Провадження № 33/801/189/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дворжецького Андрія Павловича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2026 року постановою Вінницького міського суду Вінницької області визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн на користь держави. Стягнено на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Не погодившись з такою постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Дворжецький А.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що 13 грудня 2025 року, керуючи транспортним засобом «AUDI Q7», ОСОБА_1 з метою виконання заїзду для паркування зупинила вказаний автомобіль на проїзній частині вулиці таким чином, що він одночасно займав дві смуги для руху. При цьому скаржник зазначає, що водій ОСОБА_2 керуючи своїм транспортним засобом, рухався у лівій смузі по вулиці Зодчих в напрямку вулиці Пирогова, наближаючись до нерухомого автомобіля «AUDI Q7», об`їжджаючи його по ліву сторону, під час зміни напрямку руху (перестроювання у праву смугу), не врахував габарити керованого ним транспортного засобу та допустив зіткнення з транспортним засобом «AUDI Q7».

Адвокат Дворжецький А.П. вказує, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , працівники поліції безпідставно проігнорували пояснення ОСОБА_1 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) та причин її виникнення. Апелянт також зауважує, що в схемі ДТП пошкодження автомобілів детально не описано, а саме характер пошкоджень, їх детальне розташування та протяжність не було описано, а відтак не враховано судом при розгляді справи.

Крім того, 24 лютого 2026 року перед початком судового засідання у даній справі до апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 адвоката Дворжецького А.П. надійшло клопотання про призначення у справі судової інжерено-транспортної експертизи.

За ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, не вправі досліджувати нові докази, оскільки за обставин цієї справи відсутні підстави для визнання обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованого їх відхилення цим судом.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що вищевказане клопотання у суді першої інстанції скаржником не заявлялось, відтак з огляду на те, що шляхом задоволення зазначеного клопотання апеляційним судом можуть бути здобуті нові докази без законних для того підстав, таке клопотання задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, дослідивши подане клопотання у судовому засіданні, апеляційний суд дійшов висновку, що у його задоволенні необхідно відмовити.

При цьому апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 294 КУпАП, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею є матеріальним, обов`язковою ознакою якого є шкідливі наслідки, в результаті яких заподіюється матеріальна шкода.

Згідно із п. 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з пунктом 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2025 року о 17 год. 10 хв. по вул. Зодчих, 1А, в м. Вінниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «AUDI Q7», номерний знак НОМЕР_1 , під час зміни напрямку руху, виконуючи маневр паркування та здійснюючи рух заднім ходом, не впевнилася в безпечності маневру, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «MERCEDES-BENZ GLE300d», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у лівій своїй смузі, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 2.3.б, п. 10.1, п. 10.9 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Це підтверджується наступними доказами.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 539976 від 13.12.2025 року, у якому зафіксовано вказані вище обставини (а.с. 1).

Схемою місця ДТП, яка є додатком до протоколу, в якій зафіксоване місце ДТП із зазначенням її прив`язки, графічно зображено та детально описано післяаварійне розташування транспортних засобів відносно один одного, конкретизовані погодні умови, стан покриття проїзної частини, наявність дорожніх знаків та розмітки, а також перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 3).

Письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 13.12.2025 року, в яких зазначається про те, що вона 13.12.2025 року по вул. Зодчих, 1А, в м. Вінниці зупинилася з метою паркування. Не рухаючись та не включивши задній хід, почула удар в ліву сторону свого авто, побачивши згодом авто, яке вдарило її автомобіль та зупинилось перед нею з лівої сторони. Також вказала, що перед зіткненням, будучи в нерухомому стані, повз її автомобіль проїхало кілька інших автомобілів, проте останній з них, а саме «MERCEDES-BENZ GLE300d», пошкодив її транспортний засіб, в`їхавши у ліву його частину (а.с. 4).

Письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 13.12.2025 року, в яких зазначено, що 13.12.2025 року він керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ GLE300d», номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись вперед у лівій своїй смузі руху, після чого відчув удар з правої сторони автомобіля. Після чого одразу зупинився у своїй смузі руху. При цьому вказує, що після моменту зіткнення водій автомобіля «AUDI Q7» не могла чітко пояснити свої дії та що саме вона намагалась зробити. Приїхавши на місце ДТП, чоловік ОСОБА_1 почав говорити, що остання стояла на місці, після чого ОСОБА_1 підтвердила, що так і було (а.с. 5).

Досліджені судом докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

За встановлених фактичних обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , порушивши вимоги п. 2.3.б, п. 10.1, п. 10.9 ПДР України, вчинила за вищевказаних обставин правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки її вина підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час її розгляду судом першої інстанції.

Варто зазначити, що у матеріалах справи, між іншим, містяться фотознімки, на яких зображено розташування транспортних засобів після зіткнення та їх пошкодження. На автомобілі «AUDI Q7» зафіксовано пошкодження лівого переднього крила та лівої частини переднього бамперу. В той час як на автомобілі «MERCEDES-BENZ GLE300d» видно пошкодження правих задніх дверей та правої задньої колісної арки.

Апеляційний суд зауважує, що характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів (правої задньої бокової частини автомобіля «MERCEDES-BENZ GLE300d» та передньої лівої частини автомобіля «AUDI Q7»), відображених на згаданих фотознімках, а також зазначених у схемі ДТП, підтверджують, що зіткнення відбулося внаслідок виконання ОСОБА_1 маневру під час того як транспортний засіб «MERCEDES-BENZ GLE300d» вже знаходився попереду транспортного засобу «AUDI Q7». Разом з тим посилання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на те, що її транспортний засіб перебував у нерухомому стані не спростовують порушення нею ПДР України, оскільки такі обставини не звільняють водія, який змінює напрямок руху, від обов`язку переконатися у безпечності маневру та надати дорогу іншим учасникам руху.

При цьому пояснення ОСОБА_2 узгоджуються зі схемою місця ДТП, характером пошкоджень транспортних засобів та обставинами, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких умов, у водія транспортного засобу «MERCEDES-BENZ GLE300d» не було об`єктивної можливості запобігти зіткненню, оскільки, рухаючись у своїй смузі руху, він не міг передбачити різкої зміни руху автомобіля «AUDI Q7» під керуванням ОСОБА_1 .

Відтак, недотримання ОСОБА_1 вимог п. 2.3.б, п. 10.1, п. 10.9 ПДР України спричинило пошкодження транспортних засобів.

До того ж , протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 539976 від 13.12.2025 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, порушень працівниками поліції допущено не було.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

В рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пункт 1.3 ПДР України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

За п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Встановлення причинно-наслідкового зв`язку як однієї із складових об`єктивної сторони правопорушення є прерогативою органу, який розглядає справу, в даному випадку - суду, який вважає, що порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3.б, п. 10.1, п. 10.9 ПДР України перебувало у прямому причинному зв`язку з наслідками у вигляді пошкоджень транспортних засобів, тому висновок суду першої інстанції про її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, зокрема про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не рухався заднім ходом та перебував у нерухомому стані сприймаються судом як спроба уникнення відповідальності, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, матеріали справи не містять.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що наявні у справі про адміністративне правопорушення докази доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З огляду на викладене, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як про це зазначає скаржник у поданій апеляційній скарзі, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, про що просить скаржник, відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дворжецького Андрія Павловича залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2026 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук