П О С Т А Н О В А

іменем України

15 січня 2026 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Дев`ятко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

05 жовтня 2025 року, близько 00 год. 50 хв., ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «SKODA», номерний знак НОМЕР_1 , дорогою Набережна-Рибальською та просп. Володимира Івасюка з ознаками алкогольного сп`яніння. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому Законом порядку, відмовився, що було зафіксовано технічним засобом відеозапису (нагрудні камери патрульного поліцейського № 473779, 473871).

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 05 жовтня 2025 року, близько 00 год. 50 хв., дорогою Набережна-Рибальською та просп. Володимира Івасюка, його зупинили працівники поліції, які в подальшому запідозрили ОСОБА_1 у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд у лікаря. Він спочатку погодився, однак пізніше відмовився.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Михайлов А.Л. у судовому засіданні пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки після відмови особи від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу її не було направлено до закладу охорони здоров`я, відповідне направлення не оформлювалося та не вручалося.

Захисник Михайлов А.Л. також зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності ознак сп`яніння та факту ухилення від проходження огляду, як того вимагають норми ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції. Окрім цього, захисник наголошував, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому огляд на стан сп`яніння мав проводитися відповідно до спеціальної норми - ст. 266-1 КУпАП уповноваженою посадовою особою, а не працівником поліції.

За наведених обставин захисник Михайлов А.Л. просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується:

- даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 473887, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 був ознайомлений із його змістом, що зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського;

- відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому Законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Суд не погоджується з позицією сторони захисту та вважає її доводи безпідставними з огляду на таке.

Із відеозапису, долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не лише на місці зупинки транспортного засобу( відеозапис DVD-диск на 15 год 49 хв. та 18 год 20 хв.), а й у закладі охорони здоров`я (КНП «Соціотерапія»), про що останнього було належним чином повідомлено. Від проходження огляду у зазначеному закладі ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відео (відеозапис DVD-диск на 18 год 26 хв.)

Посилання захисту на те, що направлення на медичний огляд не оформлювалося або не вручалося, суд вважає такими, що не спростовують встановлений факт відмови особи від проходження огляду в закладі охорони здоров`я, оскільки з відеозапису чітко вбачається усвідомлена відмова ОСОБА_1 від проходження огляду.

Також суд не приймає доводи захисника Михайлова А.Л. щодо відсутності ознак сп`яніння, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП сам факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, незалежно від наявності чи відсутності таких ознак.

Доводи сторони захисту про неможливість проведення огляду працівниками поліції з огляду на статус ОСОБА_1 як військовослужбовця суд також відхиляє, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом як водій, а не перебував при виконанні обов`язків військової служби, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення ст. 266 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи захисту не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються сукупністю досліджених доказів у справі.

Крім того, під час дослідження відеозапису, судом не становлено будь-яких порушень поліцейськими Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та вимог ст. 266 КпАП України.

На підставі викладеного, суд вважає необґрунтованими вищевказані посилання.

Відповідно до ст. 33 КпАП України суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують відповідальність правопорушника, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції інкримінованої статті КпАП України з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 130 КпАП України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя В.В. Дев`ятко