Справа № 342/21/26
Провадження № 3/342/27/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Гайдич Р.М., розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1

за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Правопорушення було вчинено за наступних обставин.

06.01.2026 біля 15:45 год. по вул.Богуна, м.Городенка, Коломийського району, Івано-Франківської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес Бенц р.н. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Своїми діями він порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Розгляд справи призначався на 27.01.2026 у яке ОСОБА_1 прибув. Ствердив, що вину не визнає, просив перенести розгляд справи бо він хоче скористатись послугами адвоката.

У зв`язку із чим розгляд було перенесено на 05.02.2026. Яке за клопотанням адвоката Баран В.В. було перенесено на 18.02.2026.

Також 18.02.2026 адвокат знову подав клопотання про перенесення розгляду справи. Зважаючи на, що розгляд було перенесено на 04.03.2026.

04.03.2026 адвокат Баран В.В. втретє подав клопотання про відкладення розгляду справи. В судовому засіданні ОСОБА_1 не висловив заперечення проти розгляду справи цього дня без участі захисника. Надав суду письмові пояснення де зазначив про не визнання вини та зазначив, що він не вживає алкогольних напоїв бо закодувався. Також зазначив, що він відмовився дихати прилад драгер на пропозицію поліцейських які його зупинили.

В системі «Електронний суд» адвокатом Баран В.В. було подано і клопотання про закриття провадження по справі. Адвокат зазначив, що працівниками поліції було порушено порядок застосування спеціального технічного засобу. В медичному закладі ОСОБА_2 пройшов процедуру медичного огляду, однак працівник поліції знову пропонує йому неправомірно продути в прилад «Драгер». Зазначає, що порушено написання направлення на огляд. Зазначає, що оскільки ОСОБА_2 відмовився пройти тест в медичному закладі то лікарем мало би бути запропоновано йому здати сечу, слину, тощо.

Оскільки судом неодноразово відкладались судові засідання за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника адвоката Баран В.В., для можливості скористатись належним чином послугами захисника Жугаєм І.М., враховуючи, що в нього було достатньо часу для цього, суд на даний час не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи яке було призначено на 04.03.2026.

Судом враховується і те, що судом було заслухано пояснення ОСОБА_1 в судових засіданнях. Під час яких він повідомляв про не визнання вини та ствердив, що він не вживав алкогольних напоїв перед керуванням ТЗ 06.01.2026. Однак в своїх письмових поясненнях від 04.03.2026 він знову зазначив про не визнання вини, однак підтвердив факт відмови продувати прилад драгер на пропозицію поліцейських які його зупинили.

Адвокатом Баран В.В. також висловлено свою позицію по справі шляхом направлення до суду письмового клопотання і зважаючи на те, що його не прибуття в черговий раз в судове засідання не буде перешкоджати належному захисту ним свого клієнта. А відкладення розгляду справи в черговий раз буде тільки сприяти затягуванню розгляду справи на невизначений строк.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмове клопотання подане адвокатом Баран В.В., дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозаписи надані поліцейськими до матеріалів справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 58 Конституції України визначено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №560400 від 06.01.2026 ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у визначеному порядку.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлений ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою.

Матеріали справи не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , під час пропозицій пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення, як і відсутні дані щодо оскарження дій працівників поліції та результатів такого оскарження.

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться доказами які містяться в матеріалах справи, а саме даними:

- протоколу ЕПР1 №560400 від 06.01.2026 де відображено події за участю водія ОСОБА_1 і де водієм не висловлено жодного заперечення проти його змісту під час пропозиції поліцейськими його підписати;

- які зазначені в рапорті поліцейського в котрому відображено інформацію про зупинку ТЗ під керуванням водія ОСОБА_2 , який під час керування ТЗ порушив ПДР та в ході спілкування з яким було виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння;

- акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на огляд де зазначено про відмову від огляду Жугаєм;

- сканокопією постанови ЕНА №6474146 від 06.01.2026 про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, якою також підтверджується факт керування ним ТЗ 06.01.2026 біля 15:45 год в м.Городенка із порушенням ПДР.

Даними відеозаписів події правопорушення, які долучено до матеріалів справи поліцейськими, вчиненого водієм ОСОБА_1 , а саме де відображено:

- факт керування водієм ОСОБА_2 автомобілем та його зупинку працівниками поліції;

- після того, як поліцейський підійшов до зупиненого ТЗ на місці водія знаходився саме ОСОБА_2 , який вказав свої анкетні дані;

- зафіксовано факт спілкування поліцейських, одразу після зупинки ТЗ з приводу керування ним ТЗ із порушенням ПДР та повідомлення поліцейським підстав для його зупинки;

- водій ОСОБА_2 жодного разу не заперечував факту керування ТЗ у спілкуванні із поліцейськими;

- повідомлення водію поліцейськими ознаки алкогольного сп`яніння;

- роз`яснення поліцейським водію ОСОБА_2 про можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ та можливість його проходження, у випадку відмови проходження на місці зупинки, в медичному закладі;

- на пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки водій відповів категоричною відмовою;

- потягом тривалого перебування в медичному закладі водій ОСОБА_2 також відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння;

- зафіксовано те, що під час спілкування із поліцейськими водій ОСОБА_2 повідомляв неодноразово про вживання пива і, що проходити огляд не буде.

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися за участі водія ОСОБА_1 06.01.2026 із моменту його зупинки, із неодноразовими пропозиціями пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в медичному закладі, до моменту повідомлення про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, повідомлення про його права, зокрема про право на захист, яким він не виявляв бажання скористатись та не повідомляв про не зрозумілість своїх прав.

Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними.

Вище зазначені докази в цілому жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Судом критично оцінюються твердження ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3 з приводу того, що він не порушував вимог ст.130 КУпАП керуючи ТЗ 06.01.2026 в м.Городенка, та відповідно, що провадження по справі слід закрити через порушення поліцейськими та медичними працівниками процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки ці твердження спрямовані виключно на уникнення відповідальності водієм ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та вони в цілому спростовані доказами наявними в матеріалах справи. Зокрема відеозаписами події, що мала місце 06.01.2026 під час зупинки водія ОСОБА_2 поліцейськими та під час тривалого спілкування з ним на місці зупинки та в медичному закладі, під час якого водій ОСОБА_2 категорично відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння та повідомляв про вживання пива. На відеозаписах також зафіксовано перебування в приміщенні не тільки водія ОСОБА_2 , поліцейських, але і медичних працівників. Відповідно адвокатом не надано будь-яких доказів, що в медичному закладі саме поліцейський хотів проводити тест на стан алкогольного сп`яніння, а не відповідний медичний працівник, який також спілкувався із Жугаєм.

Також в своїх письмових поясненнях від 04.03.2026 ОСОБА_2 зазначив, що його зупинили поліцейські і він відмовився на їх пропозицію дихати в драгер.

Ще судом враховується і той факт, що ОСОБА_2 не оскаржував і постанову ЕНА №6474146 від 06.01.2026, згідно якої його було визнано винним у порушення ПДР та накладено штраф. Із змістом якої він та його захисник були ознайомлені під час знайомства із матеріалами даної справи. Яка також підтверджує факт керування ним 06.01.2026 біля 15:45 год. в м.Городенка ТЗ.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (п.65).

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові, як особа яка керує транспортним засобом, проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і його дії кваліфіковано правильно, оскільки він керуючи транспортним засобом відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Адміністративне стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особа, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачує судовий збір у розмірі, визначеному п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 33-35, 40-1, 130, 221, 251, 266, 283-285, 294, 299, 307, 308 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді штрафу у розмір 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 до державного бюджету судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч.1 ст. 307 КУпАП, при примусовому виконанні цієї постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців з дня набрання законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Гайдич Р. М.