Справа№464/7785/25
пр. № 3/464/109/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Рейман В.С.,

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

захисника Конюшка Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Львові матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тим самим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_1 31.10.2025 о 01.15 год. на вул. Зелена, 251 у м. Львові керувала транспортним засобом марки «Ford», р.н. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовилась, чим порушила п. 2.5 Правил дорожнього руху.

08.01.2026 до суду надійшло клопотання захисника Конюшка Д.Б. про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 жодним чином не відмовлялась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Як вбачається з відеозапису події, остання пробувала такий пройти близько 10 разів. Працівники поліції не зазначили всі інструкції та стандарти роботи приладу «Драгер» водію, проте, отримавши негативний результат, повідомили останню, що вона робить щось не так. Зауважує, що огляд на стан сп`яніння у медичному закладі проводиться у випадку відмови водія пройти такий на місці або ж у разі незгоди із результатом, проте ОСОБА_1 не відмовлялась проходити огляд на місці події, а також не висловлювала незгоду з отриманим результатом, відтак вимога працівників поліції пройти огляд у медичному закладі є незаконною. Між тим, водій не відмовилась і від проходження огляду у медичному закладі, однак працівники поліції в грубій формі їй відмовив. Крім того, працівниками поліції не повідомлено водію ані ознак алкогольного сп`яніння, ані роз`яснено відповідальності за відмову від проходження огляду. Надане працівниками поліції відео з нагрудним камер, всупереч Наказу ДПП від 24.11.2015 №14/1 та Інструкції №100 від 03.02.20161, не є безперервним. Враховуючи наведене та те, що огляд особи на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, захисник вважає, що його результат та відповідно протокол про адміністративне правопорушення є недійсними, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнала, надала пояснення про те, що 31.10.2025 керувала транспортним засобом марки «Ford», р.н. НОМЕР_2 , який належить її чоловіку ОСОБА_2 , оскільки забирала останнього із закладу відпочинку. О 01.15 год. на вул. Зелена, 251 у м. Львові була зупинена працівниками поліції через порушення комендантської години. В ході розмови, працівники поліції відчувши запах алкоголю із салону запропонували їй пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів. Зауважила, що під час поїздки між нею та ОСОБА_2 виник конфлікт, в ході якого вона дуже нервувала, відтак тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, є результатом її емоційного стану після сварки, однак від проходження огляду не відмовилась. Разом з тим, пристрій, з використанням якого здійснювався огляд, не показував жодного результату, хоча вона неодноразово намагалась видихати повітря в достатній кількості. Після чого, працівники поліції запропонували пройти їй огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, від чого також не відмовлялась, проте пояснила поліцейським, що перед цим їй необхідно підзарядити телефон. Працівники поліції погодились щоб вона зарядила телефон у своєму автомобілі, а в цей час склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, не надавши їй можливості проїхати до медичного закладу. Наголосила, що в стані алкогольного сп`яніння не перебувала, від проходження огляду жодним чином не відмовлялась, однак можливість його проходження не була забезпечена працівниками поліції належним чином. Просить закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суддя встановила наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі, зокрема, відмови особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З цього слідує, що диспозиція вказаної норми є бланкетною, оскільки називає склад правопорушення, але для визначення його ознак відсилає до норм іншої галузі права або нормативних (підзаконних) актів правил, положень, інструкцій.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулюються та визначаються положеннями Закону України «Про дорожній рух» (ст. 1 Закону).

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Одночасно, статтею 2 Закону України «Про дорожній рух» закріплено, що законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Положеннями ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (далі Закон) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

З цього слідує, що ОСОБА_1 31.10.2025 о 01.15 год. на вул. Зелена, 251 у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «Ford», р.н. НОМЕР_2 , була водієм, тобто учасником дорожнього руху, а тому на неї, в частині прав та обов`язків, поширюється дія вказаного закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.

Наказом начальника Львівської обласної військової адміністрації №1/22 від 25.02.2022 на території Львівської області запроваджено комендантську годину

Порядок заборони перебування цивільних на вулицях у визначений час без спецперепусток, встановлення блокпостів, режим світломаскування (затемнення), перевірки документів патрулями, а також право затримувати порушників та оглядати транспорт визначено Порядком здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2020 р. № 573 передбачає.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до п. п. 2, 3 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

З цього слідує, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, як учасники дорожнього руху, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування за допомогою транспортних засобів з явними ознаками сп`яніння.

При цьому п. 6 Розділу І передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі спеціальні технічні засоби).

На з`ясування обставин адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП судом досліджено наступні докази:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №498878 від 31.10.2025, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 31.10.2025, згідно з яким ОСОБА_1 направляється на огляд у КНП ЛОР ЛОМЦП та ТУ у зв`язку із виявленими у неї ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Відомості про проходження огляду та його результати відсутні;

-Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку із виявленими у неї ознаками сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду, підписання акту відмовилась;

-відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксована обставини події, що мала місце 31.10.2025 о 01.15 год. на вул. Зелена, 151 у м. Львові;

-за клопотанням сторони захисту допитано свідка ОСОБА_2 , котрий пояснив, що ОСОБА_1 є його дівчиною та 31.10.2025 виявила бажання забрати його додому на його автомобілі із закладу відпочинку, де він вживав алкогольні напої, маючи побоювання, що він може сісти за кермо у стані алкогольного сп`яніння. Під час керування автомобілем, між ними виникла розмова, яку можна вважати емоційною. В подальшому їх було зупинено працівниками поліції, котрі звернули увагу на їх пересування автомобілем в комендантську годину та запропонували ОСОБА_3 пройти огляд на стан сп`яніння, на що остання погодилася. ОСОБА_1 неодноразово вчиняла дії на проходження огляду на стан сп`яніння на місці, однак прилад ймовірно не працював, оскільки не показував жодного результату, після чого їй було запропоновано проїхати в медичний заклад, на що остання також погодилася. Мав намір супроводжувати ОСОБА_1 , у зв`язку із чим викликав службу таксі. Однак, як тільки прибув автомобіль таксі, працівники поліції вже склали протокол. Звернув увагу, що ОСОБА_1 з ним у відпочинковому закладі не була, там алкогольні напої не вживала, чи вживала такі до цього йому не відомо. Повідомив, що працівники поліції, після того як запропонували ОСОБА_1 поїхати у медичний заклад, не пропонували їй пройти до службового автомобіля, у зв`язку із чим остання не виходила із водійського сидіння автомобіля.

З урахуванням викладеного, суддя встановила, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена матеріалами справи, оскільки докази, як окремо, так і в сукупності, доводять її вину, зокрема, що остання 31.10.2025 о 01.15 год. на вул. Зелена, 251 у м. Львові керувала транспортним засобом марки «Ford», р.н. НОМЕР_2 , та відмовилася від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Будь-яких доказів, які б спростовували зібрані в ході судового розгляду фактичні дані, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисником, не надано.

Разом з тим, суддя, при вивченні доводів сторони захисту, викладених у клопотанні про закриття провадження у справі, вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, на переконання сторони захисту, ОСОБА_1 на місці не відмовлялася проходити огляд на стан сп`яніння, неодноразово його проходила, однак прилад не надавав результатів, не заявляла про незгоду від проходження огляду, у зв`язку із чим були відсутні підстави для проведення огляду в медичному закладі.

При цьому, суд погоджується із тим, що ОСОБА_1 на місці зупинки автомобіля не висловлювала заперечень щодо проходження огляду на стан сп`яніння, здійснювала неодноразові спроби, однак прилад будь-яких результатів не фіксував.

У зв`язку із цим, суддя вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до п.5 Р.ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Як вбачається із матеріалів відеофіксації, працівником поліції вказані вимоги виконано, ОСОБА_1 пред`явлено для ознайомлення документи щодо відповідності та перевірки вимірювальної техніки, неодноразово проінформовано останню про порядок застосування спеціального технічного засобу, а також продемонстровано яким чином проводиться огляд (Диск 1, кліп3, час 2:06). Крім того, впродовж усіх спроб огляду, працівник поліції вказував на очевидні помилки ОСОБА_1 проходження огляду, які перешкоджають технічному засобу отримати взірець повітря для його перевірки. Зазначене свідчить про те, що технічний прилад не міг показати результат огляду, у зв`язку із порушенням останньою порядку його застосування. При цьому, суд визнає такі порушення свідомими, оскільки, не зважаючи на зауваження правоохоронця, ОСОБА_1 продовжувала повторювати аналогічні дії.

Таким чином, твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не висловлювала незгоду щодо проходження огляду на стан сп`яніння, а тому не відмовлялася, суд оцінює критично, оскільки відмовою від проходження огляду вважається не лише пряма заява водія, а також визнається будь-яка дія чи бездіяльність, що перешкоджає встановленню стану сп`яніння водія, така як ухилення від виконання вимог, імітація невміння правильно дихати в трубку алкотестера, багаторазові безрезультатні спроби, тощо.

