Справа № 456/197/26
Провадження № 3/456/304/2026
ПОСТАНОВА

іменем України

16 березня 2026 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майстра обслуги обслуговування та ремонту спеціальної техніки відділення технічного обслуговування та ремонту ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.172-15 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Військовослужбовець військової частини за призовом під час мобілізації на особливий період, майстер обслуги обслуговування та ремонту спеціальної техніки відділення технічного обслуговування та ремонту ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) солдат ОСОБА_1 не повернувся 21.12.2025 з другої частини щорічної відпустки до місця проходження служби, на телефонні дзвінки не відповідав, за місцем проживання був відсутній. 22.12.2025 солдат ОСОБА_1 повернувся до ВЧ НОМЕР_2 , пояснив своє неприбуття вживанням алкогольних напоїв, тобто був відсутній за місцем служби одну добу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи, зокрема на 10.02.2026, 26.02.2026, 16.03.2026, про причини неявки суд не повідомив, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду, з відміткою «вручено за довіреністю», 12.03.2026 на адресу суду надійшов лист т.в.о командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_2 №823/489/416 від 11.03.2026, згідно з яким солдат ОСОБА_1 просить проводити розгляд справи у його відсутності, оскільки перебуває у відрядженні.

На підставі наведеного, суд вирішив розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ст. 268 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-15 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вчиненого при вищевикладених обставинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії А2847 №41 від 26.12.2026, відповідно до якого військовослужбовець військової частини за призовом під час мобілізації на особливий період, майстер обслуги обслуговування та ремонту спеціальної техніки відділення технічного обслуговування та ремонту ВЧ НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) солдат ОСОБА_1 не повернувся 21.12.2025 з другої частини щорічної відпустки до місця проходження служби, на телефонні дзвінки не відповідав, за місцем проживання був відсутній. 22.12.2025 солдат ОСОБА_1 повернувся до ВЧ НОМЕР_2 , пояснив своє неприбуття вживанням алкогольних напоїв, тобто був відсутній за місцем служби одну добу, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-15 КУпАП /а.с.1-3/;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 23.12.2025, згідно з якими 21.12.2025 о 08:00 год. нею було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , який повинен був повернутися з відпустки. Про цю подію вона доповіла головному сержанту ОСОБА_4 . Солдат ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав /а.с.5/;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 23.12.2025, згідно з якими він не повернувся 21.12.2025 з другої частини щорічної відпустки до місця проходження служби, на телефонні дзвінки не відповідав. 22.12.2025 повернувся до ВЧ НОМЕР_2 , пояснив своє неприбуття вживанням алкогольних напоїв /а.с.6/;

- письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 23.12.2025, згідно з якими 21.12.2025 о 08:00 год. ОСОБА_3 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_1 , який повинен був повернутися з відпустки. Про цю подію йому доповіла ОСОБА_3 . Солдат ОСОБА_1 на телефонні дзвінки не відповідав /а.с.7/;

- витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №466 від 22.12.2025, згідно з яким солдата ОСОБА_1 майстра обслуги обслуговування та ремонту спеціальної техніки відділення технічного обслуговування ВЧ НОМЕР_1 вважати таким, що 22.12.2025 повернувся в розташування ВЧ НОМЕР_2 /а.с.9/;

- витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №450 від 06.12.2025, згідно з яким солдата ОСОБА_1 майстра обслуги обслуговування та ремонту спеціальної техніки відділення технічного обслуговування ВЧ НОМЕР_1 вважати таким, що вибув у щорічну основну відпустку з 06.12.2025 по 20.12.2025 /а.с.10/.

- витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №465 від 21.12.2025, згідно з яким солдата ОСОБА_1 майстра обслуги обслуговування та ремонту спеціальної техніки відділення технічного обслуговування ВЧ НОМЕР_1 , який знаходився у другій частині щорічної основної відпустки, вважати таким, що 21.12.2025 не прибув до ВЧ НОМЕР_2 /а.с.11/;

- витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №431 від 30.12.2024, згідно з яким солдата ОСОБА_1 призначити на посаду майстра обслуги обслуговування та ремонту спеціальної техніки відділення технічного обслуговування ВЧ НОМЕР_1 /а.с.12/.

З диспозиції ч. 2 ст. 172-15 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ст. 17, 65 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до п.1 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), а також на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 26 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п.2 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до п.3 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Відповідно до статті 12 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Відповідно до статті 37 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командиру (начальнику), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено воєнний стан.

Згідно абзацу 5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежної та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в України, або в окремих її місцевостях або охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

З врахування характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, який вину визнав, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід також стягнути судовий збір у сумі 665,60 грн.

Керуючись ст.284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП, й накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 /шістсот шістдесят п`ять/ грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Cуддя В. Л. Бучківська