Житомирський апеляційний суд
Категорія 124Доповідач Миколайчук П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 рокум. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,

із секретарем судового засідання Журавською Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира справу за апеляційною скаргою Забродського Бориса Івановича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 23 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст постанови суду першої інстанції

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 23 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 19.12.2025 року о 17 год. 55 хв., в м. Житомирі, по шосе Київському, 18/1, керуючи транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , не переконався у безпечності свого маневру, при повороті ліворуч не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Суть апеляційної скарги

На постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 23 січня 2026 року адвокатом Забродським Б.І. подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Забродський Б.І. зазначає, що суд формально підійшов до встановлення фактичних обставин справи та дійшов необгрунтованих висновків, які грунтуються на даних, зафіксованих на схемі ДТП, циклограмі роботи світлофора, відеореєстратора та камери зовнішнього спостереження, без аналізу та належної правової оцінки обставин ДТП та її механізму.

Суд не вмотивував, чому не взяв до уваги доводи ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , які стверджували, що відновили рух та стали завершувати поворот ліворуч, переконавшись у відсутності зустрічного транспорту та закінчення жовтого сигналу світлофора, який переключився на червоний сигнал. В наведеній дорожній обстановці водій ОСОБА_1 , зобов`язаний був звільнити перехрестя, оскільки відбулося переключення фаз роботи світлофорного об`єкта. А ОСОБА_3 з моменту увімкнення зеленого миготливого сигналу світлофорного об`єкта не оцінила дорожню обстановку на можливість залишення меж перехрестя за час роботи світлофорних об`єктів у режимах зеленого миготливого і жовтого сигналів, не вжила заходів для зупинки транспортного засобу перед перехрестям на момент увімкнення жовтого сигналу та не забезпечила безпеку дорожнього руху шляхом гальмування. За умови швидкості руху водія ОСОБА_3 25-30 км/год, відстань, на якій вона знаходилася від стійки світлофора при включенні зеленого миготливого сигналу (3 сек.) та роботи жовтого сигналу (3 сек.), остання повинна була і могла уникнути зіткнення.

Фабула протоколу про адмінправопорушення суперечить фактичним обставинам справи: інкриміноване ОСОБА_1 порушення пункту 10.4 ПДР застосовується до ДТП поза перехрестям, його дії мали б бути оцінені на предмет відповідності п.16.6 ПДР.

На схемі ДТП не відображено дорожньої інфраструктури: світлофорних об`єктів, стійок світлофорів, відстані між ними, розмірних характеристик дорожнього покриття перехрестя.

Позиції учасників справи

В судовому засіданні 25.02.2026 року ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, надали пояснення на підтвердження її доводів.

Потерпіла ОСОБА_3 та її адвокат Розпутенко Р.А. в засіданні 25.02.2026 року заперечили проти задоволення клопотання.

В судове засідання 04.03.2026 року учасники не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому, суд відповідно до вимог ч. 6ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Мотиви апеляційного суду

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши 25/02/2026 року пояснення учасників справи, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляції вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовою для настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Згідно правових позицій ВСУ, викладених у Постанові Пленуму № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди при розгляді зазначених категорій справ повинні враховувати, що диспозиції цих норм є бланкетними, а тому суду слід ретельно з`ясовувати та зазначати у своєму рішенні, в чому саме полягали порушення, норми яких правил не додержані, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом негативними наслідками, що настали.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Переглядаючи в порядку ст. 294 КУпАП справу, в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого судом першої інстанції прийнято рішення без належного з`ясування всіх обставин справи та обґрунтування своїх висновків.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 19.12.2025 року близько 17 год. 50 хв. він рухався по вулиці Київське шосе в м. Житомир в напрямку перехрестя з вулицею Параджанова. В салоні автомобіля знаходилась гр. ОСОБА_2 та інші особи. Виїхавши на регульоване перехрестя зазначених вулиць на зелений сигнал світлофора зупинився на перехресті показником лівого повороту, таким чином, щоб безпечно виконати маневр лівого повороту на вулицю Параджанова. Пропустивши зустрічний транспорт, після завершення зеленого сигналу світлофора, включаючи зелений миготливий та жовтий, та включенні червоного світла для водіїв, які рухались по вул. Київське шосе, відновив рух наліво. Виявивши перед собою зустрічний автомобіль «Рено» під керуванням ОСОБА_3 , застосував гальмування, але уникнути зіткнення не вдалось. Вважає, що за обставин виникнення ДТП та його механізму, водій ОСОБА_3 виїхала на перехрестя на заборонний сигнал світлофора, що є основною причиною виникнення ДТП. Звертає увагу суду на те, що за автомобілем ОСОБА_3 транспортні засоби не рухались, що свідчить про її рух на заборонне світло світлофора.

Потерпіла ОСОБА_3 після ДТП у письмових поясненнях зазначила, що 19.12.2025 року о 17 год. 50 хв. рухалась по вул. Київське шосе в напрямку виїзду з міста. В районі перехрестя вулиць Київське шосе та Параджанова, рухаючись на зелене світло світлофора в напрямку вул. Коростишівської, тобто прямолінійно, зі швидкістю близько 40 км/год, раптово для себе виявила, як зустрічний автомобіль Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_1 , почав рухатися в напрямку її смуги, виконуючи поворот ліворуч ОСОБА_3 застосувала екстренне гальмування, але враховуючи короткий час маневрування зустрічного автомобіля (близько 1 сек.) та слизьке (вологе) покриття, уникнути зіткнення не вдалося. ЇЇ автомобілем був залишений гальмівний слід на проїжджій частині. Транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Потерпіла ОСОБА_3 під час судового розгляду справи пояснила, що вона рухалась на зелене світло світлофора по вулиці Київське шосе на виїзді з м. Житомира, водій «Рено Меган» при виконанні лівого повороту не пропустив її автомобіль, що призвело до зіткнення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 19.12.2025 року о 17 год. 55 хв., в м. Житомирі, по шосе Київському, 18/1, керуючи транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , не переконався у безпечності свого маневру, при повороті ліворуч не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Зокрема, пунктом 10.4 ПДР України, який ставиться у провину ОСОБА_1 вбачається, що водій перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Отже, даним пунктом врегульовано поворот ліворуч саме поза перехрестям.

Як встановлено з матеріалів справи, а також з пояснень учасників справи, водій ОСОБА_1 в момент ДТП здійснював поворот ліворуч на перехресті, що не врегульовано п. 10.4 ПДР України.

За вказаних обставин, посилання працівниками поліції у протоколі на те, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault, д.н.з. НОМЕР_1 , не переконався у безпечності свого маневру, при повороті ліворуч не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, не узгоджується з дослідженими матеріалами справи та поясненнями учасників справи.

Тобто, відповідно до встановлених фактичних обставин справи, саме здійснення повороту ліворуч на перехресті знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з даним ДТП, а отже не може містити склад порушення вимог п. 10.4 ПДР України, оскільки порядок здійснення повороту ліворуч на перехресті регулюється розділом 16 ПДР України.

Проте, порушення вимог розділу 16 ПДР України, а саме порушення п. 16.6 ПДР України, як на це вказує у своїх поясненнях захисник ОСОБА_1 , за вказаним протоколом, у провину ОСОБА_1 не ставилося, а тому суд позбавлений можливості вирішити питання щодо наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винуватості даної особи у його вчиненні.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції, що водій ОСОБА_1 не переконався у безпечності свого маневру, при повороті ліворуч не надав перевагу в русі зустрічному транспортному засобу, а саме п.10.4 ПДР України, на думку апеляційного суду в даному випадку є передчасним.

Встановлені апеляційним судом фактичні обставини даної справи не підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.4 ПДР України, який поставлений йому у провину згідно складеного стосовно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а також що саме вказані порушення ПДР знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП та пошкодженням транспортних засобів, а тому місцевий суд у даному випадку дійшов помилкового висновку щодо можливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також правової кваліфікації неправомірних дій особи, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення чи правову кваліфікацію таких дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Апеляційний суд звертає увагу, що суд не вправі вийти за межі тих фактичних обставин, які були встановлені протоколом про вчинення адміністративного правопорушення. Якщо викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист особи та принципу рівності сторін процесу.

Протокол про адміністративне правопорушення по суті є обвинувальним актом на основі якого, в сукупності з іншими доказами, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного вважаю, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання особи, щодо якої складено протокол винуватим.

З огляду на те, що даними протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалами справи вина ОСОБА_1 у порушені ним у даному випадку саме вимог п. 10.4 ПДР України, не доведено поза розумним сумнівом, тому апеляційний суд вважає, що за таких обставин апеляційна скарга захисника-адвоката Забродського Б.І.. підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню із закриттям провадження стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 2 ч. 8 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Забродського Бориса Івановича задовольнити, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 23 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - скасувати та провадження по даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяП. Миколайчук