Справа № 138/3764/25
Провадження №:3/138/19/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суду Вінницької області в складі головуючого судді Ясінського Ю.А., секретаря судового засідання Сілантьєвої Л.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Сердечнюк М.В., розглянувши в приміщенні міськрайсуду матеріали, які надійшли з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, тел. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 542753 від 16.12.2025 ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 16.12.2025 о 23 год. 24 хв. по вул. Київська, 31А в м. Могилів-Подільському Вінницької області керував транспортним засобом марки «Renault Megane», державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 16.12.2025 з дружиною та дитиною сидів в кафе «Карамболь», де дружина вживала алкоголь, а він не пив, оскільки веде здоровий образ життя. Поруч з кафе стояли поліцейські, які побачивши, що вони вийшли з кафе та поїхали на авто, зупинили його з дружиною та дитиною біля суду. Підійшовши до авто один з поліцейських запитав чому з салону чути запах алкоголю. ОСОБА_1 пояснив, що це від дружини. Тоді той запропонував йому продути «Драгер», він погодився, але поліцейський сказав, що забере його автомобіль на війну, якщо ОСОБА_1 не буде себе чемно поводити. Останній запитав, що це означає і поліцейський сказав, що зараз увімкне бодікамеру і запропонує ще раз йому пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а він має відмовитись, і за це буде лиш незначний штраф і він поїде далі, в іншому разі той позбавиться і водійського посвідчення, і автомобіля. ОСОБА_1 розгубився, злякався і погодився. Ця розмова тривала пару хвилин. Тоді поліцейський увімкнув відеокамеру і озвучив цю пропозицію, а ОСОБА_1 від огляду відмовився. Після цього поліцейський сказав, що зараз буде оформлено необхідні документи. Владислав набрав знайомого ОСОБА_2 , який розуміється на законодавстві і розповів про те, що сталось. Той пообіцяв підійти на місце події, однак коли він прийшов, інший поліцейський вже склав протокол по ст. 130 КУпАП і ОСОБА_3 пояснив ОСОБА_1 , що той даремно відмовився від огляду, злякавшись погроз, оскільки за відмову передбачено не лише штраф і не малий, а й позбавлення права керування авто, а сам автомобіль не вправі у нього вилучати на потреби армії. Але це роз`яснення він отримав після складення поліцейськими необхідних документів. Поліцейські, яких було двоє, не реагували на його обурення їх діями, чого на відеозаписах вже не видно, так як ті припинили його, пояснивши, що він відсторонений від керування авто, яке забирають на штрафмайданчик. Той поліцейський, який йому погрожував, сказав, що нехай дякує, що авто не забирають, надав ОСОБА_1 можливість їхати своїм авто далі і поліцейські покинули місце події.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні, яка є дружиною ОСОБА_1 , надала пояснення, аналогічні поясненням останнього, зазначивши, що 16.12.2025 коли вони були зупинені працівниками поліції, чоловіку сказали, що якщо він не відмовиться на відеокамеру продути прилад «Драгер», то транспортний засіб заберуть на ЗСУ, а в іншому разі все буде добре.

Поліцейський ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що автомобіль ОСОБА_1 на штрафмайданчик не доставлявся, оскільки був переданий тверезому водієві. Чому перша вимога його колеги пройти огляд не зафіксована на відео, не може пояснити, так як не чув початку розмови, бо був за кермом службового авто і підійшов до них згодом. ОСОБА_1 він особисто не погрожував, що транспортний засіб заберуть на ЗСУ, що робили колеги не знає. Того дня в екіпажі було 2 чи 3 поліцейських, хто саме не пам`ятає.

