Справа № 576/251/26
Провадження № 3/576/124/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Глухів

Суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області Мазур С.А., розглянувши матеріали справ № 576/251/26 (3/576/124/26), №576/252/26 (3/576/125/26) що надійшли з відділу поліції № 1 (м. Глухів), про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло 2 протоколи серії ВАД № 719966 від 16.12.2025 та серії ВАД № 719967 від 27.12.2025 відносно ОСОБА_1 , які на підставі ст. 36 КУпАП суд вирішив розглянути спільно.

У вказаних протоколах зазначається про те, що «08.12.2025 приблизно о 05 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив домашнє насильство фізичного характеру, що виразилось у тому, що останній взяв її за шию та провів до крісла, чим завдав останній фізичного болю».

Крім того, «09.12.2025 ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , а саме розбив її мобільний телефон, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, підтвердивши лише факт сварки зі своєю донькою, однак насилля відносно неї ніхто не вчиняв та тілесних ушкоджень не завдавав. Конфлікт виник із-за навчання доньки, яка постійно грається в мобільному телефоні, а тому він ненароком, коли забирав мобільний телефон, розбив екран мобільного телефону. Свою поведінку засуджує, проте вважає, що домашнього насильства не вчиняв.

Перевіривши матеріали справи, допитавши в якості свідків мати дитини та саму потерпілу ОСОБА_2 вважаю, що в притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід відмовити, виходячи з такого.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Отже, сам факт сварки та конфлікту не є автоматично домашнім насильством, оскільки для кваліфікації дій як домашнього насильства необхідно, щоб вони спричиняли шкоду або страждання потерпілому. Домашнє насильство визначається як діяння, яке завдає фізичних, психологічних, економічних чи сексуальних страждань, а також може обмежувати права та свободи постраждалої особи. Іншими словами, має бути доказ того, що образа мала негативний вплив на психічний стан або права потерпілого.

Так, допитана потерпіла ОСОБА_4 в присутності законного представника від органу опіки та піклування Глухівської міської ради ОСОБА_5 , повідомила, що дійсно з батьком виникають конфлікти із за навчання, але вважає, що це звичайні сімейні конфлікти, а тому коли розбився її телефон, вона сильно переживала, проте це поодинокі випадки, а зазвичай у неї нормальні стосунки з батьком.

Допитана в якості свідка мати дитини ОСОБА_6 пояснила суду, що про вказані конфлікти вона дізналась не одразу, а коли ОСОБА_7 їй повідомила про розбиття телефону, вважає, що її колишній чоловік не вчиняв домашнього насильства відносно доньки, а це звичайний сімейний конфлікт.

В матеріалах справи на доведення вини ОСОБА_6 поліцією було надано крім протоколів про адміністративні правопорушення та пояснень учасників конфлікту, постанову про закриття кримінального провадження від 19.12.2025 за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 своїй доньці ОСОБА_8 08.12.2025. Вказане кримінальне провадження було закрито за відсутністю факту спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 щодо своєї доньки ОСОБА_2 . Отже і не доведено факту вчинення останнім домашнього насильство фізичного характеру 08.12.2025.

Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Окремо слід вказати, що вказане в протоколі матеріалами справи не підтверджено.

Тому суд не вбачає в діях ОСОБА_1 події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись п. 1 ст. 247, п. 3 ст. 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

У притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відмовити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення і провадження в справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Глухівський міськрайонний суд.

Суддя С.А. Мазур