ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/357/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Босої О.О. (в режимі відео конференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Босої О.О. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя місцевого суду встановив, що 9 жовтня 2025 року об 00 год. 36 хв. в м. Запоріжжі вул. Чарівна, 74 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA SPORTAGE державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку з застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор Alcotest Drager 6820, результат 1,86 тест № 3466. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений. Вказаними діями порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Боса О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що вважає її незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів вказала на порушення судом права ОСОБА_1 на захист, оскільки його захисника не було приєднано до участі в судовому засідання в режимі відеоконференції. При цьому, положення чинного законодавства не передбачає підстав для відмови стороні судового процесу приймати участь в судовому засідання в режимі відео конференції.

Наголосила на неврахуванні судом першої інстанції відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , оскільки ні долучений до справи відеозапис, ні матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом KIA SPORTAGE державний номерний знак НОМЕР_2 .

Вказує, що якщо навіть припустити те, що ОСОБА_1 керував автомобілем, то з матеріалів справи не вбачається підстав для його законної зупинки, відсутні відомості, що останній допустив будь-яке порушення ПДР.

Отже вважає, що з урахуванням порушення співробітниками поліції процедури зупинення транспортного засобу всі подальші докази, які зібрані в ході оформлення матеріалів є недопустимими.

Звертає увагу на порушенні поліцейським спеціального огляду військовослужбовця на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу, повідомляв поліцейським, що є військовослужбовцем, а тому його огляд мав був проведений спеціально уповноваженими суб`єктами, а не працівника патрульної поліції.

Посилається на порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що свідчить про не направлення поліцейським у встановленому законодавством порядку водія до закладу охорони здоров`я для проходження огляду, що є підставою для ухвалення рішення про відсутність у діях водія складу інкримінованого правопорушення та закриття провадження в справі. При цьому, працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 , на підставі яких ознак у них виникли підозри, що останній перебуває у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи під впливом лікарських засобів, а після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» не з`ясували чи погоджуються останній з результатами проведеного огляду, та чи не бажає ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Наполягає, що внаслідок наведених порушень порядку огляду водія, такий огляд відповідно до вимог ст. 266 КУпАП є недійним.

Просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27 листопада 2025 року, провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

3 лютого 2026 року до Запорізького апеляційного суду надійшло клопотання адвоката Босої О.О. про зупинення провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП до його звільнення з військової служби. У випадку залишення клопотання без задоволення, просила відкласти розгляд справи на іншу дату, для підготовки інших клопотань.

6 лютого 2026 року адвокат Боса О.О. звернулася до апеляційного суду з клопотаннями про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами, про визнання результатів огляду недійсним, про повне дослідження доказів в матеріалах справи, про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції шляхом смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність від нього клопотань про відкладення розгляду справи та присутність його захисника адвоката Босої О.О., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Під час апеляційного перегляду справи адвокат Боса О.О. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Наголосила, що відеозапис із салону службового автомобілю працівників поліції та з їх нагрудних камер не узгоджується між собою. Зауважила, що ознаки сп`яніння у вигляді тремтіння пальців рук не встановлювалася поліцейським. Крім того, в розпорядженні екіпажу поліції не було технічного пристрою «Драгер». Після того як прилад «Драгер» був доставлений працівником поліції на місці події, співробітник поліції, що проводив огляд ОСОБА_1 , не представилася, не виявила у нього ознаки сп`яніння. Разом із цим, направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я не надавалося.

Щодо заявленого захисником клопотання про зупинення провадження в справі з підстав того, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу слід зазначити, що нормами КУпАП не передбачено зупинення провадження в справах про адміністративне правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП з наведеної підстави, а тому вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Одночасно слід зазначити, що листом Верховного суду до апеляційних та місцевих судів загальної юрисдикції від 04 грудня 2025 року №718/0/158-25 надано роз`яснення, що частиною четвертої статті 277 Кодексу про адміністративні правопорушення передбачені певні випадки зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, однак зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності на військовій службі можливе лише після внесення змін до КУпАП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою адвоката Босої О.О., яка в його інтересах має право подати суду пояснення, клопотання, докази в даній справі та висловити позицію щодо складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.

