Провадження № 33/824/1050/2026 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності представника Київської митниці Держмитслужби Герасименко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про порушення митних правил за апеляційною скаргою представника Київської митниці Держмитслужби на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року провадження у справі про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ст.473 МК України закрите у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил, № 0409/UA100000/2025 від 08 квітня 2025 року в зоні митного контролю митного поста «УкрПошта» Київської митниці на території ЗМК АТ «Укрпошта» (м. Київ, вул. Г. Кірпи, 2), під час проведення митного контролю МПВ № RL069917565UA, яке пересилалось з України: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) до Швеції ( ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 ) згідно з актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 28 лютого 2025 року було виявлено металеві предмети, схожі на частини до зброї - 7 шт. та набір інструментів в зіп-пакеті - 4 набори.

У митній декларації форми CN22 вміст відправлення задекларовано як продаж товарів, в розділі «Кількість і детальний опис вкладення» задекларовано «4 toy part», вартість 150 UAN, код ТНЗЕД 950300.

Листом Київської митниці № 7.8-5/20-03/7/4248 від 07 березня 2025 року зазначені зразки направлено для проведення експертного дослідження до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі - СЛЕД Держмитслужби).

Відповідно до висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 13 березня 2025 року № -0104 наданий на дослідження предмет ідентифіковано як спеціально призначений компонент до вогнепальної зброї - приклад, руків`я керування, цівка та дві ручки перенесення вогню, що спеціально створена та призначена для використання з автоматами Калашникова «АК-74», «АКМ», калібром 7,62х39 мм, 5,45х39 мм та їх модифікаціями, в комплекті з елементами кріплення, ключами та викруткою.

Надана на дослідження приклад, руків`я керування, цівка та дві ручки перенесення вогню має ознаки спеціально призначених компонентів для вогнепальної зброї військового призначення, зазначеної в позиції ML1 Списку товарів військового призначення, що є додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1807 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення».

Оригінал дозволу або висновку Держекспортконтролю до митного органу не надавався.

Таким чином, відправник міжнародного поштового відправлення № RL069917565UA громадянин України ОСОБА_1 , здійснив вкладення до міжнародного поштового відправлення № RL069917565UA зазначеного вище товару, а саме: приклад, руків`я керування, цівка та дві ручки перенесення вогню, що спеціально створена та призначена для використання з автоматами Калашникова «АК-74», «АКМ», калібром 7,62х39 мм, 5,45х39 мм та їх модифікаціями, в комплекті з елементами кріплення, ключами та викруткою, без надання дозвільних документів, тобто відправив її у посилці з порушенням митних правил, що в свою чергу відповідає диспозиції ст. 473 МК України, а саме: «пересилання через митний кордон України у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України та актами Всесвітнього поштового союзу» (згідно зі ст. 235 МК України - переміщення товарів, відправлених з порушенням митних правил).

Суддя місцевого суду прийшов до висновку, що суду не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин, викладених у протоколі, не зазначено про наявність таких доказів, а також не надано належних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 прямого умислу на вчинення дій, відповідальність за які передбачена ст. 473 МК України. Також вказав про те, що в матеріалах справи відсутні та не надавались у судовому засіданні будь-які дані чи належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив протиправні дії та має нести відповідальність за дії, що утворюють об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України, а тому матеріалами справи не було доведено поза розумним сумнівом наявності в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому порушення митних правил України.

У апеляційній скарзі представник Київської митниці Держмитслужби не погоджується з постановою суду першої інстанції, вважає, що судом не з`ясовано всіх обставин справи, не в повній мірі досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що вина ОСОБА_1 повністю доведена і підтверджена протоколом про порушення митних правил №0409/UA100000/2025 від 08 квітня 2025 року, актом про проведення огляду (переогляду) товарів від 28.02.2025 року, висновком експерта СЛЕД Держмитслужби від 13.03.2025 року № -0104 та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Крім того, зазначив, що доказів які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі про порушення митних правил за ст.473 МК України, в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, просив оскаржувану постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції ст.473 МК, а саме конфіскацією безпосередніх предметів правопорушення.

ОСОБА_1 будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи до суду не прибув, заяв про відкладення розгляду справи із зазначенням поважних причин неприбуття не надходило.

РРР

Вислухавши пояснення:

представника Київської митниці Держмитслужби, який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 486, 487, 489, 495 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ч.1 ст.495 МК України, процесуальними джерелами доказів у справі про порушення митних правил є:

1) протокол про порушення митних правил, протоколи процесуальних дій, додатки до зазначених протоколів;

2) пояснення свідків;

3) пояснення особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновки експерта;

5) інші документи (належним чином завірені їх копії або витяги з них) та інформація, у тому числі та, що перебуває в електронному вигляді, а також товари - безпосередні предмети порушення митних правил, товари із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортні засоби, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Зміст положень ч.2 ст. 495 МК України у взаємозв`язку із положеннями ст. 489 МК України свідчить про те, що докази у справі про порушення митних правил повинні відповідати критерію належності, тобто повинні бути такими, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмету доказування.

