Номер провадження: 33/813/239/26
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарі судового засідання Губарі Д.В., за участі: представника ОСОБА_1 , адвоката Главацького Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Главацького Ю.А. на постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 року, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

установив

Судом 1-ої інстанції встановлені наступні обставини: 17.06.2025р. о 00 год. 44хв. по вул. Жоліо Кюрі, 24А в м. Одесі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda C-RV», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «ДРАГЕР», результат позитивний 0,78% проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. Відмова зафіксована на портативний відеореєстратор.

Зазначеною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,0 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , адвокат Главацький Ю.А. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що постанова суду незаконна та необґрунтована, просить скасувати постанову у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що

-суд першої інстанції не повно з`ясував всі обставини справи, не дослідив та не надав оцінки доказам наявним в матеріалах справи;

-працівник поліції не повідомив водія про причину зупинки;

-акт огляду на стан сп`яніння, мав бути складений у двох примірниках, один з яких мав бути вручений водієві;

- файли відеозапису є неналежними доказами, оскільки не були підписані електронним цифровим підписом;

- ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції мали залучити представника Військової служби правопорядку;

- ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортного засобу.

На підставі цього просить задовольнити його апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки апеляційному суду не повідомив, однак участь в апеляційному розгляді приймає його захисник адвокат Главацький Ю.А., який просив провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 , за участі його представника.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Главацький Ю.А.підтримав доводи апеляційної скарги, та просив її задовольнити.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Мотивуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції у постанові послався на наступні докази:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 364056від 17.06.2025 року, складеним відносно ОСОБА_1 відповідно до якого, 17.06.2025р. о 00 год. 44хв. по вул. Жоліо Кюрі, 24А в м. Одесі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda C-RV», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «ДРАГЕР», результат позитивний 0,78% проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. Відмова зафіксована на портативний відеореєстратор;

- результатом тесту за допомогою приладу «DRAGER», згідно якого, тестом від 17.06.2025 року встановлено вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі становить 0,78 ‰ проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- диском відеозапису, з якого вбачаються обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, зі змісту протоколу серії ЕПР1 № 364056від 17.06.2025 року, вбачається, що він складений відносно ОСОБА_1 за те що, останній, 17.06.2025р. о 00 год. 44хв. по вул. Жоліо Кюрі, 24А в м. Одесі, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Honda C-RV», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «ДРАГЕР», результат позитивний 0,78% проміле, чим порушив п.2.9.а «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП;

Під час складання протоколу проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху».

ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП був присутній, йому роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст.277 КУпАП, про що зроблено відмітка.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 364056від 17.06.2025 року ОСОБА_1 власноручно підписав, тобто фактично погодившись із його змістом, зауважень та застережень в протоколі не вказав, незгоди з результатом тесту на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано.

Крім того, на місці зупинки, під час складання протоколу ОСОБА_1 надавав пояснення по суті порушення, зокремазазначав, що напередодні вживав алкоголь.

Після проходження тесту газоаналізатором «DRAGER ALCOTEST» з результатом 0,78‰ проміле, з результатом погодився, в медичний заклад їхати відмовився.

З огляду на вказане апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги що працівниками поліції не було ознайомлено ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 з результатом погодився і в медичний заклад їхати відмовився.

Долучені до матеріалів справи відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 17.06.2025. Зокрема, відеозапис розпочинається з моменту переслідування транспортного засобу, за кермом якого перебував, як згодом було встановлено ОСОБА_1 , який рухався під час дії комендантської години. Після зупинки транспортного засобу, зафіксовано як поліцейський повідомив водієві про підозру перебування його у стані алкогольного сп`яніння, наголосивши ознаки такого сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота), на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу водій погодився та в подальшому пройшов тест на газоаналізаторі. Після цього, поліцейським роз`яснені права водію та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, дослідженими під час апеляційного розгляду, які дають підстави визнати докази належними та допустимими та такими, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Що стосується посилань захисника на неповноту долучених поліцейськими до протоколу відеозаписів, апеляційний суд зауважує на безпідставності такого висновку з огляду на наступні положення законодавства.

Дійсно, відповідно до п. 5 Розділу II згаданої Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Водночас, зі змісту ч. 2 ст. 266 КУпАП та п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 вбачається, що технічні засоби відеозапису застосовуються поліцейськими під час проведення огляду осіб.

Системний аналіз вищевказаних положень законодавства свідчить про те, що технічні засоби відеозапису застосовуються співробітниками поліції безпосередньо під час проведення огляду особи на виявлення стану алкогольного сп`яніння, тобто не є обов`язковим фіксування поліцейським виконання всіх службових обов`язків.

Так, наявний в матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери співробітника поліції фіксує всю процедуру проходження огляду за допомогою газоаналізатору та складення протоколу про адміністративне правопорушення, включаючи факт порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та проходження відповідного огляду за допомогою газоаналізатору, а тому відсутні підстави стверджувати, що відеозапис не відповідає визначеним законом вимогам.

Апеляційний суд також не вбачає в діях поліцейських інших порушень норм та приписів чинного законодавства під час складення протоколу, в тому числі і тих, на які посилається сторона захисту в обґрунтування своєї позиції щодо некоректної та неупередженої поведінки поліцейський, оскільки такі доводи не підтверджені належним та допустимими доказами, в той час як відеозапис події навпаки свідчить про правомірну поведінку поліцейських та належне і професійне виконання ними своїх обов`язків.

Доводи апелянта про відсутність причини зупинки не впливають на правильність висновків щодо наявності складу адміністративного правопорушення. Слід зазначити, що з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п.2.5 ПДР України. Матеріали справи не містять даних про оскарження у встановленому порядку дій працівників поліції.

Тим більше, як вбачається з відеозапису, водій ОСОБА_1 рухався під час дії комендантської години.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що відсутність електронного цифрового підпису на файлах відеофіксації огляду на стан алкогольного сп`яніння тягне за собою недопустимість цього доказу, оскільки відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Один і той же електронний документ /відеозапис/ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали, відрізняються один від одного тільки часом та датою їх створення.

Записаний на оптичний диск носій інформації, електронний файл у вигляді відеозапису, є оригіналом /відображенням/ електронного документу, який не потребує додаткового завірення електронним підписом, з огляду на це поліцейські діяли відповідно до Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису» та будь-яких порушень не допустили.

Щодо тверджень сторони захисту, про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому за приписами ст. 266-1 КУпАП міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП, слід зазначити наступне.

Відповідальність водія за керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначене адміністративне правопорушення відноситься до адміністративних правопорушень на транспорті у сфері безпеки дорожнього руху. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом. Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачений саме ст. 266 КУпАП і такого порядку поліцейський дотримався.

Відповідно до ч. 3 ст.266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Таким чином, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст.266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП.

Отже, в даному випадку ОСОБА_1 , як суб`єкт правопорушення є водієм, а тому огляд на стан сп`яніння вірно проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Натомість факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.

Доводи апелянта відносно того, що працівники поліції всупереч приписів КУпАП не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортного засобу є обґрунтованими, водночас не спростовують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Отже, дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано застосував стягнення у вигляді штрафу та позбавлення права керувати транспортними засобами, адже воно, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Главацького Ю.А. залишити без задоволення.

Постанову Пересипського районного суду м. Одеси від 28.11.2025, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець