Справа № 515/78/26
Провадження № 3/515/494/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27 лютого 2004 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 760190, ОСОБА_1 14 січня 2026 року близько 13 години 00 хвилин за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство щодо свого чоловіка, на адресу якого виражалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, що могло завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася про причини неявки суд не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Клопотань, заяв про відкладення слухання справи до суду не надала, представника до суду не направила. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд не одноразово зазначав, що у тому випадку, якщо судова повістка повертається до суду з причин того, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, а особа вважається повідомленою належним чином.

Отже, у разі, якщо судову повістку направлено судом за належною адресою і повернуто поштою, у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, враховуючи те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи відбудеться за викликом Татарбунарського районного суду Одеської області, вважаю, що адресат повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Звертаю увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Таким чином, сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав судову повістку за належним адресом та яка повернулася в суд у зв`язку з відмовою від її отримання або відсутністю адресата за вказаною адресою, вважається належним повідомленням, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка повідомила таку адресу проживання під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення.

За такого, з огляду на те, що ОСОБА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності, була обізнана про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, судова повістка повернулась до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, її поведінка свідчить про свідоме затягування розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року, у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року) неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на зазначене вище, ОСОБА_1 , будучи обізнаною про наявність щодо неї адміністративного матеріалу, які розглядаються судом, не вживала жодних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, а тому за вказаних обставин, відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа розглядається за відсутності останньої, оскільки її неявка не перешкоджає вирішенню даного питання.

Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: зокрема, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші документи, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

На підтвердження вчинення правопорушення ОСОБА_1 суду надано:

протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 760190 від 14 ічня 2026 року, зауважень щодо викладених у ньому обставин остання не зазначила;

рапорт про надходження повідомлення на лінію 102 про те, що 14 січня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 дружина заявника ОСОБА_1 вчинила щодо нього домашнє насильство, заявник: ОСОБА_2 ;

заяву ОСОБА_2 від 14 січня 2026 року про притягнення до відповідальності його дружини ОСОБА_1 , який вчинив щодо нього протиправні дії;

письмові пояснення ОСОБА_2 від 14 січня 2026 року, згідно з якими останній показав, що 14 січня 2026 року об 11 годині 00 хвилин він повернувся додому. Зайшовши до будинку, він запропонував дружині розлучитися, на що вона відмовилася. Після чого він вийшов на подвір`я помити машину. Вийшла дружина з віником та почала бризкати авто, бруднила його, при цьому виражаючись на його адресу нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою. Після чого він зателефонував до поліції;

письмові пояснення ОСОБА_1 від 14 січня 2026 року, згідно з якими остання показала, що 14 січня 2026 року о 13 годині 00 хвилин її чоловік ОСОБА_2 приїхав додому від своєї подруги з м. Одеси. Зайшовши до будинку, запропонував розлучитися, на що вона відмовила. Після чого чоловік вийшов на подвір`я помити машину, але вона йому заборонила. Останній почав кричати на неї та виражатися на її адресу нецензурною лайкою, що її обурило і вона викликала працівників поліції. Також чоловік погрожував фізичною розправою;

письмові пояснення ОСОБА_2 від 14 січня 2026 року, згідно з якими останній показав, що 14 січня 2026 року об 11 годині 00 хвилин він повернувся додому. Зайшовши до будинку, він запропонував дружині розлучитися, на що вона відмовилася. Після чого він вийшов на подвір`я помити машину. Вийшла дружина з віником та почала бризкати авто, бруднила його, при цьому виражаючись на його адресу нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою. Після чого він зателефонував до поліції;

форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 станом на 14 січня 2026 року, згідно з якою рівень визначено як низький;

повідомлення начальника ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Е.Коломійця на ім`я голови Татарбунарської міської ради А.Глущенка про факт вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_2 14 січня 2026 року;

Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення та наданих матеріалів не вбачається, що дії ОСОБА_1 викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Самі по собі образливі висловлювання складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, не утворюють. З матеріалів справи вбачається, що між подружжям виникла взаємна сварка на ґрунті ревнощів, у ході якої вони на адресу один одного виражалися нецензурною лайкою та погрожували фізичною розправою. Крім того, у своїй заяві ОСОБА_2 просить притягнути до відповідальності дружину за вчинення щодо нього неправомірних дій, а не домашнього насильства.

При цьому, відповідно до положень, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти росії» та «Карелін проти росії», у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Викладене у сукупності свідчить про те, що по справі не встановлено об`єктивних даних про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 280, 283-284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілою та її представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя В.О. Луцюк