Справа № 450/3709/25 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 33/811/154/26 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

при секретарі Лук`янович А.П.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 адвоката Губського В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП за апеляційною скаргою адвоката Губського В.Є. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито у зв`язку з відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 415497 від 07.08.2025 року, ОСОБА_1 , 21.07.2025 року о 13.40 год. в с.Давидів вул. Сонячна, 56, Львівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки VOLVO д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом марки KRONE д.н.з. НОМЕР_2 перед початком руху не переконавшись, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем марки LAND ROVER д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по попутному напрямку, та почав маневр обгону. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає, чим порушив п.10.1 ПДР інші порушення правил перестроювання, зміни напрямку руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 415474 від 07.08.2025 року, ОСОБА_1 , 21.07.2025 року о 13.40 год. в с. Давидів вул. Сонячна, 56 Львівського району Львівської області, керуючи автомобілем марки VOLVO д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом марки KRONE д.н.з. НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем марки LAND ROVER д.н.з. НОМЕР_3 НОМЕР_3 , та залишив, в порушення встановлених правил, місце дорожньо-транспортної пригоди до якої він причетний, чим порушив п.2.10.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.122-4 КУпАП.

На постанову судді адвокат Губський В.Є. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та притягнути до відповідальності.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, зазначає, що апеляційна скарга на постанову від 13.11.2025 подано в межах строку апеляційного оскарження (09.01.2026), позаяк копію постанови було отримано ОСОБА_2 та його захисником 30.12.2025 (картка руху документа в системі електронний суд додається).

В обґрунтування апеляційних вимог адвокат Губський В.Є. покликається на те, що суддя суду першої інстанції неповно з`ясувала обставини, проігнорувала об`єктивні докази й неправильно застосувала норми матеріального права.

Вважає, що суддя зробила помилковий висновок про нібито здійснення ОСОБА_2 маневру обгону у зоні дії дорожніх знаків та пішохідного переходу.

Стверджує, що ОСОБА_2 здійснював маневр об`їзду перешкоди, оскільки транспортний засіб з напівпричепом зупинився на смузі руху ОСОБА_2 з увімкненою аварійною сигналізацією, що підтверджується поясненнями ОСОБА_2 , а об`їзд перешкоди є окремим від обгону маневром та не підпадає під заборони, встановлені для обгону.

Окрім цього, на думку апелянта, маневр початку руху на повороту праворуч, виконаний водієм Volvo,був здійснений без переконання у безпечності, що суперечить п.10.1 ПДР, та вважає, о саме ці дії перебувають у причино-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Також зауважує, що висновок суду про відсутність умислу щодо залишення місця ДТП, оскільки ОСОБА_1 не відчув зіткнення та не усвідомлював факту пригоди, суперечить об`єктивним обставинам справ, а саме: відбувся фізичний контакт транспортних засобів, ОСОБА_2 подав звуковий сигнал, зупинив транспортний засіб, після цього ОСОБА_1 продовжив рух, залишив місце пригоди.

Також вказує на необхідність проведення судової автотехнічної експертизи, оскільки у матеріалах справи відсутній відеозапис, а суддя не володіючи спеціальними технічними знаннями, зробила висновки щодо механізму настання ДТП та технічної можливості уникнення зіткнення.

Заслухавши пояснення представника - адвоката Губського В.Є. на підтримку апеляційної скарги, ОСОБА_1 , який заперечив апеляційну скаргу, вважають постанову судді законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідальність за ст. 122-4 КУпАП настає за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, всупереч покликань в апеляційній скарзі, детально вивчивши матеріали та обставини справи, давши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та правомірно, прийняв рішення про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Так, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, судом було повно та об`єктивно досліджено докази, що містяться в матеріалах справи, а також заслухано пояснення ОСОБА_1 , письмові пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , досліджено протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №415497 від 07.08.2025 та серії ЕПР 1 №415474 від 07.08.2025, схему місця ДТП та інші докази у справі.

Згідно зданими протоколу про адміністративне правопорушення к вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 415497 від 07.08.2025 року, VOLVO д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом марки KRONE д.н.з. НОМЕР_2 перед початком руху не переконавшись, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем марки LAND ROVER д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався по попутному напрямку, та почав маневр обгону. Отже, водій автомобіля марки LAND ROVER д.н.з. НОМЕР_3 , здійснював маневр обгону.

