Номер провадження: 33/813/571/26
Головуючий у першій інстанції Шурупов В. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без участі сторін, матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 40 800,00 грн., з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. Також стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до адміністративних матеріалів, 13.08.2025 року, о 22 год. 35 хв., водій ОСОБА_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4189006 від 03.03.2025 року), керував транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , біля будинку №134 по вул.Семена Палія в м.Одесі, не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Зазначені обставини стали підставою для винесення оскаржуваної постанови Пересипського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року про визнання винним і притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.13-14).

Не погоджуючись із вказаною вище постановою, 11.02.2026 року, за допомогою підсистеми (модуля) «Електронний суд», ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (а.с.16-18).

Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 03.10.2025 року, посилаючись на поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

У судове засідання, призначене на 05 березня 2026 року, о 10 год. 40хв., ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце розгляду справи, у строк, передбачений ст. 277-2 КУпАП (а.с.26-звор.). Клопотань про відкладання розгляду справи на адресу суду не надходило, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Крім того, за змістом ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала апеляційну скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Вивчивши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Крім того, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане скаржником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Пересипського районного суду м. Одеси була прийнята 03 жовтня 2025 року. В матеріалах адміністративної справи відсутні належні докази отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови суду у спосіб, визначений законом.

Разом з тим, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що про наявність оскаржуваної постанови суду йому стало відомо лише 11.02.2026 року, у сервісному центрі МВС України м. Запоріжжя при складенні ним теоретичного іспиту для отримання посвідчення водія.

Зазначені доводи ОСОБА_1 матеріалами справи не спростовані.

Відтак, зазначені обставини свідчать про те, що строк на апеляційне оскарження був пропущений апелянтом з поважних причин, тому підлягає поновленню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що апеляційний перегляд судового рішення гарантовано учасникам справи п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, статтею 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практикою Європейського суду з прав людини.

Що стосується суті апеляційної скарги, то, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 № 422287 від 13.08.2025 року (а.с.1);

- постановою, серії ЕНА №4189006 від 03.03.2025 року про адміністративне правопорушення, за яким ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.3);

- довідкою Управління патрульної поліції в Одеській області, згідно з якою станом на 13.08.2025 року ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія (а.с.4);

- довідкою Управління патрульної поліції від 13.08.2025 року про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , відповідно до якої останній притягався до адміністративної відповідальності року за ч.2 ст.126 КУпАП (постанова серії ЕНА №4189006), накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.5);

- відеозаписами з портативних відеореєстраторів працівників поліції, у яких зафіксовано безперервний перебіг подій вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та обставин складення працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення за участю цієї особи (а.с.6).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, з огляду на наведені доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.

З протоколу про адміністративне правопорушення, серії ЕРП1 № 422287 від 13.08.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 13.08.2025 року, о 22 год. 35 хв., будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4189006 від 03.03.2025 року), керував транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , біля будинку №134 по вул.Семена Палія в м.Одесі, не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 2.1а ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За положеннями ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Згідно змісту складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що останній здійснював повторне керування транспортним засобом без посвідчення водія, чим порушив ч. 5 ст. 126 КУпАП.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на запитання поліцейського щодо керування авто з відкритим багажником, повідомляє дослівно «замок заклинило та прийшлось вибивати» (урив.0:00:48-0:00:54), а також подальше спілкування з працівниками поліції та повідомлення про наявність підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та встановлення особи водія (урив. 0:00:55-0:03:30).

При цьому, ОСОБА_1 протягом всього періоду спілкування з працівниками поліції не заперечував факт керування транспортним засобом без наявності посвідчення водія, про відсутність якого повідомлено безпосередньо ОСОБА_1 . Натомість, на запитання працівника поліції «як ви керуєте транспортним засобом без посвідчення водія?» ОСОБА_1 повідомляє «Я весь час їзжу, я не порушую та мене відпускають. Показую, що я автошколу пройшов. Ось в мене чеки остались» (урив. 0:00:56-0:01:11).

З огляду на викладене в своїй сукупності, враховуючи підтвердження особою, яка притягується до адміністративної відповідності факту здійснення керування вказаним в протоколі транспортним засобом, що підтверджується наявними відеозаписами подій, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та порушив норми процесуального права розглянувши справу за його відсутності та не вчинив жодних дій для того, щоб його повідомити з метою належного захисту, апеляційний суд вважає їх не слушними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , під час складання протоколу, серії ЕНА №4189006 від 03.03.2025 року про адміністративне правопорушення, був сповіщений про розгляд справи, призначений на 12 вересня 2026 року, о 10 год. 00 хв., про що свідчить його особистий підпис (а.с.1).

Крім цього, ОСОБА_1 був належним чином сповіщений про дату, час та місце слухання справи, яке було призначене на 03 жовтня 2025 року, о 14 год. 00 хв., що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.11), який був зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 №422287.

Тобто, ОСОБА_1 працівникам поліції надав/указав свій особистий номер телефону (хоча міг цього і не робити), який останні зазначивши у протоколі, а тому слід припустити, що ОСОБА_1 бажав, принаймні не заперечував, щоб цей засіб комунікації використовувався судом.

В свою чергу, зазначене покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них, а тому доводи ОСОБА_1 в цій частині не заслуговують на увагу.

Більш того, під час апеляційного розгляду справи, правопорушнику ОСОБА_1 в повній мірі були надані можливості для захисту його прав, особисто та/або через адвоката, передбачених ст. 268 КУпАП, проте апелянт ними також не скористався.

Будь-яких інших належних та обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції особою, яка притягується до адміністративної відповідальності наведено не було.

За положеннями п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого останньому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Пересипського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Пересипського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда