Справа № 243/1125/26
Провадження № 3/243/838/2026
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2026 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Гончарова А.О, розглянувши матеріали, які надійшли з Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 (заступник командира 2 батальйону безпілотних комплексів з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 , майор), мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов протокол № 03/26 про військове адміністративне правопорушення від 30.01.2026, з якого слідує, що майор ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді заступник командира 2 батальйону безпілотних комплексів з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 , будучи відповідальним за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, в порушення ст.ст. 11,16, 129,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, недбало поставився до військової служби, достовірно знаючи, що він зобов`язаний вживати конкретних заходів для зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики правопорушень серед особливого складу, знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця батальйону, в належний спосіб не вживав заходів для зміцнення військової дисципліни та правопорядку, в належний спосіб не проводив профілактику правопорушень серед особливого складу, зокрема, не здійснив належний контроль та не перевірив інформацію щодо результатів перевірки командирів взводів, а також інших військовослужбовців в частині попередження вживання підлеглими військовослужбовцями спиртних напоїв, неухильного дотримання військової дисципліни, статутів Збройних Сил України, що призвело до того, що 18.01.2026 за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовці взводу зв`язку ВЧ НОМЕР_2 вживали алкогольні напої, внаслідок чого між військовослужбовцями відбувся конфлікт, під час якого молодший сержант ОСОБА_2 здійснив постріли в сторону солдата ОСОБА_3 , тим самим завдав тілесних ушкоджень у виді наскрізного кульового вогнепального поранення грудної клітини, яке визвало недокрів`я внутрішніх органів, від яких останній помер на місці події. Таким чином майор ОСОБА_1 недбало поставився до військової служби в умовах особливого періоду, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не приймав, направив до суду клопотання про закриття провадження по справі, обгрунтувавши його наступним. Зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно господарської діяльності) від 18.01.2026 № 54 призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню вбивства старшого солдата ОСОБА_3 , оператора-механіка відділення управління командира батальйону взводу зв`язку 2 батальйону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_2 , оператором-радіотелефоністом відділення управління командира батальйону взводу зв`язку 2 батальйону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , а також встановлення ступеня вини, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. Так, відповідно до п. 3.29. акту службового розслідування встановлено, що тимчасово виконуючий обов`язки командира взводу зв`язку 2 батальйону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_4 вжив всі заходи для підтримання боєздатності підрозділу передбачені статутами Збройних сил України, що підтверджується поясненнями свідків. Попри це, з огляду на низький рівень морально-психологічних якостей, особисту недисциплінованість молодшого сержанта ОСОБА_2 та не усвідомлення ним своєї ролі та місця як військовослужбовця, у зв`язку з чим сержант ОСОБА_4 не забезпечив на достатньому рівні стан військової дисципліни у ввіреному йому підрозділі, чим допустив в своїх діях неумисне порушення вимог статті 119 та статті 120 Статуту внутрішньої служби у Збройних силах України. Інших посадових осіб підрозділу, чиї дії чи бездіяльність сприяли б вчиненню правопорушення військовослужбовцем молодшим сержантом ОСОБА_2 службовим розслідуванням не встановлено. Як зазначив ОСОБА_1 , в його діях та в діях сержанта ОСОБА_4 , відносно яких було складено протоколи про військово-адміністративне правопорушення передбачене за частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративне правопорушення не вбачаються ознаки військово-адміністративного правопорушення ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме "Недбале ставлення до військової служби". На думку ОСОБА_1 , службовим розслідуванням його вини та ознак вчинення ним військового адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою ст. 172-15 КУпАП не встановлено. Також зауважив на складання протоколу не уповноваженою особою, відсутність посилання у протоколі на спеціальні норми законодавства та відсутність зазначення місця та часу вчинення адміністративного правопорушення. Крім того зауважив, що протокол про адміністративне правопорушення від 30.01.2026 № 03/26 не містить посилання на конкретні пункти посадових (службових) обов`язків, порушення яких допустив майор ОСОБА_1 . На підставі викладеного, у зв`язку з тим, що наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого у частиною другою ст. 172-15 КУпАП, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю згідно пункту 1 частини першої ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, письмове клопотання ОСОБА_1 та додані докази, суд дійшов до наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 172-15 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Об`єктивною стороною недбалості, тобто недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них. При цьому, якщо особа не мала реальної можливості взагалі проявити ставлення до своїх службових обов`язків, то не можна говорити про те, що воно було недбалим чи несумлінним (хвороба, відсутність досвіду, нетривалість служби). Недбале ставлення військової службової особи до своїх службових обов`язків характеризує, перш за все, об`єктивну сторону вчиненого і виявляється в тому, що за наявності в особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, не виконує службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином, не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччя з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.

Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.

Відповідно до ст..ст. 11, 16, 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців, крім іншого, такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників).

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення містить стаття 256 КУпАП, якою, поряд з іншим, передбачені викладення суті адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих та інше. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

До протоколу № 03/26 про військове адміністративне правопорушення від 30.01.2026 долучено наступні докази: письмові пояснення ОСОБА_1 від 30.01.2026 відповідно до яких останній заперечував доведеність вини з підстав відсутності доказів, щодо невиконання ним службових обов`язків; службова характеристика на ОСОБА_1 , відповідно до якої останній характеризується добре, займаній посаді відповідає; витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 № 161 від 24.05.2025 по стройовій частині про призначення майора ОСОБА_1 на посаду заступник командира 2 батальйону безпілотних комплексів з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 ; посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , яким підтверджується перебування майора ОСОБА_1 на військовій службі в Збройних Силах України; копія протоколу про притягнення сержанта ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП; копія матеріалів кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000096 від 18.01.2026, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Перевіривши зазначені докази суд ввважає, що наявними матеріалами вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП не підтверджується.

