Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1988/25 Головуючий у 1-й інст. Дідоренко А. Е.
Номер провадження №33/4805/617/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 14.02.2025 року о 20 год 48 хв в м. Житомирі, вул. Велика Бердичівська, 32 керуючи автомобілем SSANGYONG Actyon н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням Alcotest Drager. Результат огляду становить 0.23 % проміле.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та зупинити провадження у справі у зв`язку з проходженням військової служби безпосередньо в зоні бойових дій. В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи факту керування транспортним засобом, зазначив, що здійснив наїзд на рекламний банер, після приїзду працівників поліції погодився із вказаним, добровільно сплатив штраф. Посилається на відсутність свідків при складанні адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП та доказів належної повірки, і калібрування приладу Drager Alcotest 6810. Також зазначив, що акт огляду не складався та не долучався до матеріалів справи, працівниками поліції порушено право на захист. Також посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто справу за його відсутності.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки з повним текстом апелянт мав можливість ознайомитися лише 29.01.2026 з сайту «Судова влада», після її оприлюднення.

Розглянувши клопотання про поновлення строку та враховуючи конкретні обставини справи, зокрема, дату ознайомлення з постановою суду першої інстанції 29.01.2026 та наявність вихідних днів 07-08.02, і подачу апеляційної скарги у перший робочий день 09.02.2026, тобто вкрай незначний пропуск строку апеляційного оскарження, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

ОСОБА_1 та його захисник Войдевич О.А. в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, заяву про відкладення розгляду справи не подавали, про поважність причин неявки не вказували. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність, що відповідає ч.6 ст.294 КУпАП, зважаючи на стислі строки розгляду справ такої категорії.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9а ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №247096 від 14.02.2025 вбачається, що ОСОБА_1 14.02.2025 року о 20 год 48 хв в м. Житомирі, вул. Велика Бердичівська, 32 керуючи автомобілем SSANGYONG Actyon н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, перебував в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням Alcotest Drager. Результат огляду становить 0.23 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1-2).

За змістом п.2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).

Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9а Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: копією протоколу серії ЕПР 1 №247086 від 14.02.2025 відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП (а.с.3); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №513190 від 14.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР за ч.2 ст.126, ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.4); тестом №5015 від 14.02.2025 технічного засобу «Drager Alcotest 6810», результат огляду 0,23% проміле (а.с.5); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14.02.2025 (а.с.7); рапортом поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Житомирській області Левчука Я. (а.с.8); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.9).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.

Що стосується клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі через проходження військової служби, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 проходить військову службу, є учасником бойових дій з жовтня 2020 року. Інкриміноване правопорушенні відбулось 14 лютого 2025 року, тобто в період проходження військової служби, що не завадило йому перебувати вдалі від лінії бойового зіткнення поруч з місцем його проживання в місті Житомирі.

Відповідно до положень ст. 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Тобто, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено право чи обов`язку суду (судді) зупиняти провадження у справах про адміністративні правопорушення, які пов`язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху, зокрема, за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Нормами діючого КУпАП передбачено можливість зупинення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення лише пов`язаних з корупцією, якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо). По іншій категорії справ діючий КУпАП не передбачає зупинення розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин та, оскільки у Кодексі України про адміністративні правопорушення міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження лише у окремій категорії справ, вважаю, що в даному випадку не може бути також застосована аналогія закону із ст.335 КПК України, яка регулює зупинення судового провадження в кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 6 ЄСПЛ кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддя зауважує, що відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом.

Крім того, з матеріалів клопотання про зупинення провадження не вбачається, що ОСОБА_1 протягом всього часу розгляду справи не мав можливості прийняти участь в судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово перебував у щорічній основній відпустці, поза межами лінії бойового зіткнення (а.с.24, 36).

Поряд з цим, активно використовуючи право на захист, ОСОБА_1 звернувся за допомогою захисника Войдевич О.А., яка в суді першої інстанції подавала клопотання про зупинення та закриття провадження у справі, що, на думку суду, в достатньому обсязі реалізовує право особи на ефективний захист.

Натомість, не передбачене діючим КУпАП зупинення провадження, не припиняє перебігу строків, встановлених ст. 38 КУпАП, а тому у випадку невиправданого зупинення судом провадження може призвести до невиконання обов`язку суду розглянути справу у відведений річний строк давності, тим самим перешкодити реалізації права на справедливий суд (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), яке охоплює своєчасність судового розгляду перед широким суспільством.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі слід відмовити та розглянути справу по суті.

Доводи сторони захисту щодо того, що відсутні докази належної повірки та калібрування приладу Drager Alcotest 6810, суд вважає безпідставними, оскільки, відповідно до п.5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський надає особі, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки лише на її вимогу.

Відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції підтверджується, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу не пред`являв жодної вимоги надати сертифікат про повірку приладу Drager Alcotest.