Вказане не заперечував і сам ОСОБА_2 , який у своїх письмових поясненнях, зокрема, зазначив, що він рухався у с.Давидів, по вул.Сонячна зі сторони вул. Миру на своєму автомобілі марки LAND ROVER. Проїжджаючи залізничний переїзд, побачив вантажний транспортний засіб з напівпричіпом, що знаходився на його смузі руху. Транспортний засіб стояв із увімкненим покажчиком аварійної зупинки, а водій транспортного засобу VOLVO д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом вийшов для короткочасної розмови з водієм іншого транспортного засобу, після чого повернувся до свого автомобіля. У цей момент ОСОБА_2 увімкнув лівий покажчик повороту, та почав маневр об`їзду транспортного засобу VOLVO. У цей час водій VOLVO розпочав рух, здійснюючи маневр повороту праворуч. ОСОБА_3 стверджував також, що виявивши небезпеку, він почав подавати звуковий сигнал, проте водій транспортного засобу VOLVO з напівпричепом не зреагував та продовжив свій маневр.

Водночас, як пояснив у суді першої інстанції, а також у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , він рухався своїм вантажним автомобілем з напівпричепом у крайній правій смузі по вул Сонячна у с. Давидові. Назустріч рухався інший транспортний засіб, який зупинився на його вимогу, щоб з`ясувати, чи він зможе безперешкодно повернути праворуч. Вказує, що він при цьому увімкнув сигнал аварійної зупинки та покажчик правого повороту, оскільки мав намір повернути на перехресті. Перед початком руху та поворотом праворуч, він переконався, що це не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, подивився на перехрестя та не бачив будь-яких перешкод попереду, зліва чи справа, здійснив поворот направо. Стверджує, що жодним чином не відчув зіткнення з іншим транспортним засобом, а тому продовжував рух. Відповідно умислу на залишення місця ДТП у нього не було.

Окрім цього, слід звернути увагу, що відповідно до схеми місця ДТП, автомобіль LAND ROVER д.н.з. НОМЕР_3 зупинився на смузі зустрічного руху, що свідчить про його рух смугою зустрічного руху під час події ДТП. Місце його зупинки після ДТП знаходиться в зоні дії знаку 1.28 Залізничний переїзд та знаку 5.38.1- Пішохідний перехід. Разом з тим, вбачається, що по ходу руху автомобілів - учасників ДТП, встановленні дорожні знаки 1.29 одноколійна залізниця, знак пріоритету 2.2. проїзд без зупинки заборонено. Звідси слідує, що водій автомобіля марки LAND ROVER д.н.з. НОМЕР_3 , здійснював маневр обгону всупереч вимогам вищезазначених дорожніх знаків, у місці де діють заборони на здійснення вказаного маневру, про що зазначила суддя у постанові та з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Пунктом 1.4 ПДР передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має розраховувати на те, що інші учасники виконують ці правила.

Враховуючи наведене, суддею правильно встановлено, що наявними в матеріалах справи доказами спростовується факт порушення ОСОБА_1 п.10.1 ПДР, оскільки останній у відповідності до п.1.4 ПДР мав законне сподівання на те, що інші учасники руху виконують ці правила, а відтак у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не відчув удару, йому було не відомо про ДТП, зіткнення не зауважив, умислу на залишення місця ДТП не мав, а відтак в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, з огляду на обставини дорожньо-транспортної пригоди, із правильністю цього висновку погоджується і суддя апеляційного суду.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а обставини, які суд встановив не відповідають дійсності та не підтверджується належними і допустимими доказами у справі, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахував та вказав у постанові усі зазначені в матеріалах справи докази.

Також, в апеляційній скрзі адвокатом Губським В.Є. заявлено клопотання про призначення автотехнічної експертизи. Клопотання мотивує тим, що необхідно призначити судово-автотехнічну експертизу, для встановлення механізму ДТП, а також відповідності дії водіїв зазначених транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.273 КУпАП України експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова автотехнічна експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Вивчивши матеріали справи, вищевказане клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для призначення у справі автотехнічної експертизи.

Окрім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , а також його представник адвокат Губський В.Є.. який був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, мали об`єктивну реальну можливість подати клопотання до суду першої інстанції про призначення автотехнічної експертизи, та узгодити питання експертизи, вибрати експертну установу однак, цим правом не скористалися.

По справі всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини при яких сталася дана дорожня пригода. Порушень вимог чинного законодавства при розгляді справи суддею місцевого суду, які тягнули б за собою скасування постанови, про що зазначено в апеляційній скарзі, не встановлено.

Доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, а тому апеляційний суд вважає подану у справі апеляційну скаргу необґрунтованою, та не вбачає підстав для скасування постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року, яку вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити представнику ОСОБА_2 адвокату Губському Володимиру Євгеновичу строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Губського Володимира Євгеновича залишити без задоволення.

Постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської областів справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. ст. 124, 122-4 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА