Справа № 159/621/26
Провадження № 3/159/519/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Шишилін О.Г., за участю, прокурора Антонюк А.П., особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянув справу, яка надійшла від Національного агентства з питань запобігання корупції, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 громадянина України, зареєстрованого та проживає: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги ЗУ «Про запобігання корупції» (далі Закону), несвоєчасно без поважних причин подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр), декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік (після звільнення).

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Волинській області від 04.01.2021 №4 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено слідчим відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області з 11 січня 2021 року.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Волинській області від 28.07.2021 № 248 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 04 серпня 2021 року за власним бажанням.

Вислуга на день звільнення складає в календарному обчисленні 12 років.

Присягу працівника поліції ОСОБА_1 прийняв 07.11.2015.

Таким чином, відповідно до пп. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону.. Тому, згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1, ст. 45 Закону, приміткою до ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення.

Згідно з приміткою до ст. 56 Закону посада слідчого відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Згідно з ч. 1 ст. 65 і Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в ч. 1 ст. 3 Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Відповідно до Закону України від 08.07.2022 № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування. Законом України від 20.09.2023 № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону. В абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп. «а», «в»-«ґ» п. 2 ч. 1 ст. 3 , зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Відповідно до пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 № 252/23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за № 1965/41021, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Своєю чергою, в умовах воєнного стану Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації. Так, у п. 2-7 розділу ХШ «Прикінцеві положення» Закону визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію відповідно до ст. 45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію за 2021 рік не пізніше 31.01.2024, тобто до 00 годин 00 хвилин 01.02.2024, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з відомостями з Реєстру, декларацію за 2021 рік ОСОБА_1 подав 12.12.2024 22:09 (унікальний ідентифікатор декларації - f568bd78-df14-47d1-аеdf-b406c815ebaa)), протермінував на 316 календарних днів.

Згідно з послідовністю дій користувача Реєстру, які вчинив ОСОБА_1 , дії по заповненню декларації за 2021 рік останній розпочав лише 12.12.2024.

ГУНП у Волинській області повідомило Національне агентство про факт неподання декларації за 2021 рік ОСОБА_1 .

За фактом неподання декларації за 2021 рік Національне агентство вжило заходів, передбачених ч. 2 ст. 51-2 Закону, зокрема, направило ОСОБА_1 повідомлення про факт неподання декларації у зв`язку з чим суб`єкт декларування повинен був протягом десяти днів з дня отримання повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному ст. 45 Закону.

Лише після отриманого від Національного агентства повідомлення ОСОБА_1 подав декларацію за 2021 рік.

З метою отримання пояснень щодо несвоєчасного подання декларації за 2021 рік ОСОБА_1 було направлено запит для надання пояснень (лист від №47-01/861-26 від 07.01.2026), лист надсилався на адресу місця його проживання, вказану в останній декларації, та на електронну пошту.

ОСОБА_1 на електронну адресу направив пояснення, які зареєстровані в Національному агентстві за № 6140/0/09-26 від 22.01.2026.

Щодо несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 повідомив, що 04.08.2021 звільнився за власним бажанням зі служби у Національній поліції, маючи намір подати декларацію після звільнення у 2022 році, на сайті НАЗК ознайомився із роз`ясненням, відповідно до якого, у зв`язку із дією на території України воєнного стану, подання декларації може бути здійснене після завершення дії воєнного стану.

У подальшому за змінами до законодавства щодо питань запобігання корупції та протидії корупції не слідкував, через що пропустив строк подання декларації.

Поданню декларації передував той факт, що напередодні ОСОБА_1 отримав від НАЗК повідомлення про факт неподання декларації за 2021 рік.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що об`єктивних причин для несвоєчасного подання декларації, зокрема хвороби чи інших обставин впливу непереборної сили не було. Причиною порушення стала виключно необізнаність, яка об`єктивно, не є поважною причиною неподання декларації.

У визначену дату ОСОБА_1 до Національного агентства не з`явився.

Уважно вивчивши пояснення ОСОБА_1 , дані обставини не можуть бути визнані як поважні причини несвоєчасного подання декларації, з огляду на наступне.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 при звільненні був ознайомлений під підпис з вимогами Закону, зокрема, щодо необхідності подання декларації при звільненні та за 2021 рік (після звільнення).

Крім того, на період воєнного стану строки подання декларації було відтерміновано, а не скасовано. Національне агентство забезпечувало доступ суб`єктів декларування до особистих кабінетів ІТС Реєстру, всі зареєстровані суб`єкти декларування мали право подавати та переглядати подані ними документи.

Щодо надісланого Національним агентством повідомлення про факт неподання декларації ОСОБА_1 слід зазначити, що чинне законодавство України встановлює кримінальну відповідальність за умисне неподання суб`єктом декларування декларації (ст. 366-3 Кримінального кодексу України) та адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації (ч. 1 ст. 172-6 КУпАП).

