Справа № 583/1090/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 березня 2026 року року Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Савєльєва А.І. розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 15.10.2010 Охтирським МВС УМВС України в Сумській області, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 160 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

25.02.2026 о 11:12 год. поблизу будинку № 36 біля магазину «Бджілка» по вул. Батюка в м. Охтирка Сумської області ОСОБА_1 здійснювала торгівлю м`ясом в кількості 7 кг в місці, де це заборонено законом, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлена належним чином про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином у спосіб оформлення телефонограми за номером, що зазначений у протоколі, підписаному вказаною особою, також на її адресу направлено судову повістку.

Такий спосіб узгоджується із правовою позицією ККС ВС у постанові від 23.01.2025 р. по справі № 591/4693/15 щодо можливості комунікації судом із учасником справи за допомогою засобів зв`язку, які були ним надані та зазначені у матеріалах справи.

Також у даному випадку застосовується практика Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За даних обставин, з метою дотримання вимог ст. 1, 23, 38 КУпАП розгляд справи проводиться за його відсутності.

На підтвердження факту вчинення правопорушення надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 777840 від 25.02.2026, фото, відеозапис.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Складання протоколу це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення. В силу положень статті 251 КУпАП, вони є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статей 251, 252, 268, 280 КУпАП суд має

вжити всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження

всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідальність за ч. 1 ст. 160 КУпАП настає за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях, тягне за собою накладення штрафу від одного до семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі або без такої.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N 7460/03), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предметів торгівлі, правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вищевказані рішення ЄСПЛ, які, згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», протоколи про адміністративні правопорушення, які визначають межі судового розгляду і є доказом по справі, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, не містить відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, щодо зазначення конкретних фактів порушення ОСОБА_1 приписів Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів.

Суд звертає увагу на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Враховуючи викладене вище та приймаючи остаточне рішення у справі, враховується, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу осіб, що притягуються до відповідальності, які є ключовими поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Так, у рішенні в справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до положеньст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачить на її користь.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в ч. 2 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності

З матеріалів справи слідує те, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не встановлено самого факту торгівлі ОСОБА_1 , оскільки в справі відсутні пояснення самої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні пояснення свідків чи інші докази придбання будь-ким товару у ОСОБА_1 . Вищевикладене свідчить про недотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч. 1 ст. 160, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 221, 283 КпАП України, суддя -

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 160 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя А.І.Савєльєва