Справа №521/126/26
Номер провадження 3/521/640/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Одеса

Суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Бобуйок І.А., з секретарем Шелкопляс В.В., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 542799 від 17.12.2025 року, який надійшов з УПП в Одеській області, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу ЕПР1 № 542799 від 17.12.2025 року, що складений інспектором УПП в Одеській області лейтенантом поліції Мозговою В.А. встановлено, що 17.12.2025 року об 00 годині 16 хвилини ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, буд. 21, у стані наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, сповільненість ходи і мови. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте його представник Бондаренко М.М. подав до суду клопотання, в яких зазначив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження перевірки на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

При розгляді справ про адміністративне правопорушення слід керуватися в тому числі й Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005, звернуто увагу суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Судом встановлено згідно відеозапису, що був досліджений судом у судовому засіданні, патрульним поліції Мозговою В.А. було зупинено транспортний засіб «Nissan» д.н.з. НОМЕР_1 у м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога, буд. 21, під керуванням ОСОБА_1 , де вбачається , що ОСОБА_2 не повідомила ОСОБА_1 про причини зупинки. В ході розмови патрульна поліції Мозгова В.А. запропонувала ОСОБА_1 пройти поверхневу перевірку автомобіля, однак ОСОБА_1 відмовився від поверхневої перевірки на що ОСОБА_2 одразу запропонувала ОСОБА_1 проїхати до медичного закладу без обгрунтування такої причини та які ознаки вона виявила у ОСОБА_1 , які могли б свідчити, що він знаходиться у наркотичному сп`янінні. Після такого психологічного тиску з боку патрульного поліції ОСОБА_2 . ОСОБА_1 дав усну згоду щодо поверхневої перевірки автомобіля. Патрульна поліції Мозгова В.А. у порушення вимог ч. 4, 6 ст. 34 ЗУ «Про національну поліцію» не роз`яснила ОСОБА_1 , які у неї є підстави щодо проведення поверхневої перевірки транспортного засобу, а також проводила її самостійно, а не показував сам ОСОБА_1 , та порушення ст. 264 КУпАП, згідно якої патрульна поліції ОСОБА_2 повинна була скласти протокол або про це зробити відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення або в протоколі про адміністративне затримання.

Потім у ході розмови поліцейські з`ясували, що ОСОБА_1 знаходиться у розшуку за запитом ТЦК та СП, та було вирішено його затримати для направлення його до ТЦК та СП.

Однак на відео судом було з`ясовано, що патрульна поліції ОСОБА_2 не отримала чіткої відмови від ОСОБА_1 про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі та судом не вбачалось ознак, що були зазначені у протоколі, що у ОСОБА_1 неприродна блідість обличчя, сповільненість ходи та мови.

Суд вважає, що всі дії поліцейських були направлені на те, щоб ОСОБА_1 посадити у автомобіль і під приводом того, що у нього наявні ознаки наркотичного сп`яніння, які судом на відео не були встановленні, поліцейські відповідно до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» на місці не провели перевірку його стану, а саме: не просили витягнути руки для перевірки тремтіння рук, не просили пройти по стежці для перевірки координації його руху. А дії поліцейських були направленні на те, щоб посадити ОСОБА_1 у автомобіль патрульних, для відвезення його ТЦК та СП у зв`язку з тим, що він згідно їх бази даних знаходився у розшуку ТЦК та СП, а як було судом встановлено на відео для цього вони вигадали, що ОСОБА_1 знаходиться у наркотичному стані і під цим приводом просили його проїхати до медичного закладу для перевірки його стану.

Тому вказані дії поліцейських не відповідали обстановці та подіям які відбувались 17.12.2025 р. та не підтверджують знаходження ОСОБА_1 у наркотичному стані.

Згідно ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію України», до превентивних поліцейських заходів, які поліція може застосувати, відносяться, зокрема, перевірка документів, опитування особи, поверхнева перевірка і огляд та зупинення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 «Про національну поліцію України», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Згідно п. 1 ч. 1, ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію України» передбачає вичерпний перелік підстав для зупинення транспортних засобів поліцейськими, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Суд зауважує, що у ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» наведено вичерпний перелік випадків, коли поліцейський може зупинити транспортний засіб, всі інші причини зупинки автомобіля незаконні. З відеозйомки нагрудної камери поліцейського, що була додана до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суд не може встановити причини зупинки ОСОБА_1 , а якщо поліцейський не назвав причину зупинки, його подальші дії є незаконні і ніхто не зобов`язаний їх виконувати.

Наведене свідчить про відсутність у поліції законних підстав для зупинення водія ОСОБА_1 згідно приписів ч. ч. 1, 2 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію України».

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а, також, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Згідно п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, регулюється також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року; Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року; постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Відповідно порядку, встановленого ст.266 КУпАП, огляд осіб, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння проводиться поліцейськими з використанням спеціальних технічних засобів або, у разі незгоди водія на проведення такого огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я МДА.

Відповідно до статті 31 ЗУ «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 245, 247, 280, 283 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

СУДДЯ: