Справа № 755/1966/26
Провадження №: 3/755/1068/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2026 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП,

установив:

Суддею визнано доведеним, що ОСОБА_1 17.12.2025 року о 13 годині 31 хвилин в м. Києві, на перехресті Харківське шосе-пр. Миру, керуючи транспортним засобом марки «Renault Master», н.з. НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався по пр. Л. Каденюка на дозволений зелений сигнал світлофора. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а також була травмована пасажир транспортного засобу марки «Volkswagen» ОСОБА_3 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 8.7.3.е Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Жодних клопотань чи пояснень щодо складеного протоколу від ОСОБА_1 до суду не надходило.

Згідно вимог ст. 268 КУпАП - неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не перешкоджає розгляду справи за суттю у його відсутність.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», зазначено, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Також, в своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин вважаю за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як наголошується в ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що також доводиться зібраними у справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 577725 від 28.01.2026 року; протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 17.12.2025 року; схемою дорожньо-транспортної пригоди від 17.12.2025 року; письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 від 17.12.2025 року, де зазначено, що він рухався у напрямку пр. Соборності на зелений сигнал світлофора, тоді як зі сторони Харківського шосе в напрямку пр. Миру рухався транспортний засіб марки «Renault Master»; поясненнями водія ОСОБА_1 від 17.12.2025, де вказано про те, що він рухався по Дарницькій площі зі сторони Харківського шосе в напрямку Дарницького бульвару, проїжджаючи перехрестя з увімкненими синіми маячками, транспортні засоби зупинились, однак в подальшому відчув удар в правий бік та автомобіль перекинувся; випискою № 24155 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», де зазначено, що в період з 17.12.2025 по 18.12.2025 на стаціонарному лікуванні перебувала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій та садна м`яких тканин голови, забій м`яких тканин лівого колінного суглобу; висновками газоаналізатора «Alkotest drager 6820» № 5626 та № 5628 від 17.12.2025, згідно яких у водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено; відеозаписом з камер відеоспостереження, де зафіксовано, що транспортний засіб марки «Renault Master», з увімкненими маячками здійснював проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, не зменшуючи швидкості руху та не врахував рух транспортного засобу марки «Volkswagen», який рухався на дозволений (зелений) сигнал світлофора в напрямку пр. Соборності.

Відповідно до довідки старшого слідчого СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Кожаненка Д. під час проведення перевірки по факту ДТП, яке сталось в м. Києві на перехресті Харківського шосе - пр. Миру, 17.12.2025 року, ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, виявлено не було.

Суддею при винесенні постанови враховуються також положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до загальних положень ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 3.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Згідно пункту 3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжувальних них транспортних засобів).

У розумінні пункту 3.2 ПДР України спеціальні світлові сигнальні пристрої на оперативних транспортних засобах вмикаються у разі виконання водіями таких транспортних засобів невідкладних службових завдань, у результаті яких можуть виникнути ситуації, що вимагають відхилення від вимог розмітки, знаків або правил проїзду перехресть, у таких ситуаціях водії оперативних транспортних засобів зобов`язані переконатися в безпечності виконуваного ними маневру.

Отже, водію оперативного транспортного засобу при виконанні невідкладного службового завдання в силу положень пункту 3.1 ПДР України надано право відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10-18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху; відповідно, на водіїв інших транспортних засобів, для яких наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом створює перешкоду для руху, положеннями пункту 3.2 ПДР України покладається обов`язок дати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.

Однак, матеріали справи не містять даних про те, що водій ОСОБА_1 перебував при виконанні невідкладного службового завдання. Крім того, водій транспортного засобу «Renault Master», не переконався у безпеці свого маневру перетину перехрестя, не виконавши вимоги п. 8.7.3.е ПДР України, внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Стаття 33 КУпАП передбачає, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, враховуючи викладене, суддя вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи обставини правопорушення, докази наявні у матеріалах справи, суддя дійшов до висновку про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в межах санкцій ст. 124 КУпАП.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі ставки, визначеної п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на те, що ОСОБА_1 являється є військовослужбовцем, судовий збір стягненню з нього не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 24, 30, 124, 283, 284 КУпАП, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Роз`яснити, що в разі не сплати штрафу в строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя М. Сазонова