Справа №574/192/25 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.
Номер провадження 33/816/513/26 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі секретаря судового засідання Сіденко К. Л., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Моісеєнка В. В., розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Моісеєнка В. В. на постанову Буринського районного суду Сумської області від 29 серпня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн 60 коп.

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Буринського районного суду Сумської області від 29 серпня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, за те, що 03 березня 2025 року о 00 год. 22 хв. в м. Буринь по вул. Незалежності, ОСОБА_1 повторно протягом року після вчинення порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, керував транспортним засобом "KIA SORENTO", д.н.з. НОМЕР_1 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, та відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Моісеєнко В. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 29 серпня 2025 року, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції визнав доведеним те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, яке проявлялось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння у час, місці та за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не повно з`ясувавши обставини справи, не дослідивши і не надавши належної оцінки наявним у справі доказам, висновки зроблені без об`єктивної та повної оцінки зазначених доказів на предмет їх належності та допустимості, оскільки у період з 02 березня 2025 року по 03 березня 2025 року ОСОБА_1 спиртних напоїв не вживав та транспортним засобом не керував. Що стосується анкетних даних у протоколі, то вони відомі поліцейським, оскільки ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, однак у нього з ними склалися неприязні стосунки, за таких обставин поліцейські безпідставно склали протокол стосовно ОСОБА_1 .

Також захисник зазначає про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаних правопорушень, оскільки останнього поліцейські не зупиняли і факт керування транспортним засобом як водієм не підтверджується жодним доказом, докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відсутні.

Окрім цього, апелянт зазначає, що відеозапис який міститься в матеріалах справи є недопустимим доказом, оскільки на ньому не вбачається ким, коли був виготовлений такий відеозапис і яким технічним пристроєм він записувався, а також не засвідчений електронним цифровим підписом.

Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Моісеєнка В. В., який апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та повторно дослідивши відеозапис та адміністративний протокол, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 260837 від 03 березня 2025 року зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлено наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів;

- постановою Буринського районного суду Сумською області, справа № 574/305/24, провадження № 3/574/160/2024 від 26 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

- рапортом інспектора СРПП ВПД №1 (м. Буринь) старшого лейтенанта поліції Анни Козар від 03 березня 2025 року (а.с. 7,8) відповідно до якого остання доповідає про встановлення у водія ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння;

- долученим до протоколу відеозаписом.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст. 130 КУпАП. Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Щодо тверджень апелянта про те, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним у справі доказам, оскільки ОСОБА_1 у період з 02 березня 2025 року по 03 березня 2025 року спиртних напоїв не вживав та транспортним засобом не керував. Апеляційний суд відхиляє дані доводи тому, що досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, підтверджують факт керування транспортним засобом "KIA SORENTO", д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , на відеозаписі чітко вбачається, як останній зупинився біля працівників поліції, які перебували на чергуванні по вул. Незалежності в м. Буринь, під час спілкування з ОСОБА_1 працівники поліції повідомили останнього про ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або проїхати до медичного закладу, на, що ОСОБА_1 відмовився, поводив себе зухвало, висловлювався нецензурною лайкою в бік поліцейської, після чого працівники поліції повідомили про складання протоколу, однак під час роз`яснення його прав поїхав з місця події. А отже, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, не згода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Слід наголосити, що підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вимога поліцейського про проходження водієм в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, пов`язується лише з наявністю ознак такого сп`яніння у водія, а не з встановленням підстав для зупинки транспортного засобу. За таких обставин, мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР України правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену ст. 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.

Що стосується анкетних даних, які були відомі поліцейським і за таких обставин безпідставно складено протокол стосовно ОСОБА_1 , то апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки згідно відеозапису на якому вбачається, що поліцейським була відома особа водія автомобіля "KIA SORENTO", оскільки останній вже притягувався до адміністративної відповідальності (також особу було перевірено по базі «Армор») та із самого початку поліцейські звертались до нього по імені по батькові, а він не висловлював жодних заперечень, що є цією особою. А отже докази, які містяться в матеріалах справи підтверджують особу, яка керувала транспортним засобом "KIA SORENTO", д.н.з. НОМЕР_1 і що саме це був ОСОБА_1 сумнівів у апеляційного суду не викликає.

Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказів оптичного диску з відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліцейського, є безпідставними з огляду на таке. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення. При цьому, суд зазначає, що долучений до матеріалів справи в якості доказу оптичний диск з відеозаписом із нагрудної камери патрульного поліцейського було виготовлено у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення у справі про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу похідним від інформації, що зберігається на вказаній камері в електронному вигляді у виді файлу. Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, що записані на оптичний диск відеофайли не підписані електронним цифровим підписом відповідної посадової особи. Чинним законодавство не передбачає підписання відеофайлу з нагрудної камери поліцейського електронним цифровим підписом при направлені до суду на розгляд матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на сукупність вищевказаних доказів, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки вони є об`єктивними, відповідають вимогам ст.251 КпАП України, та нічим не спростовані апелянтом.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 29 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Моісеєнка В. В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.