Єдиний унікальний номер 341/256/26
Номер провадження 3/341/61/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Аннишин С.І. розглянув справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП, яка надійшла з відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП в Івано-Франківській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №738322 від 12.02.2026, 11 лютого 2026 року ОСОБА_1 вчинив сімейну сварку, під час якої ображав свою дружину в присутності неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , 2015 року народження, за адресою по АДРЕСА_1 , чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 КУпАП.

18 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Денега Д.М. скерував клопотання про закриття провадження у справі, за змістом якого вважає, що протокол серія ВАД №738322 не містить фактичних даних щодо вчинення насильства відносно ОСОБА_3 . Натомість вважає, що ОСОБА_3 сама спровокувала сварку, яка мала місце 08.02.2026 року і 12.02.2026 року, з огляду на неприязні відносини з своїм чоловіком. В протоколі графа «Потерпілий» вказано ОСОБА_1 . Однак, як вбачається з рапорта працівника ВП №3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 11.02.2026 потерпілою особою значиться саме ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_1 . Також в протоколі не зазначено час, коли саме могло бути вчинено дане правопорушення та свідків конфлікту, які в подальшому надавали пояснення, зокрема тещі. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП просить закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 зазначив, що серйозного конфлікту 11 лютого не було, а між ним та дружиною мала місце звичайна побутова сварка, через те, що він відштовхнув домашнього улюбленця дитини. Чоловік заперечив факт вчинення домашнього насильства та зазначив, що жодних протиправних дій щодо дружини не вчиняв. Також він пояснив, що працівники поліції під час конфлікту на місці події не перебували та спілкувалися з ним 12 лютого 2026 року після звернення дружини.

ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_1 , з чоловіком у них часто виникають сімейні конфлікти. 11 лютого зранку перебувала вдома разом із чоловіком та їхнім неповнолітнім сином. За її словами, син у цей час знаходився на кухні та снідав. Чоловік вийшов з ванної кімнати, після чого ногою відштовхнув кота, який опинився під ногами. Дитина почала плакати. Після цього між подружжям виникла словесна сварка. Чоловік почав кричати на неї, висловлювався у грубій формі та говорив, щоб вона залишила будинок, зазначаючи, що йому буде краще жити без неї. Потім чоловік покинув будинок і більше не повертався. Після цього ОСОБА_3 поїхала в м. Галич, де звернулася до працівників поліції з приводу вчиненого щодо неї домашнього насильства та надала відповідні пояснення. Вважає, що така поведінка батька негативно впливає на їхнього малолітнього сина ОСОБА_4 , внаслідок чого він не відвідує навчальний заклад, змушений звертатися до психолога.

Допитаний в судовому засіданні свідок - ОСОБА_5 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_3 , тобто тещею особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та пояснила що 11 лютого 2026 зранку перебувала у будинку разом із внуком та дочкою. Безпосередньо конфлікту не бачила, оскільки знаходилася в іншій кімнаті. Почувши сварку, вона вийшла з кімнати. ОСОБА_1 збирався йти на роботу та під час сварки висловлювався у бік дружини, зокрема говорив, щоб вона забиралася з дому та що йому буде краще жити без неї. Весь цей конфлікт відбувався при дитині. Після чого зять пішов з дому. Вона ж з дочкою і внуком звернулися до поліції та надала відповідні пояснення.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши учасників провадження та показання свідка, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частиною 1 статті 254 КУпАП при вчиненні адміністративного правопорушення складається протокол. За своїм призначенням адміністративний протокол є процесуальним документом, який з припущенням свідчить про вчинення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, проступку.

Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відповідності до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За статтею 252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частию 1 статті 173-2 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків (реальна ймовірність їх настання) та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено наступні терміни, зокрема:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, насильство в сім`ї, у розумінні ст. 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки таке потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою. Конфлікт - особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією частини 1 статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Таким чином, під домашнім насильством, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №738322 від 12.02.2026, 11 лютого 2026 року ОСОБА_1 вчинив сімейну сварку, під час якої ображав свою дружину в присутності неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , 2015 року народження, за адресою по АДРЕСА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

До протоколу додано працівниками поліції письмові пояснення:

ОСОБА_3 , відповідно до яких, вона повідомила, що її чоловік періодично вчиняє сварки, в ході яких ображає її в присутності сина ОСОБА_4 . Повідомила, що 11.02.2026 року, вранці ОСОБА_1 , в ході сварки виганяв її з сином і тещою з дому, погрожуючи при цьому фізичною розправою. ОСОБА_3 пояснює, що чоловік зовсім не приймає участі у вихованні сина, вживає алкоголь і поводиться агресивно. Внаслідок цих сварок, їх спільний син ОСОБА_4 не відвідує школу та перебуває в стресі;

ОСОБА_5 , яка повідомила, що її зять постійно вчиняє сварки, ображає її, її доньку та внука, і при цьому виганяє їх з дому. Пояснює також, що ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні сина, оскільки постійно на роботі;

ОСОБА_2 , який повідомив, що сварку між матір`ю та батьком почув з своєї кімнати. Так, йому стало відомо, що батько хоче їх усіх вигнати з дому на вулицю.

Разом з тим, суд враховує те, що в протоколі графі протоколу «Потерпілий» вказано ОСОБА_1 . В той же час з рапорта помічника чергового ВП №3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Рибія В.В. від 11.02.2026 потерпілою особою значиться саме ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_1 . Також в протоколі не зазначено час, коли саме могло бути вчинено дане правопорушення та свідків конфлікту, які в подальшому надавали пояснення.

В судовому засіданні встановлено, що безпосередньо на місце події 11 лютого 2026 року працівники полціії не виїжджали, а сам протокол був складений на наступний день 12 лютого 2026 року зі слів ОСОБА_3 .

Окрім того, судом встановлено, що 11 лютого 2026 року, мав місце сімейний конфлікт, який не є вичерпаним. Тож, у даному випадку, відсутні одночасно всі ознаки, якими характеризується насильство, зокрема немає доказів, що свідчать про завдання шкоди психічному чи фізичному здоров`ю ОСОБА_3 .

Слід зазначити те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №738322 від 12.02.2026 не конкретизовано в чому саме насильство полягало і яка шкода заподіяна, хоча це прямо випливає з диспозиції статті 173-2 КУпАП. У даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_3 не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та у матеріалах даної справи.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, у відповідності до положень статті 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, у цьому конкретному випадку між подружжям виник побутовий конфлікт, а тому склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 173-2 КУпАП, не доведений.

За таких обставин, вважаю, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП слід закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищенаведеного, відповідно до частини 1 статті 173-2 КУпАП, керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173-2 КУпАП - закрити зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СуддяСвятослав АННИШИН