Справа №461/1788/26
Провадження №3/461/904/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., при секретарі судових засідань Чубей К.А., за участі представника Львівської митниці Лубоцького Б.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Львівської митниці про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 від 08.11.2024

за ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України -

в с т а н о в и в:

04 лютого 2026 року, близько 03 год. 00 хв., в зону митного контролю пункту пропуску «Шегині Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, в напрямку «в`їзд в Україну», смугою руху «червоний коридор», заїхав автобус марки «VAN HOOL ASTROMEGA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким в якості пасажира слідувала громадянка України ОСОБА_1 .

Під час проведення візуального огляду вказаного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в неї товарів та предметів, які є обов`язковими для письмового декларування, або товарів та предметів, заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України.

ОСОБА_1 подала до митного контролю власноруч заповнену митну декларацію, в якій заявила про відсутність в неї товару. Після завірення декларації штампом «Під митним контролем №3893», під час проведення митного огляду ручної поклажі із застосуванням технічних засобів митного контролю (фотокамера, ліхтарик), в сумочці було виявлено дві картонні коробки, в яких без ознак приховування знаходився незадекларований за встановленою формою товар, який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року №458 підпадає під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України, а саме: лікарський засіб - ін`єкційний препарат для контролю діабету з маркуванням «OZEMPIC 1mg» (діюча речовина - семаглутин) в кількості 10 шт. ОСОБА_1 дозвільних документів на право переміщення через митний кордон України вказаних лікарських засобів не надала.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинила недекларування товарів, що підпадають під встановлені законодавством обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується її особистим підписом у протоколі про порушення митних правил.

Відповідно до ст. 526 МК України суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що не з`явилася на виклик, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Окрім того, слід зазначити, що в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Згідно вимог ст. 489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення представника Львівської митниці, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 3 статті 471 МК України передбачена відповідальність за недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, оскільки остання переміщувала через митний кордон України товар шляхом недекларування, тобто, не заявила за встановленою формою відомостей про товар, що підтверджується: протоколом про порушення митних правил №0139/UA209000/2026 від 04.02.2026; контрольним талоном серії ТМС №445294; митною декларацією; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 04.02.2026; описом предметів по справі про ПМП №0139/UA209000/2026; довідкою про орієнтовну вартість вилучених предметів; доповідною та службовою записками.

З наведених доказів вбачається, що вони доводять факт та порядок перетину митного кордону даною особою, обставини виявлення незадекларованого товару, його перелік, найменування, вартість та кількість.

Аналізуючи наведені докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, доведена повністю.

Вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, обставин справи, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати стягнення у виді штрафу, в межах встановлених санкцією ч. 3 ст. 471 МК України, з конфіскацією товарів,оскільки такі, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року №458 підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.

Відповідно до ст. 520 МК України, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил.

На підставі ч. 1 ст. 519 МК України з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 1,72 грн.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Керуючись ст.ст. 458, 459, 461, 471, 486, 527, 528 МК України, ст. 283 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України, та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн. 00 коп.

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0139/UA209000/2026 товар, а саме: лікарський засіб - ін`єкційний препарат для контролю діабету з маркуванням «OZEMPIC 1mg» (діюча речовина - семаглутин) в кількості 10 шт. конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці витрати за зберігання товару на складі митниці у сумі 1 (одна) грн. 72 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф правопорушником повинен бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

На підставі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Зубачик Н.Б.