Так, диспозицією ст.172-15 КУпАП передбачено відповідальність військової службової особи за недбале ставлення до військової служби.

Безпосереднім об`єктом цього правопорушення є встановлений порядок службової діяльності у сфері реалізації військовими службовими особами своїх прав і виконання обов`язків.

З об`єктивної сторони - правопорушення характеризується суспільно небезпечною бездіяльністю у вигляді недбалого ставлення до служби, суспільно небезпечними наслідками у вигляді істотної шкоди і причинним зв`язком між вказаними бездіяльністю і наслідками.

Недбале ставлення до служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування, через недбале чи несумлінне ставлення до них.

Невиконання службових обов`язків полягає у невиконання дій, які входять до службових обов`язків.

Неналежне виконання службових обов`язків полягає в нечіткому, формальному або неповному здійсненні обов`язків.

При визначенні сфери службової недбалості слід установити межі службової компетенції службової особи та конкретне коло її повноважень. Невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків може бути як одноразовим, так і систематичним, і набувати вигляду певної лінії поведінки по службі. З цього випливає необхідність установлення конкретних обов`язків, які покладалися на конкретну військову службову особу та які з цих обов`язків не виконані чи виконані неналежним чином, а також які нормативні положення порушені суб`єктом правопорушення.

Слід ураховувати, що відповідальність настає лише в тому разі, коли військова службова особа була не лише зобов`язана, а й мала реальну можливість діяти відповідним чином та виконати свої службові обов`язки в повному обсязі.

Це адміністративне правопорушення належить до правопорушень з формальним складом, для якого закон вимагає лише встановлення факту діяння, тобто відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби настає незалежно від того, чи призвело це діяння до негативних наслідків та завдання шкоди матеріального характеру.

За змістом ст. 172-15 КУпАП ця норма закону є бланкетною, тобто при притягнені особи до адміністративної відповідальності у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду повинно бути наведені не тільки найменування норм правових актів у тому числі відомчих, а й їхній зміст щодо кола посадових обов`язків (повноважень), у порушенні яких обвинувачується особа. Тобто повинно бути чітко зазначено нормативний акт з переліком службових обов`язків військової службової особи, у невиконанні або неналежному виконанні ця особа обвинувачується.

Проте, ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в наданих доказів до нього не зазначено, яким саме документом встановлюється коло службових обов`язків ОСОБА_1 та які саме з цього кола службових обов`язків він не виконував або неналежно виконував. Також відсутні докази про порушення ОСОБА_1 спеціальної норми закону, невиконання якої утворювало б недбале ставлення до військової служби.

У протоколі в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначено, що зі змістом протоколу він не погоджується. Відповідно до письмових пояснень та долученого до клопотання про закриття провадження акту службового розслідування вбачається, що під час службового розслідування сержант ОСОБА_4 та майор ОСОБА_1 всебічно надавали пояснення та документи підтверджуючі проведення ними профілактичних заходів націлених на зміцнення стану військової дисципліни у ввіреному їм підрозділі, що підтверджується матеріалами службового розслідування, поясненнями опитаних військовослужбовців та посадових осіб ВЧ НОМЕР_2 .

Разом з тим, з письмових пояснень оператора-телефоніста відділення управління штабу батальйону взводу зв`язку 2 батальйону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_5 від 19.01.2026, головного сержанта взводу зв`язку 2 батальйону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_6 від 19.01.2026, начальника групи психологічного супроводу та відновлення ВЧ НОМЕР_2 капітана ОСОБА_7 від 19.01.2026, та письмових пояснень особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від 19.01.2026 вбачається, що з військовослужбовцями взводу зв`язку регулярно проводились бесіди тво командира взводу та управління батальйону стосовно дотримання військової дисципліни, уникнення випадків вживання алкоголю та наркотичних речовин , популяризації ведення здорового способу життя, положення статей КУпАП. Востаннє доведення статей КУпАП доводилися військовослужбовцям взводу в листопаді 2025 року, що засвідчено їх підписом в аркуші ознайомлення. Також перед кожною ротацією особового складу на позиції сержант ОСОБА_4 окрім технічних вимог та постановки завдань, які військовослужбовці повинні були виконувати на бойовій позиції, проводив усний інструктаж стосовно дотримання військовослужбовцями військової дисципліни, заборони вживання алкоголю та наркотичних речовин, правил поводження зі зброєю та використання засобів індивідуального захисту військовослужбовцями.

З аркушу доведення положень КУпАП: ст.ст. 172-20, 177-1, 178, 130, 172-19, 174 для особового складу взводу зв`язку 2 батальйону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 , вбачається, що тво командира взводу зв`язку 2 батальйону безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_4 під особистий підпис 10.11.2025 довів до сержанта ОСОБА_2 положення вказаних нормативних актів.

Таким чином, на думку суду, матеріали справи не містять достатніх та переконливих доказів неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, з урахуванням його письмових пояснень та матеріалів службового розслідування.

Отже, з наданих матеріалів справи неможливо встановити наявність в діях майора ОСОБА_1 ознак військового адміністративного правопорушення, як недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування щодо неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Так, заст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення".

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку". А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень п. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, матеріали справи та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини не підтверджують обставин, викладених у протоколі.

З урахуванням викладеного, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.172-15КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ч. 2 ст.172-15, ст. ст.247,283,284 КУпАП України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2ст. 172-15 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області Аліна Олександрівна Гончарова