Як вбачається із матеріалів справи, митним органом ОСОБА_1 у вину було поставлено пересилання через митний кордон України у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України та актами Всесвітнього поштового союзу. Зокрема, на доведення пред`явленого обвинувачення митний орган посилався на висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 13 березня 2025 року № -0104 згідно якого, наданий на дослідження предмет ідентифіковано як спеціально призначений компонент до вогнепальної зброї - приклад, руків`я керування, цівка та дві ручки перенесення вогню, що спеціально створена та призначена для використання з автоматами Калашникова «АК-74», «АКМ», калібром 7,62х39 мм, 5,45х39 мм та їх модифікаціями, в комплекті з елементами кріплення, ключами та викруткою. Надані на дослідження приклад, руків`я керування, цівка та дві ручки перенесення вогню мають ознаки спеціально призначених компонентів для вогнепальної зброї військового призначення, зазначеної в позиції ML1 Списку товарів військового призначення, що є додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1807 «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення».

Закриваючи провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутній експертний висновок Держекспортконтролю відносно вилученого у ОСОБА_1 виробу. При цьому, судом першої інстанції не прийнято у якості доказу на підтвердження винуватості висновок експерта СЛЕД Держмитслужби від 13 березня 2025 року №-0104, посилаючись на те, що експерт СЛЕД Держмитслужби не уповноважений надавати відповідні висновки в силу приписів Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» і такий висновок є виключно припущенням, а інших доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України, матеріали справи не містять.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Закону Україну «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання», експертиза в галузі державного експортного контролю проводиться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, для вирішення питання про можливість надання відповідних дозволів, висновків чи міжнародних імпортних сертифікатів, можливість проведення реєстрації суб`єктів господарювання, державних замовників у сфері оборони у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, як суб`єктів здійснення міжнародних передач товарів або надання таким суб`єктам, державним замовникам повноважень на право здійснення експорту, імпорту товарів військового призначення та товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю.

Цією ж статтею також визначено, що основними завданнями експертизи в галузі державного експортного контролю є визначення належності найменувань та описів товарів, поданих на експертизу, до найменувань та описів товарів, внесених до відповідних списків товарів, що підлягають державному експортному контролю.

Таким чином, експертиза в галузі державного експортного контролю, завданням якої є визначення належності найменувань та описів товарів, поданих на експертизу, до найменувань та описів товарів, внесених до відповідних списків товарів, що підлягають державному експортному контролю, може буди проведено лише центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи даних, до компетенції та повноважень СЛЕД Держмитслужби не входить проведення експертизи в розумінні та для цілей, описаних у ст. 11 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання».

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що у СЛЕД Держмитслужби відсутні повноваження на проведення експертизи в галузі державного експортного контролю, завданням якої є визначення належності найменувань та описів товарів, поданих на експертизу, до найменувань та описів товарів, внесених до відповідних списків товарів, що підлягають державному експортному контролю, а інших доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України, до суду надано не було.

Також обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, Позиція ML1.d Списку товарів військового призначення, затвердженого постановою КМУ від 20.11.2003 № 1807, до аксесуарів, що підлягають державному контролю, включає лише вичерпний перелік: з`ємні обойми (магазини); глушники або модератори; кріплення для зброї; полум`ягасники; оптичні приціли з системою електронного оброблення зображення; оптичні приціли, спеціально розроблені для військового використання. Цівка не входить до цього переліку і не підлягає розширеному тлумаченню. Предмет є частиною ложі зброї для зручності утримання, але відповідно до Наказу МВС від 21 серпня 1998 року №622, приклад, руків`я, цівка та подібні елементи є частинами ложі або додатковим обладнанням стрілецької зброї, яке слугує для зручності використання, але не відноситься до спеціально призначених компонентів для вогнепальної зброї військового призначення, що також вказує на правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей та жодних доказів того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які умисні дії, спрямовані на пересилання через митний кордон України в міжнародних експрес-відправленнях товарів, заборонених до такого пересилання законодавством України, а також пересилання у міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання актами Всесвітнього поштового союзу, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 473 МК України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга Київської митниці Держмитслужби відтворює зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про порушення митних правил і не містить жодних доводів на обґрунтування безпідставності висновків суду першої інстанції щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ст. 473 МК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 . Підстав для зміни чи скасування цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, ст.ст. 462, 487 МК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Свінціцька О.П.