П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Київ

Справа № 758/15777/25

Провадження № 33/824/1343/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стрижеуса А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 466462, 27.09.2025 року, о 07 год. 45 хв., в м. Києві, по вул. Електриків,12А, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість, у разі виникнення перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричіпом OZGUL, д.н.з. НОМЕР_3 , водій ОСОБА_1 . При цьому напівпричіп та автомобіль «Деу» зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за порушення вимог п. 12.3, п. 12.1, 2.3б ПДР за ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати виним за ст. 124 КУпАП.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що дорожня розмітка давала можливість здійснення повороту транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , та у матеріалах справи відсутні докази наявності дорожніх знаків які забороняють здійснення маневру а саме повороту.

Зазначає, що водій ОСОБА_2 не дотримався правил ПДР, оскільки враховуючи наявність технічного розриву для заїзду на територію підприємства, мав можливість передбачити, що водій вантажного автомобіля з напівпричепом, що увімкнув лівий поворот, має намір змінити напрям свого руху для заїзду на територію промислового підприємства.

В судове засідання по справі ОСОБА_2 та особа яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 не з`явились.

ОСОБА_3 була направлена судова повістка шляхом направлення на поштову адресу 05 лютого 2026 року.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судова повістка була повернута до Київського апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Враховуючи викладене, Київський апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 було повідомлено належним чином про дату час і місце судового засідання.

ОСОБА_1 була направлена судова повістка шляхом направлення на поштову адресу 05 лютого 2026 року.

Відповідно до реєстру відправлень рекомендованої кореспонденції суду №774/20266 від 09 лютого 2026 року, ОСОБА_1 направлено повідомлення у справі про адміністративне правопорушення за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно поштового реєстру Укрпошти список №774/2026 рекомендованому відправленню за адресою АДРЕСА_1 на ім`я адресата ОСОБА_1 надано номер відправлення R35.

Відповідно до трекінгу поштового відправлення R35 рекомендоване повідомлення було вручено одержувачу 24 лютого 2026 року.

Разом з тим, вказане рекомендоване повідомлення до Київського апеляційного суду повернуто не було з невідомих суду причин.

Таким чином, враховуючи у Київського апеляційного суду наявність відомостей про те, що ОСОБА_1 отримав судову повістку про дату час та місце судового засідання завчасно а саме 24 лютого 2024 року, що підтверджується реєстром відправлень рекомендованої кореспонденції суду №774/20266 від 09 лютого 2026 року, поштовим реєстром Укрпошти список №774/2026 та трекінгом поштового відправлення R35, апеляційний суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що учасники справи повідомлені належним чином, а їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, якщо відсутні дані про неналежне повідомлення або інші обставини, які унеможливлюють розгляд.

Отже, оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, апеляційний суд здійснив розгляд справи про адміністративні правопорушення за відсутності сторін.

Суд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Положенням ст. 124 КУпАП встановлено, що до адміністративної відповідальності можуть бути притягнуті учасники дорожнього руху, які порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2.3.б Правил дорожнього руху, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України 13.1водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до п. 2.10 а),д) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: a) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував, що дорожня розмітка давала можливість здійснення повороту транспортним засобом під керуванням ОСОБА_1 , та у матеріалах справи відсутні докази наявності дорожніх знаків які забороняють здійснення маневру а саме повороту.

Відповідно до схеми місця ДТП, місце зіткнення транспортних засобів позначені під номером 3, сталось до закінчення дорожньої розмітки та початку відсутності розмітки.

Також відповідно до матеріалів справи а саме фото з місця ДТП, які були долучені до матеріалів справи (а.с. 19), місце зіткнення відбулось до початку розриву дорожньої розмітки.

Крім того, відповідно до фото з місця ДТП, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 17) перед місцем розриву дорожньої розмітки де виконував маневр автомобіль марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричіпом OZGUL, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 наявний знак 4.1 ПДР України.

Знак 4.1 дозволяє рух лише прямо. Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Дія знака поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким він встановлений. Якщо знак встановлено на початку дороги або за перехрестям, його дія поширюється на ділянку дороги до найближчого перехрестя. Знак не забороняє поворот праворуч у двори та на інші прилеглі до дороги території.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги в цій частині, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах наявні докази які забороняли здійснення маневру повороту ліворуч тз «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричіпом OZGUL, д.н.з. НОМЕР_3 .

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що водій ОСОБА_2 не дотримався правил ПДР, оскільки враховуючи наявність технічного розриву для заїзду на територію підприємства, мав можливість передбачити, що водій вантажного автомобіля з напівпричепом, що увімкнув лівий поворот, має намір змінити напрям свого руху для заїзду на територію промислового підприємства.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_2 кваліфіковані за порушення вимог п. 12.3, п. 12.1, 2.3б ПДР.

Відповідно до п. 12.1ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що водій ОСОБА_2 вибрав швидкісний режим, який не відповідав дорожній обстановці, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме відео яке наявне в матеріалах справи тз «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричіпом OZGUL, д.н.з. НОМЕР_3 стояв у правій крайній смузі руху та без увімкнення покажчику повороту, а тому дії ОСОБА_2 повністю відповідали дорожній обстановці.

Також, доказів того, що водій ОСОБА_2 порушив п. 12.3 ПДР України мав можливість виявити небезпечну ситуацію та відреагувати належним чином уникнувши її у матеріалах справи відсутні, проте відповідно до схеми ДТП водій ОСОБА_2 намагався уникнути зіткнення про, що свідчить про те він виконував п. 12.3 ПДР України та виконував заходи для уникнення аварійної ситуації, а тому на думку суду у діях водія ОСОБА_2 відсутні порушення п. 12.3 ПДР України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, висновки суду про відсутність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про винуватість ОСОБА_2 спростовані:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 466462 відповідно до якого 27.09.2025 року, о 07 год. 45 хв., в м. Києві, по вул. Електриків,12А, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість, у разі виникнення перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити не вжив заходів аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричіпом OZGUL, д.н.з. НОМЕР_3 , водій ОСОБА_1 . При цьому напівпричіп та автомобіль «Деу» зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками.

- схемою місця скоєння адміністративного правопорушення, в якій поліцейський схематично зобразив місце скоєння ДТП.

- Фото з місця ДТП.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП. Докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав ОСОБА_2 не винною у вчиненні ДТП, задоволенню не підлягають, оскільки суперечать доказам, які є належними, достатніми та допустимими.

Інші доводи апелянта також задоволенню не підлягають, є особистою думкою апелянта та суперечать наявним матеріалам.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, як законну, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Стрижеус