Щодо заявленого клопотання адвоката Босої О.О. про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими, то суддя апеляційного суду відмовляє у його задоволенні, оскільки наявні в справі відеозаписи події є достатніми для формування позиції з приводу складеного відносно ОСОБА_1 протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки фіксують обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події та не містить ознак фальсифікації.

Клопотання сторони захисту про застосування аналогії закону зокрема ст.69 КК України, внаслідок чого не призначати ОСОБА_1 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Аналіз наведених норм закону дає підстави дійти висновку що, норми КК до сфери національного законодавства про адміністративні правопорушення у розумінні ст.2 КУпАП не віднесено, а тому під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та їх апеляційного перегляду норми кримінального права застосуванню не підлягають.

За змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи клопотання захисника про визнання результатів огляду недійсними, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому його огляд мав був проведений спеціально уповноваженими суб`єктами відповідно до Порядку №32 та положень ст. 266-1 КУпАП, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Так, аналіз положень ст. 266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.

Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Клопотання захисника про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та про повне дослідження матеріалів справи в судовому засіданні задоволено.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката Босу О.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 477760 від 9 жовтня 2025 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук;

- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 3466 виготовленою о 00 годині 44 хвилин 9 жовтня 2025 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 1,86;%;

- відеозаписом події.

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.

Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).

Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.

Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом , та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, відсутність підстав для його зупинки, не повідомлення поліцейськими ознак, на підставі яких виникли підозри про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння та не з`ясування останніми чи погоджується ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду, суддя апеляційного суду проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються відеозаписом події.

Суддею апеляційного суду досліджений відеозапис події, яким зафіксовано рух автомобіля KIA SPORTAGE в період дії комендантської години під керуванням ОСОБА_1 , його зупинка працівниками поліції. Водій не заперечує факт керування транспортним засобом, а навпаки пояснює, що прямує до місця роботи. Далі, слідує перевірка документів водія, під час якої працівник поліції виявляє від водія запах алкоголю. Повідомлення поліцейським про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук (час запису 00:04:57). Слідує пропозиція ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Згода водія ОСОБА_1 пройти запропонований огляд. Зафіксована процедура проходження відповідного огляду ОСОБА_1 за результатами якої встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння 1,86 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився (час запису 00:10:01).

На переконання судді апеляційного суду, працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а зафіксовані на відео події наявні в достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення в рамках даної справи.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що свідчить про не направлення поліцейським у встановленому законодавством порядку водія до закладу охорони здоров`я не є слушними з огляду на наступне.

Пунктом 7 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735 закріплено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився з його результатом, направлення до закладу охорони здоров`я не складалося працівником поліції.

Відповідаючи на доводи сторони захисту про порушення судом права ОСОБА_1 на захист, оскільки його захисника не було приєднано до участі в судовому засідання в режимі відеоконференції, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки своєї суду не повідомив.

26 листопада 2025 року від адвоката Босої О.О. надійшло клопотання про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції із посиланням на період дії воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції.

З урахуванням того, що судом вжиті заходи для належного сповіщення ОСОБА_1 про час, дату і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на адресу зазначену в протоколі, які останній не отримував, при цьому був обізнаний про складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, його участь у розгляді даної категорії справ, з урахуванням положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, не є обов`язковою, а тому суд відповідно до вимог КУпАП, розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що норми чинного КУпАП не передбачають обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це заяви сторони.

Разом із цим, суддею апеляційного суду права, передбачені ст. 268 КУпАП були поновленні ОСОБА_1 , шляхом його виклику до суду апеляційної інстанції, участь його захисника адвоката Босої О.О. під час апеляційного перегляду справи забезпечено за допомогою відеоконференції, і захисник скористалася таким правом.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Босої Оксани Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/10258/25