Номер провадження: 33/813/30/26
Номер справи місцевого суду: 946/9811/24
Головуючий у першій інстанції Бальжик О. І.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В.,

захисника адвоката Чеботарьової Юлії Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційну ОСОБА_1

на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУПАП,

в с т а н о в и в:

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 02.12.2024 о 21:05 годині керував автомобілем марки «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Миру, 10, у м. Ізмаїл, Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння був обґрунтований тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 02.12.2024 о 21:05 год.

Судом не прийнято до уваги відеозапис з портативної нагрудної камери поліцейського, де відсутні докази керування т/з.

Зазначає, що долучений працівниками поліції відеозапис з камер спостереження з супермаркету «Копійка» отримано з порушенням та він є недопустимим доказом.

Судом не прийнято до уваги пояснення ОСОБА_1 стосовно його перебування у транспортному засобі.

Також вважає, що наявні порушення з боку працівників поліції вимог розділу 1 п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

Вказує, що в протоколі відсутні відмітки про долучення диску з розміщеними на ньому відеофайлами, відсутні вказівки щодо назви та номера технічного приладу, що є порушенням Наказу № 1395, Наказу № 1026 та ст. 251 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Чеботарьова Ю.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити апеляційну скаргу та скасувати постанову суду першої інстанції.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне право-порушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засоби ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 суд вважав доведеною його вину матеріалами справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 536917 від 02.12.2024 зафіксовано, що 02.12.2024 о 21:05 годині ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ford» д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Миру, 10, у м. Ізмаїл, Одеської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, від підпису та отримання копії відмовився (а.с. 1);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд не проводився (а.с. 3);

- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.12.2024, відповідно до якого огляд не проводився (а.с. 4);

- відеозаписом, який було оглянуто в ході розгляду справи, яким підтверджено, що до ОСОБА_1 підходять працівники поліції, останній стоїть біля машини, поліцейський попросив документи, на що ОСОБА_1 запитав: «Что я нарушил?» та сів на водійське місце (21:15:30 хв). Поліціант сказав, що ОСОБА_1 рухався в нічний час без увімкненого світла фар, на що останній вказав: «Она катилась» (21:15:53 хв). На питання поліціанта, чи знаходився ОСОБА_1 в машині, коли вона котилася, відповів, що так, збоку, побачивши, що машина котиться, потягнув за ручник (21:15:59 хв). ОСОБА_1 ознайомили з правами та запитали чи вживав алкоголь, відповів, що так. На пропозицію пройти освідування на місці або поїхати в медичний заклад відмовився (21:30:08-21:30:40 хв). ОСОБА_1 роз`яснили, що буде складено протокол та останній пішов (21:32:57 хв).

Також в матеріалах справи наявний відеозапис з камер спостереження біля магазину «Копійка», з якого вбачається, що транспортний засіб марки «Ford» о 21:05 годині здійснює рух.

Щодо доводів скарги, що факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння був обґрунтований тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом 02.12.2024 о 21:05 год, апеляційний суд зазначає таке.

Як зазначалося вище, з досліджуваного відеозапису з камер спостереження вбачається, що транспортний засіб марки «Ford» о 21:05 годині здійснює рух.

Також ОСОБА_1 особисто повідомив: «Она катилась» (21:15:53 хв).

У постанові ВС КАС від 20.02.2019 по справі № 404/4467/16-а зазначено, що «саме по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Крім того, постановою Одеського апеляційного суду від 17.09.2025, занесеною до протоколу судового засідання, частково задоволено клопотання захисника Чеботарьової Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про виклик в судове засідання старшого інспектора району з обслуговування м. Ізмаїл УПП в Одеській області ДПП, старшого лейтенанта поліції Кавріна Максима Дмитровича, який складав протокол серії ААД № 536917 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний в якості свідка та попереджений про кримінальну відповідальність ОСОБА_2 пояснив, що під час чергування до них звернулися працівники поліції магазину «Копійка», які повідомили, що водій автомобіля Ford перебуває з ознаками алкогольного сп`яніння. Здійснивши об`їзд навколо магазину, виявили зазначений автомобіль, який перебував у русі, та зупинили його. Після зупинки було встановлено особу водія, а також виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим були складені відповідні адміністративні матеріали. Також пояснив, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винесли постанови серії ЕНА 3592210 - за непред`явлення посвідчення, серії НОМЕР_2 за керування т/з без ввімкненого ближнього світла фар щодо ОСОБА_1 як щодо водія транспортного засобу. На питання захисника Чеботарьової Ю.В., чим підтверджується виклик працівниками магазину, відповів, що офіційної реєстрації на спецлінію 102 не було, це було усне звернення працівників магазину. Пояснив, що всі матеріали передаються до відповідного відділу та вони скеровують до суду матеріали, до його посадових обов`язків не входить формування таких матеріалів. Також пояснив, що винесені постанови щодо відсутності світла та непред`явлення документів стосуються саме подій, що мали місце одночасно зі складенням протоколу, який зараз є предметом розгляду.

Отже, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом є доведеним, оскільки підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених судом, які є взаємопов`язаними та узгодженими між собою.

Доказів оскарження та скасування вказаних постанов щодо ОСОБА_1 , винесених на місці працівниками поліції, стороною захисту не надано, і такі відомості відсутні в ЄДРСР.

Надані у справі докази свідчать про те, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу у відповідний час та в конкретному місці, здійснюючи його рух, що виключає будь-які обґрунтовані сумніви щодо факту керування.

Таким чином, доводи сторони захисту про недоведеність факту керування спростовуються матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Безпідставним є посилання заявника, що долучений працівниками поліції відеозапис з камер спостереження з супермаркету «Копійка» отримано з порушенням та є недопустимим доказом, оскільки матеріали справи не містять даних про порушення порядку його отримання, а сам відеозапис був наданий уповноваженими особами, долучений до справи у встановленому законом порядку та підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами.

За позицією апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 № 1395.

Пояснення ОСОБА_1 стосовно його перебування у транспортному засобі, а не керування таким, апеляційним судом відхиляються, з огляду на те, що такі суперечать матеріалам справи та встановленим обставинам справи.

Твердження скарги, що в протоколі відсутні відмітки про долучення диску з розміщеними на ньому відеофайлами, відсутні вказівки щодо назви та номера технічного приладу, є необґрунтованими з таких підстав.

Фото та відео фіксування поліцейськими за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст. 31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999.

Жодних сумнівів не виникає в тому, що долучений до протоколу відеозапис здійснений поліцейським при оформленні адміністративного матеріалу та має відношення саме до цієї справи, що стороною захисту не заперечується.

Зокрема, сам правопорушник в апеляційній скарзі не заперечує того факту, що події, які зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце.

Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась з не дозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

Будь-яких клопотань з метою перевірки вказаного питання заявником не заявлено, те, що в протоколі відсутні вказівки щодо назви та номера технічного приладу, за допомогою якого здійснювався відеозапис, само по собі не тягне безумовне визнання цього запису недопустимим доказом.

Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.

Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляційній скарзі мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.В. Назарова