ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/737/26 Справа № 213/85/26 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М.,

при секретарі судового засідання Примак Н.М.,

за участю захисника адвоката Карнауха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката Карнауха І.О., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір,-

в с т а н о в и л а :

постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 20.12.2025 року о 12:50 год. за адресою: м. Кривий Ріг, Інгулецький район, проспект Південний, 1, керував транспортним засобом Mazda 3, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, звужені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість. Від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Фіксація порушення проводилась на портативний відеореєстратор Motorola VB400 (475250, 767424), факт руху зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Yi Smart Dash.

Крім того, 29.12.2025 року о 09:40 год. за адресою: м. Кривий Ріг, Інгулецький район, вул. Миколи Міхновського, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 3, н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на встановлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбаченавідповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Фіксація правопорушення здійснювалася за допомогою нагрудної камери (БК 475223, 477427).

На зазначену постанову захисник адвокат Карнаух І.О., діючий в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку зазначає, що захисник Карнаух І.О. ознайомився з матеріалами справи лише 21.01.2026 року та вказує на відсутність повноцінного електропостачання, збої в роботі інтернету, через які виникли складнощі у підготовці апеляційної скарги.

Вивчивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

На підставі викладеного вважаю за можливе визнати причину незначного пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2026 року.

У апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та провадження закрити за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. У доповненні до апеляційної скарги захисник змінив вимоги та просить задовольнити клопотання командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 і на підставі ч. 1 ст. 21 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та передати матеріали на розгляд колективу офіцерів військової частини НОМЕР_2 для застосування заходів громадського впливу. На підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП справу про адміністративне правопорушення закрити.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремий штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), яка дислокується в АДРЕСА_2 . Має інвалідність внаслідок отриманих бойових поранень. За місцем служби характеризується позитивно. Під час зупинки працівниками поліції перебував на військовій службі та виконував покладені на нього завдання. Ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені в протоколі, викликані багаторазовими травмами та пораненнями і проходженням лікування, а сам стан наркотичного чи будь-якого іншого сп`яніння спростовується висновком щодо результатів медичного огляду від 29.12.2025 року.

Зауважує, що як у судовому засіданні, так і під час апеляційного перегляду особа, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності, свою вину не заперечує, щиро кається, усвідомлюючи суспільну небезпеку.

Звертає увагу на те, що позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить виконання покладених на нього військовою службою завдань.

ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КУпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвеції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі «Смірнова проти України»).

Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та за участю його захисника Карнауха І.О.

Заслухавши захисника адвоката Карнауха І.О., який підтримав доводи, зазначені в апеляційній скарзі, вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи захисту, викладені ним у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тих, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також тих, що працюють в автоматичному режимі й використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним двох адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом апеляційної інстанції не перевіряється, оскільки судове рішення оскаржується лише в межах застосованого адміністративного стягнення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до передачі ОСОБА_1 на поруки, внаслідок чого провадження підлягає закриттю.

Проте наведена захисником низка обставин не може бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Так, відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За позицією апеляційного суду при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами вимоги закону судом першої інстанції були дотримані повною мірою.

Апеляційний суд звертає увагу, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Будь-яких альтернативних видів стягнення санкція вказаної статті не передбачає. Вочевидь таке стягнення свідчить про підвищену суспільну небезпеку діяння, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Позбавлення права керування транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 24 КУпАП, а тому особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як особою, яка притягнута до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, з дотриманням засад справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Накладене місцевим судом на ОСОБА_1 стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховання та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Посилання на те, що позбавлення права керування транспортними засобами унеможливить виконання покладених військовою службою завдань, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ОСОБА_1 вчинено два адміністративних правопорушення саме під час керування ним транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку, а необхідність керування ним транспортним засобом для виконання службових обов`язків не була стримуючим фактором для вчинення адміністративних правопорушень.

Адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, належить до тих правопорушень, які за своїм характером є грубими суспільно небезпечними проступками у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та становлять небезпеку як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху. Характер вказаного правопорушення має підвищену суспільну небезпеку порівняно з іншими правопорушеннями, встановленими цим Кодексом. Безпідставне звільнення або часткове звільнення правопорушників від відповідальності має вкрай негативні наслідки. Розгляд вказаної категорії справ є суспільно значущим та має значний суспільний інтерес.

Ця категорія адміністративних правопорушень вчиняється водіями лише умисно, що відноситься до грубих порушень, а водій не може не усвідомлювати загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки. Керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є одним із найбільш тяжких порушень у сфері безпеки дорожнього руху. Така тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, якої завдає вказане діяння. Водій у стані сп`яніння становить загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також для самого себе та майна третіх осіб.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортним засобом є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортним засобом та їздити на ньому, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Щодо клопотання військовослужбовців військової частини про взяття на поруки ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає, що норму ст. 21 КУпАП про передачу матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу виключено з Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі Закону України № 2657-IX від 06.10.2022 року.

У зв`язку з тим, що КУпАП не передбачає такого виду стягнення та апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії закону і призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено санкцією відповідної статті, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Підстави для зміни постанови судді місцевого суду щодо ОСОБА_1 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання захисника адвоката Карнауха І.О., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника адвоката Карнауха І.О., діючого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 січня 2026 року, стосовно ОСОБА_1 , визнаного винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА