№ 3/183/5175/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., за участю: секретаря судового засідання Ткач К.О., потерпілого ОСОБА_1 , особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Калінінградської області Російської Федерації, громадянина України, розлученого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, водія військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 514917 ОСОБА_2 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за таких обставин: 16 листопада 2025 року о 17 годині 15 хвилин на трасі М-30 в Самарівському районі Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI », н/з НОМЕР_2 , при виїзді з прилеглої дороги не надав перевагу у русі автомобілю «Renault Duster», НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 та скоїв з ним зіткнення. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 б) Правил дорожнього руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні ушкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що того дня, а саме 16 листопада 2025 року о 17 годині 15 хвилин він керував автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI », н/з НОМЕР_2 , рухався з бойового завдання з с. Макаротніки в напрямку с. Піщанка. В момент виїзду з прилеглої дороги пропустив транспортні засоби, які рухалися в напрямку м. Павлограда, та почав рух. Швидкість була приблизно 20 км/год, в цей момент відчув удар в праву сторону автомобіля. Після чого він зупинився, вийшов з автомобіля, підійшов до водія автомобіля «Renault Duster», НОМЕР_3 , з яким зіткнувся, та поцікавився чи все гаразд. Водій відповів, що все добре. В цей момент повз проїжджали працівники поліції, яких вони зупинили, однак останні сказали, що зайняті та треба дзвонити на лінію 102. Вони зателефонували, повідомили про ДТП, та коли приїхали працівники поліції, один почав відразу складати документи, інший сказав, що потрібно показати місце ДТП. При цьому, слідів на дорозі не було, тому поліцейські на свій розсуд встановили місце події і склали схему місця ДТП. Коли він підписував протокол помітив, що графа «Пояснення особи» вже була заповнена поліцейським. Після цього їм показали схему місця ДТП та пояснення сторін, які не мали ані дати, ані посади особи, яка їх відбирала. Проте коли він знайомився зі справою в суді встановив, що вказані графи вже заповнені. Вважає та звертає увагу суду, що на схемі місця ДТП місце зіткнення зазначено поліцейськими не вірно. Доповнив, що звук гальм автомобіля «Renault Duster», НОМЕР_3 , він почув практично в момент зіткнення. Вважає, що водій автомобіля «Renault Duster» перевищив швидкість, що і стало причиною ДТП.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що 16 листопада 2025 року о 17 годині 15 хвилин він керував автомобілем «Renault Duster», НОМЕР_3 , на якому рухався з родиною та з речами з Павлоградського напрямку в напрямку м. Дніпра, оскільки виїжджали з зони бойових дій. Рухався приблизно зі швидкістю 100 км/год. На вулиці були сумерки, їхав з увімкненим світлом фар. Бачив, що коли автомобіль ОСОБА_2 рушив у бік перетину траси почав гальмувати, однак вказаний автомобіль рухався дуже повільно. Оскільки йому нікуди об`їхати він почав екстрене гальмування і керування та почав приймати праворуч, щоби не наражати родину на небезпеку. Уникнути зіткнення не вдалося, тому він лівою фарою зачепив автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI », н/з НОМЕР_2 . Автомобілі отримали мінімальні пошкодження. Доповнив, що на вказаному відрізку дороги дуже заокруглений відбійник і світла фар автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI », н/з НОМЕР_2 , він не бачив, а коли побачив вказаний автомобіль, до зіткнення залишилося десь 20-30 метрів. Вважає, що на схемі місце ДТП вказано вірно. Після ДТП ОСОБА_2 відразу сказав, що він визнає себе винуватий. З ОСОБА_2 було ще 2 пасажири, які пропонували йому кошти, однак автомобіль, яким він керував, належить фірмі і по інструкції у зв`язку зі страховим випадком він, як водій, зобов`язаний викликати поліцію. Тому він і викликав поліцію, а коли останні приїхали вони писали пояснення, поліцейські складали схему та протокол.

Судом безпосередньо дослідженні докази, які надані на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 514917; схему місця ДТП; письмові пояснення ОСОБА_2 та письмові пояснення ОСОБА_1 .

Крім цього, в судовому засіданні також досліджено висновок експерта № КСЕ-19/104-26/1474-ІТ від 10.02.2026 за результатами комплексної судової інженерно-транспортної експертизи за експертними спеціальностями 10.1 (дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод) та 10.4 (транспортно-трасологічні дослідження), проведеного на підставі постанови суду від 19.12.2025.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. Разом з тим, приймаючи рішення у справі, суд має керуватися принципом презумпції невинуватості, закріпленим у ст. 62 Конституції України, відповідно до якого тягар доказування вини покладено на орган, який склав відповідний матеріал. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 інкримінується порушення ним вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, що і стало причиною ДТП за обставин, викладених у протоколі.

Відповідно пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Суд звертає увагу на те, що наявність у діях водія причинного зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди в автотранспортних правопорушеннях відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР та відповідними наслідками.

З дослідженого судом висновку експерта № КСЕ-19/104-26/1474-ІТ від 10.02.2026 за результатами проведення комплексної судової інженерно-транспортної експертизи за експертними спеціальностями 10.1 (дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод) та 10.4 (транспортно-трасологічні дослідження), проведеного на підставі постанови суду від 19.12.2025, у цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 повинен був діяти згідно з вимогами пунктів 10.1, 12.2, 12.3, 12.9 (б), дорожнього знаку 3.29 розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України.

В діях водія Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам пункту 12.9 (б), та дорожнього знаку 3.29 розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України.

У цій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mercedes Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з вимогами пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

Тобто, з вказаного висновку експерта не вбачається порушення водієм автомобіля Mercedes Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, порушення якого згідно з протоколом про адміністративне правопорушення інкримінується останньому.

Будь-яких об`єктивних даних ставити під сумнів достовірність вказаного висновку експерта суд не вбачає.

Отже, під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження факт порушення ОСОБА_2 вимог саме п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, який був зазначений поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення, та який на думку особи, яка складала протокол, був у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечними доказами вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Тому, на переконання суду, відомості відображенні поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення про порушення водієм ОСОБА_2 п. 2.3 б) Правил дорожнього руху і, як наслідок наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Інших беззаперечних і достатніх доказів, які би доводили вину ОСОБА_2 поза розумним сумнівом, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, оцінюючи відповідно до ст. 252 КУпАП надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, та враховуючи те, що під час судового розгляду обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження, а також те, що суд позбавлений можливості самостійно перекваліфіковувати дії особи, доходжу висновку про відсутність доказів порушення ОСОБА_2 , вимог п. 2.3б ПДР та, відповідно, наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 124, 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Гузоватий