Ознаки правопорушення, передбаченого ст. 366-3 Кримінального кодексу України, яке полягає у неподанні (бездіяльність) у встановленому Законом порядку декларації, тобто її відсутності у Реєстрі, починаються на наступний день після закінчення визначеного нормами ст. 45 Закону терміну подачі такої декларації.

Ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП починаються у момент подання (дія) суб`єктом декларування декларації до Реєстру після закінчення визначеного нормами ст. 45 Закону терміну подачі такої декларації. У цей же момент ознаки правопорушення, передбаченого ст. 366-3 Кримінального кодексу України припиняються.

Оскільки, ОСОБА_1 подав до Реєстру декларацію за 2021 рік, після отримання листа від Національного агентства про факт не подання декларації, тобто поза строком, визначеним діючим законодавством, його дії підпадають під ознаки правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Встановлений ст. 45 Закону обов`язок подання суб`єктами декларування декларацій є імперативним і не ставиться Законом в залежність від будь-яких обставин (в тому числі, технічної, фізичної можливості суб`єкта декларування його реалізувати, внаслідок бездіяльності самого суб`єкта декларування, незнання закону тощо).

Обов`язок належної підготовки суб`єкта декларування для своєчасної подачі декларації покладається на самого суб`єкта декларування.

Для кваліфікації несвоєчасного подання декларації як адміністративного правопорушення необхідна наявність двох обставин, а саме: сам факт несвоєчасного подання та відсутність у суб`єкта декларування поважних причин порушення термінів подання декларації.

Тому лише сукупність факту несвоєчасного подання декларації та відсутність при цьому поважних причин у суб`єкта декларування утворює склад адміністративного правопорушення, без наявності якого провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю (ст. 247 КУпАП).

Згідно зі службовою запискою Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації Національного агентства від 26.11.2025 №70-05/11376-25 від технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню декларації у визначений Законом період, не зафіксовано.

Поважних причин, які б перешкодили вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 , в ході збору матеріалів по даному факту не встановлено.

Місце вчинення адміністративного правопорушення: оскільки ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у зв`язку із перебуванням на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, то місцем вчинення правопорушення слід вважати місцезнаходження місця роботи: області: м. Ковель, вул. Незалежності, 119-А.

Час вчинення адміністративного правопорушення: є дата фактичного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто 12.12.2024 об 22:09.

Враховуючи, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є правопорушенням, яке полягає в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, факт подання її поза встановлений Законом строк утворює в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 провину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушеннь визнав, розкаявся у вчиненому, проте просив закрити провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Прокурор Антонюк А.П. підтримала протокол у повному обсязі, надала письмовий висновок в якому просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, приходжу до висновку про доведеність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з таких підстав.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

На підтвердження того, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 23.01.2026року №47-01/17/26, складений стосовно ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_1 , повідомлення управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування від, роздруківки копії послідовності дій користувача «ЄДРД осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» ОСОБА_1 , відповідями на запити національного агентства з питань запобігання корупції, копії витягу з наказу від 28.07.2021 за №248о/с про звільнення з посади ОСОБА_1 зі служби в поліції, послужной список, присяга, копією рекомендації для поліцейських, державних службовців та працівників поліції, які є суб`єктами декларування про дотримання окремих обмежень, передбачених ЗУ «Про запобігання корупції» при звільненні зі служби/роботи, з якою ОСОБА_1 ознайомлено 04.08.2021 року, що в сукупності стверджує несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, оскільки 04.08.2021 року ОСОБА_1 припинив повноваження поліцейського, відповідно ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», був зобов`язана подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік (після звільнення) до 00:00. 01.02.2024р.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік (після звільнення) лише 12 грудня 2024 року о 22:09 год., тобто несвоєчасно.

Поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік (після звільнення) у ОСОБА_1 відсутні.

Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, 23 січня 2026 року, так як на момент складання протоколу були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності свідчать про всі ознаки правопорушення.

Суддя, дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, водночас керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на те, що у справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості, та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є всі підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню її вини, обставин, які пом`якшують та обтяжують її відповідальність, вважаю, що стягнення у виді штрафу в розмірі, що передбачено цією санкцією, відповідає вимогам ст. 23, 33 КУпАП і є домірним вчиненому.

Накладення такого стягнення відповідає принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

У розпорядженні суду відсутні документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про закриття провадження за закінченням строку суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Як вбачається з обставин встановлених судом, датою вчинення правопорушення є 12.12.2024, тобто датою подання декларації, датою ж виявлення правопорушення є 23.01.2026р. тобто датою складання протоколу за наслідками зібрання всіх необхідних матеріалів.

Отже з наведеного вбачається, що доводи ОСОБА_1 є спростованими.

Керуючись ч. 1 ст. 172-6, статтями 23, 33, 40-1, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. (Отримувач : ГУК у Волин.обл/м.Ковель/21081100; номер рахунку (IBAN) UA0003564; код отримувача (ЄДРПОУ): 38009371).

Стягнути з ОСОБА_1 , 02.02.1992 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 гривень (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050)» за розгляд справ у Ковельському міськрайонному суді Волинської області).

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

СуддяО. Г. Шишилін