П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К., за участі представника особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 - Лещинець Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, матеріали старшого інспектора прикордонної служби групи адміністративно-юрисдикційної діяльності ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 204-1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №000382Е від 12.01.2026 року вбачається, що 12.01.2026 року о 15 год. 50 хв. гр. ОСОБА_1 був виявлений та затриманий на відстані 3000 метрів до державного кордону України на напрямку 260 прикордонного знаку прикордонним нарядом «Контрольний пост» за спробу незаконного перетину ДКУ в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, чим порушив вимоги ст.ст. 9, 12 ЗУ «Про Державний кордон України».

12.01.2026 року відносно ОСОБА_1 запроваджено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-1 КпАП України спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Гр. ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлявся.

Представник особи відносно якої складено протокол ОСОБА_1 Лещинець Л.В. в судовому засіданні підтримав письмові пояснення, які надіслав до суду, згідно яких зазначив наступне.

Вказав, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 000382Е від 12.01.2026 року ОСОБА_1 не пред`являвся для ознайомлення та підписання, копія протоколу йому не вручалася. Водночас, протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 000382Е від 12.01.2026 року був складений після того, як ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лещинець Л.В. залишили відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону за адресою АДРЕСА_2 у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказав, що як вбачається з тексту пояснень ОСОБА_1 від 12.01.2026 року, у свій вихідний день він разом із товаришем хотів відвідати Невицький замок, що розташований в с. Кам`яниця Ужгородського району Закарпатської області, для чого вони вирішили скористатися автобусним транспортом. В с. Оноківці Ужгородського району автобус зупинили представники Державної прикордонної служби України для перевірки документів пасажирів. В ході такої перевірки документів звинуватили ОСОБА_1 в спробі незаконного перетину державного кордону України. В поясненнях також зазначено, що ОСОБА_1 проживає в місті Ужгороді з 2023 року, є працевлаштованим, що підтверджується довідкою форми ОК-7, що містить дані з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Звертає увагу на те, що жодних доказів наявності умислу на незаконний перетин кордону у ОСОБА_1 відділом прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону не надано. В матеріалах справи не зазначено, що особа мала при собі спорядження, транспорт, або інші засоби, які могли б свідчити про підготовку до незаконного перетину державного кордону.

З посиланням на викладене просив суд провадження у справі №308/1080/26 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_2 , дата видачі: 17.09.2024 р., орган, що видав: 2101, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) за частиною першою статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення закрити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представника особи відносно якої складено протокол - ОСОБА_2 , суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За положеннями ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого до держання законності.

Згідно норми 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частина 1 статті 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Обєктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Морські та річкові невійськові судна і військові кораблі перетинають державний кордон України відповідно до цього Закону, інших актів законодавства, а також правил, що видаються уповноваженими на те державними органами України і публікуються в установленому порядку. Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку. Не є порушеннями правил перетинання державного кордону України вимушене перетинання державного кордону особами, транспортними засобами на суші, заходження іноземних невійськових суден і військових кораблів у територіальне море та внутрішні води України, вимушений вліт повітряних суден та інших літальних апаратів, вчинені в стані крайньої необхідності, а також за інших вимушених обставин. Під час надзвичайних ситуацій, зумовлених великими аваріями, катастрофами і стихійним лихом, аварійно-рятувальні формування перетинають державний кордон України для локалізації та ліквідації таких ситуацій у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до міжнародних договорів України.

Частиною 12 вказаного Закону встановлено, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон України провадиться відповідно до законодавства України і міжнародних договорів України. Відповідно до міжнародних договорів України Кабінетом Міністрів України може бути встановлено спрощений порядок пропуску осіб, транспортних засобів, вантажів через державний кордон України.

Пропуск осіб, які незаконно перетинають державний кордон України з наміром бути визнаними біженцями чи особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, і у яких відсутні документи, що посвідчують особу, або якщо такі документи є фальшивими, здійснюється без таких документів.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути громадянин України, іноземець або особа без громадянства.

Диспозиція даної статті передбачає настання відповідальності за вчинення умисних дій, спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази, які б з достовірністю підтверджували, що перебуваючи на відстані 3000 метрів до державного кордону України, ОСОБА_1 мав намір його перетнути.

Належними доказами не було підтверджено наміру ОСОБА_1 здійснити перетин Державного кордону України поза пунктами пропуску.

Тобто у діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивна та суб`єктивна сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП і доказів протилежного матеріали справи не містять.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні дані про умисність дій ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні було встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення жодним чином не зазначено, якими саме діями правопорушника виразилась незаконна спроба перетину державного кордону і в чому конкретно вона полягала.

Більш того, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили той факт, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП, тобто спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи положення статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення, матеріали у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не є доказами, більш того, мають характер допущення та передбачення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування "поза розумним сумнівом", сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах "Кобець проти України" (п.43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення,всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (постанова ВС № 463/1352/16-а від 08.07.2020).

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в тому що особа вчинила протиправні дії, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву свідчили про умисні дії ОСОБА_1 направлені на спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України .

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надані на розгляд суду не доводять наявність об`єктивної та субєктивної сторони складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст.204-1 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , а тому відповідно до п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі підлягає закриттю.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП України, ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову про адміністративне правопорушення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца