Справа № 203/1759/26
Провадження № 3/0203/425/2026
П О С Т А Н О В А

іменем України

04.03.2026 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Смольняков О.О., розглянувши матеріали, що надійшли від Департаменту патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області (відділ адміністративної практики) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 13 лютого 2026 року о 12 год 30 хв, за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно ОСОБА_2 , що виражалось у нецензурній лайці та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого було завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Оскільки, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не з`явилась, доходжу висновку про можливість розгляду справи без її участі.

Дослідивши матеріали додані до протоколу, приходжу до наступного висновку

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, законною підставою для накладення на конкретну особу адміністративного стягнення є достатні дані про вчинення цією особою правопорушення, за яке і накладається дане стягнення.

Так, диспозиція статті 173-2 КУпАП визначає вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Склад адміністративного правопорушення у контексті домашнього насильства визначається наступними елементами. Об`єктом є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян, а саме членів сім`ї, які стали жертвою домашнього насильства. Об`єктивна сторона правопорушення, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу. Суб`єктом адміністративного правопорушення, можуть бути як члени однієї сім`ї відповідно до визначеного поняття члена сім`ї у Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та інші родичі та особи, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.

Для наявності складу адміністративного правопорушення обов`язковим є одночасне існування вищевказаних ознак.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Водночас, до матеріалів справи не долучено належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, які передбачені ч.1 ст.173-2 КУпАП. Крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №076112 від 13.02.2026 року, справа містить копію термінового заборонного припису стосовно кривдника, форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та рапорт поліцейського, однак ніщо з переліченого та у сукупності загалом у достатньому обсязі не висвітлює обставини справи, оскільки у справі відсутні будь-які пояснення щодо обставин потерпілої або свідків, терміновий заборонний припис кривднику вручений не був через його відмову, а також не містить і підпису потерпілої особи ОСОБА_2 , отже інцидент нею не підтверджений ні шляхом дачі пояснень щодо обставин, ні шляхом підпису термінового заборонного припису.

Рапорт працівника поліції суд не може розцінювати як доказ, який поза розумним сумнівом доводить провину ОСОБА_1 , оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу №524/5741/16-а дійшов висновку, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, у разі відсутності будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою інкримінованого їй адміністративного правопорушення, оскільки фіксує події з позиції зацікавленої особи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення і суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини, тобто брати на себе функції обвинувачення.

За змістом ст.252 КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України та ст. 7 КУпАП, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, -

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.О. Смольняков