Як вбачається із відеоматеріалів, технічний прилад жодних результатів не показав і, так як свідчать зауваження працівника поліції, не міг показати, через порушення порядку його застосування.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту з приводу відсутності підстав для її огляду у медичному закладі через відсутність висловлених нею заперечень щодо результатів огляду.

Зокрема, як вказано вище, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ст. 266 КУпАП).

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 впродовж тривалого часу, зокрема більше години, намагалася пройти огляд за допомогою технічного засобу на місці, ігноруючи неодноразові настанови та чіткі зауваження працівника поліції щодо порядку його застосування, така поведінка останньої була розцінена поліцейським як пасивна, що перешкоджала встановленню стану сп`яніння водія, тобто визнана відмовою, що стало підставою для висловлення пропозиції про проведення огляду в медичному закладі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що з відеоматеріалів вбачається, що працівник поліції роз`яснював та попереджав, які діяння водія можуть свідчити про відмову від проходження огляду, і яка поведінка ОСОБА_1 свідчить про пасивність та може мати наслідком визнання її відмовою.

Крім того, необґрунтованими є доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не відмовлялася від огляду у медичному закладі, підтверджуючи такі показами останньої та свідка.

Так, судом встановлено, що дійсно остання не висловлювала категоричної відмови, однак впродовж тривалого часу не вчиняла жодних дій для виконання законних вимог працівників поліції перейти до службового автомобіля, звертаючи увагу на необхідність зарядження телефону, очікування автомобіля таксі, що свідчить про свідому затримку часу без вагомих причин, оскільки усі умови проїзду до медичного закладу їй були озвучені неодноразово.

Згідно з п. 9 Р.ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У зв`язку із цим, свідома затримка часу без вагомих причин водієм свідчить про відмову від проходження огляду в медичному закладі.

При цьому, не відповідають фактичним обставинам покази ОСОБА_1 та свідка про те, що працівники поліції запропонувавши останній проїхати в медичний заклад та, отримавши її згоду, відразу приступили до складення протоколу про адміністративне правопорушення, та такі спростовуються матеріалами відеофіксації.

Зокрема, як встановлено суддею із протоколу про адміністративне правопорушення та віодематеріалів, автомобіль, яким керувала ОСОБА_1 , зупинено о 1:15 год, о 02:28 год. працівником поліції визнано поведінку ОСОБА_1 пасивною, вкотре оголошено про наявні ознаки стану сп`яніння та розпочато справу про адміністративне правопорушення, роз`яснено останній права та обов`язки, реалізовано права такої на дачу пояснень, і лише о 02:59 год. складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, аналізуючи диспозицію ч. 1 ст. 130, ст. 266 КУпАП, суддя вважає за необхідне звернути увагу на те, що відмова від проходження огляду на місці не є остаточною, якщо водій погоджується на огляд у медичному закладі.

Разом з тим, зважаючи на поведінку ОСОБА_1 після вжиття працівниками поліції заходів, передбачених Інструкцією для проведення огляду на стан сп`яніння, суддя вважає дії останніх достатніми для надання можливості особі для проходження огляду на стан сп`яніння, котрі остання не використала в межах часу, встановленого законодавцем, а тому протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням процедури, визначеної законом.

У справі Проніна проти України (№63566/00 від 18 липня 2006 року) Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, суддя бере до уваги сукупність обставин, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване адміністративне правопорушення було вчинено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, і вина її доведена поза розумним сумнівом на підставі наявних належних, допустимих та достатніх доказів, які узгоджуються між собою, а невизнання ОСОБА_1 вини суддя оцінює критично, як спосіб захисту, та як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («OHalloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29 червня 2007 року постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Зважаючи на наведене, приходжу до висновку, що факт відмови ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є доведеним, її дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відтак остання підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.

Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При призначенні адміністративного стягнення суддя враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь її вини та вважає за необхідне призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Таке стягнення за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Окрім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Підстав, визначених ст. 5 Закону України «Про судовий збір», щодо звільнення від сплати судового збору суддею не встановлено, таким чином з ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 665,60 грн.

На підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, суддя,

постановив:

у задоволенні клопотання захисника Конюшка Дениса Борисовича про закриття провадження у справі відмовити.

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок судового збору.

Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв.обл./Львів.обл/21081300; код отримувача(КОД ЗА ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0013001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (КОД ЗА ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Повне судове рішення складено 03 березня 2026 року.

Суддя Сабара Л.В.