ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/807/384/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Хрипченко Н.А., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Хрипченко Н.А. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 5 жовтня 2025 року о 21 год. 15 хв. в м. Запоріжжі, вул. Марка Безручка, 2А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом CHERY TIGGO 3 державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю с порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів), від проходження огляду на стан сп`яніння на місці та від медичного огляду у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Хрипченко Н.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що постанова є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права через неповне з`ясування судом фактичних обставин справи та ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

В обґрунтування наведеного зазначила, що суд під час розгляду справи не дотримався в повному обсязі вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, оскільки при постановленні судового рішення поза увагою суду залишилися обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наголошує, що поліцейська, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не підтвердила належними та допустимими доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом CHERY TIGGO 3 державний номерний знак НОМЕР_2 5 жовтня 2025 року о 21 год. 15 хв. Відеозапис, наявний в матеріалах справи, відображає рух автомобілю та його зупинку 5 жовтня 2025 року з 22 год. 46 хв. по 22 год. 47 хв. Тобто, зафіксовано рух транспортного засобу вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1474544 від 5 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_1 . Крім того, протокол складений інспектором патрульної поліції Іващенко Аліною Костянтинівною, а на вищенаведеному відеозаписі, яким начебто зафіксовано рух транспортного засобу, наявні лише інспектори поліції чоловічої статті.

Стверджує, що згідно з відеозапису ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, повідомив, що є військовослужбовцем, слідує тривала розмова, однак ОСОБА_1 не вказує, що відмовляється пройти огляд. Вважає, що працівник поліції на свій власний розсуд прийшла до висновку, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наполягає, що в діях інспекторки поліції вбачається провокація скласти протокол про адміністративне правопорушення за п. 2.5 ПДР України, оскільки поліцейська належним чином не довела до ОСОБА_1 наслідки такої відмови відповідно до норм КУпАП. Разом із цим, протокол відносно ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП, оскільки з відеозапису випливає, що зупинка ТЗ була здійснена з 22 год. 46 хв. до 22 год. 47 хв. Відтак, інспектором в протоколі вказано очевидно неправильний час вчинення правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні дані, які засвідчують передачу транспортного засобу іншій особі та вилучення його відповідно до вимог ст.265-2 КУпАП, що в свою чергу чітко зафіксовано на відео, згідно якого патрульні після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП просто самоусунулись від своїх службових обов`язків. Разом із цим, ОСОБА_1 не роз`ясненні його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 1 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 , провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника - адвоката Хрипченко Н.А., яка зазначила про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Під час апеляційного перегляду справи адвокат Хрипченко Н.А. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Надала суду копії характеризуючих документів особи ОСОБА_1 , зокрема, посвідчення учасника бойових дій, відомості щодо нагородження ОСОБА_1 відзнакою МОУ Д. Шмигалем, подяку ОСОБА_1 від ТВО командира 17 армійського корпусу сухопутних військ ЗСУ, довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, витяг з наказу командира 17 армійського корпусу щодо присвоєння ОСОБА_1 військового звання достроково, в порядку заохочення «Підполковник», свідоцтва про шлюб та народження дитини.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, заслухавши адвоката Хрипченко Н.А., встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 474544 від 5 жовтня 2025 року підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія. (а.с. 3);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 5 жовтня 2025 року. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 4);

- відеозаписом події (а.с. 8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки та про відсутність підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений в протоколі час, суддя апеляційного суду, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Так, відеозаписом, доданим до протоколу, зафіксовано рух транспортного засобу CHERY TIGGO 3 державний номерний знак НОМЕР_2 по проїзній частині дороги з порушеннями ПДР України. За кермом автомобілю, як встановлено перевіркою документів водія, перебуває ОСОБА_1 з наявними очевидними візуальними ознаками сп`яніння. Слідує огляд ОСОБА_1 шляхом подиху в бік працівника поліції за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено та оголошено йому ознаки алкогольного сп`яніння. На запитання поліцейського ОСОБА_1 не заперечує факту вживання алкоголю (час запису 00:06), як і не заперечує факту керування транспортним засобом. Зафіксовано неодноразові пропозиції водію пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння (час запису 00:13. 00:18, 00:20). Однак, ОСОБА_1 протягом тривалого часу не надає відповіді на пропозицію огляду, постійно прохаючи поліцейського вимкнути відео фіксацію боді камер. Слідує роз`яснення водію, що його дії будуть сприйнятті працівником поліції, як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння. Проте, ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції так і не прйошов огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.

Отже, за обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зафіксована поведінка останнього працівником поліції вірно розцінена як відмова водія від проходження огляду, про що було повідомлено ОСОБА_1 .

При цьому, зафіксований стан ОСОБА_1 вочевидь надавав працівникам поліції обґрунтованих сумнівів у керуванні ним транспортним засобом у тверезому стані, а сукупність ознак, які вказують на небезпідставні вимоги працівника патрульної поліції пройти відповідний огляд та зафіксована поведінка останнього переконують суддю апеляційного суду у доведеності провини ОСОБА_1 .

Крім того, суд зауважує, що відеоінформація наявна у достатньому об`ємі задля з`ясування обставин, які є предметом розгляду в даній справі.

Відповідна відмова водія є порушенням вимог п.2.5 ПДР та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, на переконання судді апеляційного суду працівниками поліції було дотримано вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, ЗУ «Про Національну поліцію».

На аргументи сторони захисту, що відображений в протоколі час керування ОСОБА_1 транспортним засобом не узгоджуються із часом керування останнім зафіксованим на відеозаписі події слід зазначити, що відеозапис наявний на технічному носії, наданий у достатньому об`ємі задля розуміння обставин, які є важливими у контексті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу та узгоджуються з іншими доказами в справі.

Крім того, наведені розбіжності не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність порушень в діях ОСОБА_1 у встановлений у протоколі час та у зазначеному місці та ухвалення по суті правильного рішення.

Доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції не було виконано вимог ст.265-2 КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутні належні дані, які засвідчують передачу транспортного засобу іншій особі та його вилучення не спростовують законність ухваленого судом судового рішення.

Доводи захисника щодо не роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 268 КУпАП слід відхилити, оскільки права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України були роз`яснені ОСОБА_1 , про що міститься його підпис у протоколі.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань чи доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні і не надають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Отже, з огляду на сукупність вказаних обставин, у судді апеляційного суду не виникає сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення водієм адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Хрипченко Наталії Анатоліївни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 1 грудня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 336/10339/25