.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах поданих доводів, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її скасування.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Білопільського районного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким суд надав оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП.

Зокрема, вина ОСОБА_1 підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 779429 від 27.08.2025 року у якому зафіксовано, що 27.08.2025 року о 19 год 25 хв в м.Білопілля по вул Петропавлівській ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda», б/н у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу газоаналізатор Alcotest Drager 6820. Результат огляду позитивний, тест №492, результат 0,64 проміле. Від керування відсторонений. Суд першої інстанції вважав, що протокол складений згідно вимог ст. 256 КУпАП, тому піддавати сумніву його зміст підстави відсутні, з чим погоджується і апеляційний суд;

- тестом №492 спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, результат тесту 0,64 проміле. Роздруківка з технічного пристрою «Drager Alcotest 6820» підписана ОСОБА_1 без зауважень;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд був проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, за допомогою спеціально технічних засобів Alcotest Drager 6820 з результатом огляду на стан сп`яніння проба позитивна 0,64 проміле ОСОБА_1 був згоден;

- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 відмовився їхати в лікарню;

- відеозаписом з автомобіля патрульної машини та нагрудної камери поліцейського, переглянутим і апеляційним судом, з якого убачається, що поліцейські здійснили зупинку автомобіля марки «Mazda» без номерних знаків під керуванням ОСОБА_1 , останнього повідомили про причини зупинки, а саме: перевірка транспортного засобу з іноземною реєстрацією та відсутність номерних знаків. Під час спілкування з останнім, у працівників поліції виникла підозра, що він керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. На питання поліцейської, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній відповів, що у нього вчора був день народження. Поліцейський запропонував ОСОБА_1 проїхати з ними трохи далі, оскільки на місці зупинки був відсутній зв`язок, що унеможливлювало провести перевірку документів. Проїхавши на невелику відстань ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою Драгера, на що останній погодився. ОСОБА_1 запропонували вибрати мундштук, перевірити його цілісність. Поліцейська при водієві розпакувала мундштук, вставила у прилад Драгер. Водій робить глибокий видих у мундштук до сигналу приладу. На екрані відображено результат з показником 0,64 % проміле. На запитання поліцейського , чи згодний з результатом тесту, ОСОБА_1 промовчав, на запитання проїхати до лікарні, останній відповів- «нащо?». При цьому жодних заперечень щодо справності приладу Драгер чи незгоди з таким результатом ОСОБА_1 не висловлював. Працівниками поліції були роз`яснені права та наслідки правопорушення, складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП та відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Відеозапис із нагрудних камер інспекторів поліції, який значиться як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, і у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення, не містить ознак монтажу чи інших недоліків, з нього достатньо повно убачаються детальні обставини вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, що цілком підставно було ураховано суддею першої інстанції при розгляді справи.

На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотрималась вимог вищезазначених норм закону та дійшла правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Щодо доводів апелянта, що огляд проводився не за місцем зупинки, а після переміщення ОСОБА_1 патрульним автомобілем на невідому відстань, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб був зупинений правомірно, причини зупинки водію повідомлено. Під час перевірки документів поліцейські встановили відсутність належного мобільного зв`язку, що унеможливлювало належне оформлення адміністративних матеріалів. У зв`язку з цим працівники поліції від`їхали на незначну відстань для встановлення зв`язку та забезпечення можливості складання процесуальних документів.

Доводи апелянта про те, що огляд проводився не безпосередньо на місці зупинки, самі по собі не свідчать про істотне порушення вимог ст. 266 КУпАП, оскільки закон не містить імперативної вимоги щодо абсолютної незмінності локації за наявності об`єктивних обставин, які унеможливлюють проведення процесуальних дій на місці зупинки.

Щодо доводів про відсутність свідків під час проведення огляду, апеляційний суд зазначає, що чинна редакція ст. 266 КУпАП передбачає можливість фіксації процесу огляду із застосуванням технічних засобів відеозапису. За наявності такої фіксації залучення свідків не є обов`язковим. Якщо огляд проведений із дотриманням вимог щодо застосування сертифікованого спеціального технічного засобу та належної відеофіксації, відсутність свідків не є безумовною підставою для визнання доказів недопустимими.

Матеріали справи не містять доказів того, що переміщення транспортного засобу або зміна місця проведення огляду призвели до порушення прав особи чи спотворення результатів огляду. Також не встановлено, що поліцейські діяли поза межами наданих їм повноважень або з порушенням встановленої процедури.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП та відповідної Інструкції щодо порядку виявлення ознак сп`яніння та проведення огляду.

Доводи апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначений номер приладу, апеляційний суд оцінює критично, оскільки чинне законодавство не містить імперативної вимоги щодо обов`язкового внесення саме до протоколу заводського номера спеціального технічного засобу, якщо такі дані відображені в інших матеріалах справи та дозволяють ідентифікувати прилад.

Щодо тверджень про не ознайомлення водія із сертифікатом відповідності або сервісною книжкою, у якій зазначена дата останнього калібрування приладу, апеляційний суд зазначає, що обов`язок поліцейського пред`являти такі документи виникає у разі заявлення відповідного клопотання особою, яка проходить огляд. Із дослідженого судом відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не звертався з вимогою надати сертифікат відповідності або документи про проходження калібрування приладу, не висловлював заперечень щодо технічного стану приладу та погодився на проведення огляду.

Апеляційний суд також враховує, що матеріали справи містять роздруківку результатів тестування, яка підтверджує факт проведення огляду та його результат. Доказів несправності приладу або відсутності його належної метрологічної повірки стороною захисту не надано.

Саме по собі посилання на формальні недоліки оформлення протоколу без доведення їх істотності та впливу на правильність встановлення обставин справи не є підставою для визнання доказів недопустимими.

