Справа № 944/6773/25 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 33/811/268/26 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 08 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП,

встановив:

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 08.01.2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 , 01.12.2025, о 20:35 год., в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів», під час прикордонного контролю на в`їзд в Україну пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Італійської Республіки для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 24.11.2025 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі прикордонного контролю встановлено, що вона є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 01.10.2019 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ від 27.01.1995 №57, чим здійснила спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та незаконною, судом не повною мірою досліджено всі обставини справи, висновки суду, викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема судом першої інстанції не досліджувалося питання наявності в діях апелянта об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, оскільки вона надала інспекторам прикордонної служби дійсний паспорт громадянина Італійської Республіки, а також паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Також апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, при цьому зазначає, що не була присутня в судовому засіданні суду першої інстанції, а саме рішення отримала лише 27.01.2026 року, а тому вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибула та про причини неявки не повідомила, хоча про дату та час розгляду справи вона була повідомлена належним чином судовою повісткою від 18.02.2026 року, а отже у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи № 944/6773/25 та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади

Положення п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство» стосовно того, що громадяни України, які набули громадянство іншої держави, у правових відносинах з Україною залишаються лише громадянами України, не призводить автоматично до недійсності документів щодо громадянства, виданих іншою державою у встановленому порядку.

Доказів того, що ОСОБА_1 , надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Італійської Республіки, діяла з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і у матеріалах справи таких доказів не міститься. Більше того, ОСОБА_1 також пред`явила для паспортного контролю паспорт громадянина України для виїзду за кордон, про що свідчить долучена фотокопія самого паспорта та випливає з рапортів військовослужбовців ДПС України від 01.12.2025 року (а.с.2, 3, 4).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення за результатами розгляду справи, не взяв до уваги наявність сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 , яка не була підтверджена належними і допустимими доказами, чим порушив вимоги норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, апеляційний суд встановив те, що військовослужбовцями прикордонної служби під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущені порушення вимоги КУпАП, законів та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складеного протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №012787Е від 01.12.2025 року та можливість прийняття його до уваги як належного та допустимого доказу, оскільки ОСОБА_1 як на підставу перетину державного кордону України жодного підробленого документу не подавала.

Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 08 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №944/6773/25 відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення..

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Березюк О.Г.