В судовому засіданні оглянуто диск з записами події, де зафіксовано на першому відео як 16.12.2025 о 23 год. 25 хв. працівники поліції зупиняють автомобіль і одразу до нього підходить працівник поліції та про щось розмовляє, однак розмову не чути, так як фіксація здійснюється беззвучно з відеореєстратора в службовому авто поліції, що знаходиться позаду авто ОСОБА_1 , лише 38 секунд. На іншому відео з бодікамери поліцейського ОСОБА_5 , яке розпочинається о 23 год. 28 хв. поруч з зупиненим авто ОСОБА_1 і триває біля 19 хв., вже зафіксовано як інший працівник поліції оглядає водійське посвідчення і говорить, що вдруге пропонує пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, від якого ОСОБА_1 відмовляється. Згодом (на 16-тій хвилині) на відеозаписі з`являється якийсь сторонній чоловік, якому поліцейський каже, що протокол вже складено. Відеозапис припиняється на словах поліцейського ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_1 відстороняється від керування авто, шляхом евакуації авто на арештмайданчик.

Також в судовому засіданні було досліджено інші матеріали справи, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 542753 від 16.12.2025; довідку старшого інспекора САП ВВГ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Меженіної-Ходзінської А. про те, що ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався та отримував посвідчення водія; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.12.2025; акт огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів від 16.12.2025.

Захисник Сердечнюк М.В. просила закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідаль-ності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Як зазначено в п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою

буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У своїй постанові від 20.02.2019 у справі № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17), провадження № К/9901/21130/18 Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду також зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає саме використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто кермування ним, а не намір це зробити в подальшому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, думку захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що поліцейським, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не доведено безсумнівно винуватості ОСОБА_1 .

Так, на першому короткому відеофайлі (38 секунд) зафіксовано, що 16.12.2025 о 23 год. 25 хв. працівники поліції зупиняють автомобіль і одразу до автомобіля підходить працівник поліції та про щось розмовляє з людиною в салоні авто. На іншому відео, яке розпочинається о 23 год. 28 хв. з іншої відеокамери вже зафіксовано як працівник поліції оглядає водійське посвідчення і говорить, що вдруге пропонує пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, від якого ОСОБА_1 відмовляється. Тобто період часу з 23 год. 25 хв. по 23 год. 28 хв. не зафіксовано на відео і незрозуміло, яка саме розмова відбувалась між поліцейським та водієм упродовж цих трьох хвилин. В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив про те, що 16.12.2025 був тверезий і працівник поліції ввів його в оману та під тиском того, що забере автомобіль на потреби ЗСУ, заставив на камеру відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Показання ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила і свідок ОСОБА_4 . Поліцейський ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, не зміг пояснити про що саме відбувалась розмова його колеги з ОСОБА_1 упродовж не зафіксованих трьох хвилин з моменту зупинки авто. До того ж на відеозаписах поведінка ОСОБА_1 не вказує на жодні ознаки алкогольного сп`яніння.

Крім того, в порушення п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, відповідно до якої, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо), доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис з відеореєстратора поліцейського не є безперервним. Відтак перерваність відеофіксації адміністративного правопорушення не дозволяє однозначно встановити всі обставини адміністративного правопорушення, зокрема й особу, яка перебувала за кермом транспортного засобу.

Також, відповідно до ч. 7 ст. 266 КУпАП у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, можливість керування ним транспортним засобом, надається уповноваженій нею собі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Згідно адвокатського запиту транспортний засіб ОСОБА_1 з місця події не вилучався. В судовому засіданні працівник поліції заначив, що автомобіль був переданий тверезому водієві, однак в матеріалах справи докази цього відсутні, натомість в кінці відеозапису цей поліцейський вказує, що авто евакуюється на арештмайданчик. Сам ОСОБА_1 та свідок наголосили на тому, що автомобіль йому був залишений поліцейськими на місці події з дозволом подальшого керування ним.

Таким чином, позиція захисту щодо провокативних дій поліції заслуговує на увагу, оскільки не може бути спростована наданими та дослідженими доказами, а винуватість ОСОБА_1 , є вкрай сумнівною.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом» вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги те, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що при розгляді справи не доведено наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 130 ч. 1, 247 ч. 1 п. 1, 251, 255, 268, 280, 283, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопору-шення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя Ю. А. Ясінський