Таким чином, апеляційним судом не встановлено істотних порушень процедури проведення огляду, які б тягли недопустимість отриманих доказів.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про недопустимість результатів огляду, проведеного за допомогою приладу Drager Alcotest 6820, є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Доводи захисника, що не зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення ознак сп`яніння нівелює результати огляду, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наявність таких ознак підтверджується іншими належними доказами, дослідженими судом.

Апеляційний суд встановив, що у протоколі про адміністративне правопорушення відсутній детальний опис ознак сп`яніння, які стали підставою для проведення огляду. Водночас матеріали справи містять акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, у якому зазначені конкретні ознаки такого стану, а також відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який підтверджує наявність у водія зовнішніх проявів сп`яніння та сам факт пропозиції пройти огляд.

Суд апеляційної інстанції виходить із того, що протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду та відеофіксація є взаємопов`язаними процесуальними документами та доказами, які підлягають оцінці в сукупності. Сам по собі недолік протоколу у виді відсутності деталізації ознак сп`яніння не може автоматично свідчити про незаконність проведеного огляду, якщо такі ознаки зафіксовані в інших належних і допустимих доказах та підтверджуються технічними засобами відеозапису.

Апеляційний суд також враховує, що обов`язковою умовою правомірності огляду є наявність об`єктивних підстав для його проведення. Із дослідженого відеозапису вбачається, що у водія наявні зовнішні ознаки, характерні для стану алкогольного сп`яніння, що й стало підставою для ініціювання огляду. Таким чином, підстави для проведення огляду фактично існували та були доведені під час судового розгляду.

Формальні недоліки складання протоколу не можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими, якщо вони не призвели до порушення прав особи та не вплинули на можливість суду встановити фактичні обставини справи.

Суд першої інстанції надав належну оцінку доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у поліцейського законних підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Істотних порушень норм матеріального чи процесуального права, які б вплинули на правильність вирішення справи, апеляційний суд не встановив.

Доводи апелянта про те, що направлення на медичний огляд фактично не вручалося, а огляд у закладі охорони здоров`я не пропонувався, спростовуються дослідженим у судовому засіданні відеозаписом. Із відео вбачається, що працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі, на що останній відповів: «нащо?». Крім того, у направленні на медичний огляд міститься власноручний запис ОСОБА_1 про відмову від поїздки до лікарні, що підтверджує факт пропозиції такого огляду та відмови від нього.

Щодо доводів апелянта про недопустимість рапорту працівника поліції як доказу, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Рапорт працівника поліції сам по собі не може визнаватися безумовним доказом вини, однак підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами. У даній справі викладені в рапорті обставини узгоджуються з протоколом, направленням на медичний огляд, результатами тестування та підтверджуються відеозаписом.

Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи акту огляду спростовується дослідженими письмовими матеріалами, які містять відповідні документи та результат тесту № 492 від 27.08.2025. Наявність відеофіксації процедури огляду додатково підтверджує дотримання встановленого порядку.

Щодо доводів апелянта про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Згідно п. 1 розділу І Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 10 жовтня 2016 року № 515 (далі Інструкція), дана інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі - військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі - працівники) під час виконання ними службових обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Даною нормою законодавства визначено чіткий перелік обставин, за яких огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння проводиться особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, зокрема якщо є підстави вважати, що військовослужбовці у стані алкогольного сп`яніння: перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Керування військовослужбовцем транспортним засобом на дорогах загального користування з ознаками алкогольного сп`яніння чи відмова такого військовослужбовця від проходження огляду на стан сп`яніння до таких підстав не належить.

Згідно з ч.2 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

З протоколу про адміністративне правопорушення та переглянутого, як судом першої інстанції так і апеляційним судом відеозапису, вбачається, що транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_1 перебував у в м. Білопілля по вул. Петропавлівській поза межами території будь-якої військової частини. ОСОБА_1 перебував у військовій формі. При спілкуванні з поліцейськими він жодним чином не виказує, що їде на бойове чи будь-яке інше завдання військової служби, зазначив, що приїхав до магазину за продуктами для побратимів.

Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Даний порядок визначає процедуру огляду водіїв, в той же час положення ст. 266-1 КУпАП передбачають порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців і тому, при проведенні огляду військовослужбовця водія, таку процедуру проводить поліція, у випадку проведення огляду військовослужбовця пішохода такий огляд проводить військова служба правопорядку. Таким чином, під час процедури огляду на стан сп`яніння водія поліцейські не повинні запрошувати представника військової служби правопорядку.

Суд зазначає, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Чинним законодавством не передбачено виключень для військовослужбовців щодо їх обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 2.5 ПДР України, і вони, як і всі особи, що керують транспортними засобами на території України зобов`язані дотримуватися ПДР.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є саме водієм, а тому факт перебування його у статусі військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідність проведення огляду в особливому порядку.

Твердження захисту, що огляд останнього на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова Білопільського районного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року ухвалена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, є законною й обґрунтованою, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, апеляційним судом не встановлені.

Інші доводи апеляційної скарги є формальними та не спростовують висновків суду першої інстанції, який повно, всебічно та об`єктивно дослідив матеріали справи й обґрунтовано дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що полягає у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а під час апеляційного перегляду обставин, за яких дана справа підлягала б закриттю, про що просить захисник встановлено не було. Невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд має право залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, або скасувати постанову повністю чи частково та ухвалити нову постанову, змінити її чи закрити провадження у справі.

Оцінивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вказана справа була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно, з наданням належної правової оцінки зібраним у справі доказам, а висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294, 295 КпАП України,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника Попельнухи Юлії Ігорівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Білопільського районного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року залишити без задоволення, а постанову Білопільського районного суду Сумської області від 17 грудня 2025 року, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Басова В. І.