Справа №591/4996/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.
Номер провадження 33/816/311/26 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Верещагіна Д.Б. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2025 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 03 травня 2025 року о 02 год. 28 хв. у м. Суми по вул. Харківська, 25, керував т/з Nissan Navara, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки т/з, а також у медичному закладі відмовився. Своїми діями порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Верещагін Д.Б. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2025 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог, апелянт посилається на те, що при розгляді даної справи, суддею була допущена неповнота з`ясування обставин, що вплинуло на правильність прийняття рішення, а викладені в оскаржуваній постанові висновки про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами.

Так, як зазначає апелянт, при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що останній, перебуваючи на посаді штаб сержанта 3 групи планування штабу військової частини НОМЕР_2 , в той день виконував бойове завдання на території Миропільської громади Сумської області, здійснював перевезення військової зброї, боєприпасів та паливно-мастильних матеріалів автомобілем марки Nissan Narava, д.н.з. НОМЕР_3 VAN. Однак, при озвученні такої інформації співробітникам поліції щодо здійснення невідкладного військового завдання і неможливість, у зв`язку з цим, проходження огляду на стан сп`яніння, такі дії ОСОБА_1 ними було розцінено як відмову від проходження такого огляду. Крім того, відразу після зупинення ОСОБА_1 співробітникам поліції було достеменно відомо, що останній є військовослужбовцем Збройних Сил України, але до фіксації вчиненого останнім правопорушення не залучалося Військову Службу правопорядку.

Крім того, апелянт зазначає, що підозра співробітників поліції щодо перебування військовослужбовця ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння спростовується Висновком щодо результатів медичного огляду, проведеного останньому у медичному пункті батальйону військової частини НОМЕР_2 фельдшером ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_1 у стані сп`яніння не перебував, і об`єктивність такого обстеження підтверджується тим, що при його проведенні були присутні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Крім того, як вказує апелянт, з наданих відеозаписів та змісту протоколу серії ЕПР1 №318635А від 03 травня 2025 року не зрозуміло, чи роз`яснювали співробітники поліції ОСОБА_1 обов`язок проходження ним медичного огляду, що передбачено п.2.5 Правил Дорожнього руху, а сама пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння не тягне відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, апелянт вважає, що суть правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, якою визначено, що вина особи повинна бути доведена «поза розумним сумнівом».

В судове засідання призначене на 11 год. 30 хв. 20 лютого 2026 року, особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату не надсилав, а його захисник адвокат Верещагін Д.Б. у поданій заяві просив здійснити апеляційний розгляд без їх участі, з додатковим зазначенням, того, що адміністративний матеріал відносно його підзахисного був складений незаконно.

А тому, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч.1 ст.251, ст.280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Апеляційний суд вважає, що суддею суду першої інстанції вищезазначені вимоги Закону належним чином дотримано не було і доводи апелянта про те, що при вирішенні даної справи, була допущена неповнота з`ясування обставин, що вплинуло на правильність прийняття рішення, є слушними.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. Пояснював, що він військовослужбовець, виконував бойове розпорядження щодо перевезення зброї, боєприпасів та іншого майна ВЧ. У стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, перед початком виконання перевезення проходив відповідний огляд медичної служби, на підтвердження чого надав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого медичним пунктом батальйону ВЧ НОМЕР_2 , згідно якого він пройшов огляд та не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Проте, незважаючи на таку позицію ОСОБА_1 , суддя визнав доведеною наявність у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення з врахуванням складеного відносно останнього протоколу, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого останній відмовився від проходження огляду, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому, також зафіксована відмова від проходження огляду та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складеного адміністративного матеріалу.

При цьому, вказаний відеозапис було проглянуто і апеляційним судом під час підготовки даної справи до апеляційного розгляду, і його даними підтверджується зупинка поліцейськими транспортного засобу, водій якого здійснював рух у комендантську годину під час якої заборонено перебувати на вулицях та в громадських місцях, в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України і діє на даний час. У зв`язку з недотриманням водієм вказаного автомобіля встановлених заборон, поліцейські Національної поліції України, згідно покладених на них обов`язків, зупинили вказаний автомобіль з метою з`ясування у водія обставин, які стали для цього підставою та для перевірки документів. При перевірці документів було встановлено, що вказаним транспортним засобом керував ОСОБА_1 , який є військовим та у якого, під час спілкування, поліцейський виявив ознаки сп`яніння та запропонував пройти огляд як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на місці зупинки транспортного засобу, а погодився пройти такий огляд у лікарні, на що поліцейський повідомив, що за таких обставин йому потрібно буде залишити свій автомобіль, а до медичного закладу його доставлять на службовому автомобілі.

Крім того, даними відеозапису підтверджується те, що з ОСОБА_1 в автомобілі був його командир, який, також, спілкувався з працівниками поліції та зазначив, що можливості чекати, поки останній у лікарні пройде огляд, у них, нажаль, немає, оскільки вони поспішають. Працівник поліції роз`яснив як ОСОБА_1 , так і його командиру, що потрібно приймати рішення водій має пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу чи у лікарні, а якщо ні, то буде зафіксована відмова і складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП протокол, з огляду на підозру, що він перебуває у стані сп`яніння.

ОСОБА_1 пройти такий огляд відмовився, наголошуючи, що не має на це часу, після чого поліцейський повідомив, що за таких обставин, відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який останній підписав з зазначенням, що з інкримінованими йому пунктами не згоден.

При цьому, даним відеозаписом дійсно підтверджується те, що про виконання бойового завдання ні ОСОБА_1 , ні його командир не повідомляли працівникам поліції.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що до письмових пояснень, направлених суду першої інстанції 21 травня 2025 року, ОСОБА_1 було додано Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №186 від 03 квітня 2025 року, виданий медичним пунктом батальйону ВЧ НОМЕР_2 , в якому зазначено, що останній у стані алкогольного сп`яніння не перебуває та супровідний лист на перевезення ОВТ та МТЗ, відправником та одержувачем яких зазначено В/ НОМЕР_4 , вид та номер транспортного засобу - Nissan Navara, д.н.з. НОМЕР_1 , а відповідальним за супроводження зазначений останній. Час відправлення вказано 19 год. 00 хв. 02 травня 2025 року, а час доставки 06 год. 00 хв. 03 травня 2025 року. Пункти здавання (доставки) вантажу н.п. Могриця.

Враховуючи дані зазначеного супровідного листа та складеного протоколу про адміністративне правопорушення, на час зупинки працівниками поліції транспортного засобу Nissan Navara, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , яка відбулась 03 травня 2025 року о 02 год. 28 хв., останній саме це бойове завдання і виконував.

Проте, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя суду першої інстанції надав оцінку лише Висновку лікаря, з вірним зазначенням, що вказаним доказом винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не спростовується, з огляду, зокрема і на те, що складений він був 03 квітня 2025 року, а події, за яких відносно нього було складено протокол, відбувались 03 травня 2025 року, а вищезазначеному супровідному листу оцінки не надав взагалі, що свідчить про те, що законність проведення огляду останнього на стан сп`яніння працівниками поліції залишилась поза увагою.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що ч. 2 ст. 266-1 КУпАП чітко встановлено, що огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Тобто із системного аналізу наведеного законодавства слідує, що Військова служба правопорядку є належним органом по складанню протоколу відносно лише тих військовослужбовців, які безпосередньо в момент вчинення (припинення або виявлення) правопорушення виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що ч 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 травня 1992 року №2232-XII встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1)на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2)на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3)поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4)під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5)під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , на той час, як був зупинений працівниками поліції, здійснював супроводження військового майна АК-74, ДП(Євро50), А-80 ДЗ, А-92 Євро 5 ЕО з 19 год. 00 хв. 02 травня 2025 року по 06 год. 00 хв. 03 травня 2025 року, тобто, виконував обов`язки військової служби, згідно п. 2 ч 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому, за підозри, що останній керує транспортним засобом у стані сп`яніння, його огляд на визначення такого стану мав відбуватись тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП.

У даному випадку, цей установлений законом порядок працівниками поліції дотриманий не був, і останні не були належним суб`єктом складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно військовослужбовця ОСОБА_1 , а тому, вся процедура огляду, яку вони до нього застосували, згідно з приписами ч. 9 ст. 266-1 КУпАП є недійсною, а її результати є недопустимими доказами, оскільки отримані всупереч умовам та порядку, встановлених законом.

Оскільки вищезазначені обставини суддею суду першої інстанції враховано не було, вважати законною та обґрунтованою оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстави відсутні, а тому, вказане судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, на задоволення поданої захисником апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Верещагіна Д.Б. - задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 травня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.