ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/6508/25 Головуючий суддя І інстанції Чижиченко Д. В.
Провадження № 33/818/649/26 Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Харків

суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю.,

при секретарі Шевченко Д.В.,

за участі

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Пятницького С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новобаварського районного суду міста Харкова від 08 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи невідоме, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Судом встановлено, що 23 серпня 2025 о 21:30 за адресою: м. Харків, вул. Горненська, 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Sens, з номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки авто за допомогою технічного приладу газоаналізатор Драгер Алкотест та в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а відмовився.

Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №432360 від 23.08.2025, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суді Новобаварського районного суду м. Харкова від 08.012.2025 року, якою ОСОБА_1 був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження по справі - закрити, на підставі п. ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що судом не були досліджені відеоматеріали справи, вивчення та розгляд яких, за різних обставин, суддя неодноразово переносив.

Крім того, суд не викликав працівників поліції, які мали б підтвердити або спростувати факт управління ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого, останній був позбавлений можливості задати відповідні запитання поліцейським, як свідкам, що в свою чергу робить неможливим прийти до висновків щодо беззаперечної моєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

До того ж, свідок ОСОБА_2 під час виступу в судовому засідання плуталась у своїх показах, зазначила зовсім інший час подій в порівнянні з протоколом допиту її, як свідка, при цьому, не змогла довести будь якими належними доказами факт управління мною автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить, на мою думку, про її невпевненість у своїх свідченнях.

Також вважає за необхідне звернути увагу суду і на той факт, що відповідно до ст. 212 КАС України перед допитом свідка головуючий у судовому засіданні встановлює його особу, вік, рід занять, місце проживання, відношення до справи і стосунки зі сторонами та іншими учасниками справи, роз`яснює його нрава та обов`язки, встановлені статтею 65 цього Кодексу, з`ясовує, чи не відмовляється він з підстав, встановлених законом, від давання показань, і під розписку попереджає його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань.

Якщо перешкод для допиту свідка не встановлено, головуючий у судовому засіданні приводить його до відповідної присяги, яка проголошується свідком усно, після чого він підписує текст присяги.

Проте, дана процедура була повністю порушена та формалізована, текст встановленої Законом присяги свідок ОСОБА_2 усно не проголошувала.

У спірній постанові про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення зазначено про обставини допиту свідка ОСОБА_3 де вказано, що ОСОБА_1 після вживання приблизно 200 грамів горілки вдома у свідка, в автомобіль більше не сідав.

Але, при цьому, не вказано, що свідок ОСОБА_3 під час надання показів в суді повідомив, що ОСОБА_1 прийшов до нього зовсім тверезим.

Тобто, з показів вищевказаного свідка можна зробити висновок, що ОСОБА_1 приїхав на своєму автомобілі до ОСОБА_3 тверезим та після вживання алкогольних напоїв автомобілем більше не керував.

З відеоматеріалів також вбачається, що на момент прибуття працівників поліції ОСОБА_1 знаходиться за декілька метрів від припаркованного власного автомобіля.

На відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського, що міститься в матеріалах справи, відсутні дані, де було б зафіксовано, що ОСОБА_1 взагалі керував автомобілем.

Таким чином, працівниками патрульної поліції не було надано доказів того, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для належного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

З огляду на матеріали справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1) відносно ОСОБА_1 складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.

В протоколі про адміністративне правопорушення (а. с. 1) працівником поліції зазначено, що 23 серпня 2025 о 21:30 за адресою: м. Харків, вул. Горненська, 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Sens, з номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки авто за допомогою технічного приладу газоаналізатор Драгер Алкотест та в медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18а відмовився.

Аналогічні обставини встановив суд першої інстанції.

Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається що патрульні поліцейські прибули до дачного кооперативу у зв`язку із викликом.

В службовий автомобіль сідає свідок та показує місце де знаходився ОСОБА_1 поряд зі своїм автомобілем.

До інспектора поліції підійшов ще один свідок, який повідомив, що забрав у ОСОБА_1 ключі від автомобіля, бо той в стані алкогольного сп`яніння керував транспортним засобом, чіпляв забори домоволодінь, голосно ревів двигун авто.

Вказане підтвердили і інші особи, які знаходились біля авто.

На запитання інспектора поліції ОСОБА_1 спочатку не заперечував, що він керував транспортним засобом, плутався у своїх пояснення звідки і куди іхав, проте в подальшому почав заперечувати керування транспортним засобом, від проходження огляду відмовився.

Інспектор неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, проте водій заявив, що від проходження огляду на стан сп`яніння відмовляється.

Після вказаного, водію було повідомлено про його права та в подальшому складено протокол.

Вказані відомості чітко зафіксовані на відеозаписі.

Апеляційний суд наголошує на тому, що водій транспортного засобу повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте ОСОБА_1 категорично відмовився виконувати законні вимоги інспектора та проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, внаслідок чого водій порушив п.2.5 ПДР України.

При цьому, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що доказами не доведено факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд зазначає, що дійсно зібраними доказами не доведено факт керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зібраними доказами доведено факт керування транспортним засобом та факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вказане підтверджує відеозапис та покази свідка ОСОБА_2 , яка надала пояснення інспектору поліції та в подальшому була допитана в суді першої інстанції.

Свідок ОСОБА_2 була приведена до присяги і пояснила в суді, що бачила як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, чула скрегіт, просила ОСОБА_1 припинити рух та покласти ключі, автомобіль був пошкоджений.

Що стосується показів свідка ОСОБА_3 , то дійсно він підтвердив факт вживання ОСОБА_1 алкоголю в той день.

При цьому свідок не бачив щоб ОСОБА_1 сідав за кермо, проте вказаний свідок не бачив та не контролював всі події, які відбулись в період з 21 години 30 хвилин 23 серпня 2025 року до 23 години того ж дня.

Натомість свідок ОСОБА_2 вказані події бачила.

Що стосується недопиту судом першої інстанції працівників поліції, апеляційний суд не вбачає в цій частині жодного порушення, оскільки всі події зафіксовані на відеозаписі, свідки допитані, що дає можливість зробити висновки у справі щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Більш того, сторона захисту не оспорювала, зокрема в судовому порядку дії працівника поліції, не подавала будь яких скарг.

Всі ці вказані відомості, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність підстав сприймати як об`єктивну версію сторони захисту, щодо його невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, у зв`язку із начеб то недовденістю факту керування транспортним засобом.

Таким чином, поліцейський діяв в межах закону та отримавши відмову водія від проходження огляду поліцейським було складено протокол.

Велася відеозйомка, свідки якіб зафіксували відмову не залучались.

Протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис не містять суттєвих розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.

Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.

При цьому, відеозапис судом приймається як належний та допустимий доказ, апеляційний суд не вбачає жодних порушень, наслідком яких належало б визнати цей доказ недопустимим.

За таких обставин дії працівників патрульної поліції повністю відповідали букві закону і підстав для закриття провадження з цих підстав у апеляційного суду відсутні.

Крім того, водій або його захисник не були позбавлені можливості оскаржити дії інспектора поліції до суду, проте таким правом сторона захисту не скористалась.

Будь яких клопотань суду апеляційної інстанції не заявлено.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.

Вид адміністративного стягнення ОСОБА_1 , суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.

Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Новобаварського районного суду міста Харкова від 08 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Грошева