Справа №950/3196/24 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бакланов Р. В.
Номер провадження 33/816/282/26 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Лебединського районного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавлення права керування транспортним засобом на строк 1 рік за те, що 29 вересня 2024 року о 22 год. 16 хв. по вул. Вокзальній, м. Лебедина Сумської області керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на її апеляційне оскарження та апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування пропущеного строку, ОСОБА_1 посилається на те, що сповіщення про час та дату розгляду даної справи йому не направлялись, можливо, судові повістки надсилатися за адресою його реєстрації, але він, з поважної причини, у зв`язку з мобілізацією, не міг їх отримувати, і суду було відомо про невручення йому цих повісток. Дізнався він про прийняте рішення тоді, коли у квітня 2025 року на блок-посту у нього перевіряли документи на повідомили, що є рішення, яким його позбавлено права керувати транспортними засобами і лише 30 квітня 2025 року він зміг отримати у Лебединському районному суді Сумської області постанову від 02 квітня 2025 року.

Просить визнати вказані причини поважними та поновити пропущений на апеляційне оскарження строк.

В обґрунтування апеляційних вимог, ОСОБА_1 посилається на незаконність прийнятого рішення з посиланням на те, що справа була розглянута у його відсутність, і у такий спосіб він був позбавлений можливості надати свої пояснення, скористатись допомогою захисника, що свідчить про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Крім того, як зазначає апелянт, при прийнятті даного рішення, суддею не було враховано того, що оскільки він є військовослужбовцем, його обстеження на стан сп`яніння мало відбуватись у порядку, визначеному ст. 266-1 КУпАП, тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, чого у даному випадку дотримано не було.

Також, апелянт зазначає, що врахувати той факт, що його дії не завдали будь-якої шкоди іншим особам, а також не спричинили істотної шкоди громадським чи державним інтересам, з огляду на те, що він є військовослужбовцем, який зайняв активну життєву позицію та став на захист Батьківщини під час воєнного стану, сприяє захисту територіальної цілісності та недоторканості нашої держави, є водієм тягача МТЗ, наявні підстави для призначення йому стягнення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме не застосовувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Про призначення даної справи до апеляційного розгляду особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був сповіщений належним чином, на підтвердження чого до апеляційного суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак, до суду не з`явився, причини своєї неявки не повідомив.

З огляду на належне повідомлення ОСОБА_1 про час, день та місце розгляду даної справи, а також, що останній в апеляційній скарзі не наполягав на здійсненні апеляційного розгляду виключно за його участі, і така участь особи у даному провадженні не є обов`язковою, враховуючи, також, і принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою розгляду даної справи у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд вказаної апеляційної скарги у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя не є порушеними.

А тому, перевіривши матеріали даної справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

При вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує, що відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційний суд вважає причини, за яких ОСОБА_1 було пропущено строк на оскарження постанови судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року, поважними, що є підставою для поновлення останньому вказаного строку.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Перевіряючи законність прийнятого суддею суду першої інстанції в межах поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги, апеляційний суд враховує, що одним з доводів апелянта щодо постановлення суддею незаконного рішення є те, що суд розглянув дану справу у його відсутність, а повідомлений він про призначення її до розгляду належним чином не був, що свідчить про порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а згідно ст. 248 цього Кодексу розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і судом, який розглядає справу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а відповідно до п. п. 2, 3 ст. 278 цього Кодексу, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням вимог закону, якими передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, та які врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Така позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 січня 2019 року по справі № 205/7595/15-ц, від 27 березня 2019 року по справі № 201/6092/17, від 04 листопада 2019 року по справі № 214/9062/15-ц, від 18 березня 2020 року по справі № 704/435/19-ц.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 , і висновку про можливість здійснення судового засідання без останнього суддя дійшов з врахуванням того, що він повідомлений належним чином.

Однак, з такими висновками судді суду першої інстанції апеляційний суд погодитись не може, з врахуванням тих обставин, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 був повідомлений про призначення даної справи до розгляду шляхом направлення повістки на військову частину, в якій він проходить військову службу, чи за адресою проживання, як передбачено вищезазначеним Законом, яку отримав,

При цьому, апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи наявні довідки про доставку SMS повідомлення ОСОБА_1 про дату та час призначення даної справи до розгляду, проте, в заявка останнього на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення відсутня.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 , зазначено, що справа про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КупАП буде розглядатись у Лебединському районному суді, а час та дата такого розгляду не зазначено.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному конкретному випадку, розглянувши справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суддею суду першої інстанції було порушено як вимоги процесуального закону, так і право останнього на захист, а також не дотримано положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини (Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03),«Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У зв`язку з зазначеним, вважати оскаржувану постанову законною, підстави відсутні, і вказане судове рішення підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом, нової постанови, на задоволення в цій частині апеляційних вимог скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Разом з тим, при прийнятті нової постанови, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з врахуванням наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП, відповідальність водіїв за цією нормою закону настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок оформлення матеріалів у справах про адміністративні правопорушення та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння врегульований, крім норм КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до положень Інструкції №1452/73, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У свою чергу, ознаками алкогольного сп`яніння є:

-запах алкоголю з порожнини рота;

-порушення координації рухів;

-порушення мови;

-виражене тремтіння пальців рук;

-різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

-поведінка, що не відповідає обстановці.

У даному випадку працівниками поліції відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії ЕПР1 №139610 за те, що 29 вересня 2024 року о 22 год. 16 хв. по вул. Вокзальній, м. Лебедина Сумської області він керував транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21061 державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Саме з врахуванням даних вказаного протоколу, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, так і інших, зібраних у справі доказів, зокрема, квитанції приладу Drager Alcotest 6820 №3181 від 29 вересня 2024 року з позитивним результатом проведеного ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу - 0.82 проміле, при допустимій нормі 0,20 проміле, Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені ознаки сп`яніння, виявлені у останнього: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, який він підписав особисто і незгоди з встановленим результатом не склав, а також відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу, на якому зафіксовано процедуру проведення огляду та отриманий результат, апеляційний суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд зауважує, на відеозаписі зафіксовано, що після того, як результат проведеного ОСОБА_1 огляду виявився позитивним, останній повідомив, що 30 хвилин тому вживав пиво.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і не викликають сумнів щодо належності та допустимості.

Таким чином, у даній справі відсутні докази, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, з врахуванням того, що йому, як водієві, згідно п. 2.9а ПДР України, було заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак, він цього не дотримав, що свідчить про наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому після скасування постанови судді суду першої інстанції, останнього слід визнати винним за вказаною статтею Закону.

Разом з тим, встановивши в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції, позбавлений можливості накласти на останнього адміністративне стягнення, в межах санкції вказаних статей.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП, якою встановлено строки накладення адміністративного стягнення, передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

З врахуванням того, що вказане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив 29 вересня 2024 року, а апеляційний розгляд відбувся 16 січня 2026 року, тобто поза межами строків передбачених ч. 6 ст. 38 КУпАП, провадження у даній справі підлягає закриттю за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, у зв`язку з чим подана останнім апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Лебединського районного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 02 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік скасувати, у зв`язку з порушенням норм процесуального законодавства.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.