Водночас в долучених матеріалах справи наявний тест №5015 від 14.02.2025 технічного засобу «Drager Alcotest 6810», який підписаний особисто ОСОБА_1 за результатам його огляду без зауважень та в якому відображено дані про останнє калібрування даного приладу 20.11.2024. Будь-яких даних про недотримання порядку повірки чи калібрування матеріали справи не містять та апелянтом не надано.

Доводи апелянта про відсутність газоаналізатору Drager Alcotest в переліку спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

До Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки було внесено газоаналізатори Alcotest, Interlock XT (зокрема, Alcotest 6820, призначений для вимірювання вмісту парів етилового спирту у повітрі, що видихається людиною) виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, та видано сертифікат перевірки UA.TR.039.645 від 08.06.2018. Отже, вказаний технічний засіб дозволений до застосування МОЗ та Держспожистандартом (правонаступником якого є Мінекономрозвитку) за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747.

Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.

Повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування це приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихується» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747і становить 1 рік.

Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «Градуюванням» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest, становить 1 рік. У пам`яті приладу зберігається інформація про дату останнього градуювання (калібрування).

Останнє калібрування приладу «Drager «Alcotest 6810» було проведено 20.11.2024, тобто станом на дату проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння з його використанням, а саме: 14.02.2025 року, інтервал калібрування цього приладу не закінчився.

Таким чином, зазначене спростовує доводи апеляційної скарги з приводу незаконності використання працівниками поліції газоаналізатора «Alcotest Drager 6810», який востаннє калібрований 20.11.2024 року, під час огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки вказаний газоаналізатор дозволений МОЗ України.

Доводи апелянта про не складання акту огляду на стан сп`яніння є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, до яких в порядку Інструкції долучений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, згідно якого за результатами огляду ОСОБА_1 встановлений стан алкогольного сп`яніння 0,23%проміле, вказаний акт останній підписав без зауважень.

Доводи ОСОБА_1 щодо складення адміністративних матеріалів із обов`язковим залученням свідків, суд вважає помилковими, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 266 КУпАП, згідно якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Системний аналіз положень статті 266 КУпАП та, зокрема, частини 2 цієї статті, до якої останніми змінами від 16.02.2021 року спеціально були внесені зміни, які дозволяють працівникам поліції при наявності засобів технічної відеофіксації проводити огляд водія без залучення свідків, що так само в собі включає фіксування можливої відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому залучення свідків для проходження огляду на місці або відмови від його проходження в такому випадку статтею 266 КУпАП не передбачається.

Натомість присутність свідків під час огляду обов`язкова лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису під час проведення огляду осіб. Водночас до протоколу про адміністративне правопорушення долучений відеозапис всієї події та проходження огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер», за результатами якого встановлений стан сп`яніння 0,23%проміле. Вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом, дослідженим під час судового розгляду.

Судом відхиляються доводи апелянта щодо не роз`яснення йому прав, передбачених законодавством та невручення копії протоколу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 без зауважень підписав протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, в тому числі в графі 13, про ознайомлення з правами та обов`язками, передбаченими ст. ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП. Будь-яких обмежень в процесуальних правах водія під час складання протоколу з боку працівників поліції судом не встановлено та може бути компенсовано особою в ході судового розгляду справи, оскільки саме на даному етапі проводиться розгляд справи по суті та можуть бути в повному обсязі реалізовані права, передбачені статтею 268 КУпАП. Як під час складання протоколу, так і в ході судового розгляду водію в повному обсязі було забезпечено реалізацію всіх прав, передбачених ст.268 КУпАП, та жодних істотних обмежень його процесуальних прав не допущено.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, матеріали відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП перебували на розгляді в суді першої інстанції в період з 24 лютого 2025 року по 21 січня 2026 року.

Розгляд справи неодноразово призначався до розгляду на 26.03.2025, 17.04.2025, 22.05.2025, 17.06.2025, 10.07.2025, 30.07.2025, 20.08.2025, 30.09.2025, 23.10.2025, 26.11.2025, 06.01.2026 та 21.01.2026, про що ОСОБА_1 та в подальшому його захисник Войдевич О.А. повідомлялися належним чином в установленому законом порядку.

Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку ОСОБА_1 та його захисника Войдевич О.А. без поважних причин, також за клопотаннями сторони захисту про відкладення розгляду справи через перебування ОСОБА_1 у відпустці поза межами Житомирської області, в зоні бойових дій.

Також стороною захисту неодноразово подавалися клопотання про зупинення провадження у справі та про закриття провадження.

Між тим, в останнє судове засідання 21.01.2026 ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, подавши чергове клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 в зоні бойових дій, зважаючи на письмове клопотання захисника про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції розглянув справу у відсутність осіб, що не з`явились.

Таким чином, тривалий розгляд справи (майже 1 рік), неодноразова подача клопотань стороною захисту, свідчить про недобросовісне використання процесуальних прав, що призводить до перевищення розумних строків судового розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян.

Крім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади.

Зважаючи на такі дії ОСОБА_2 та його захисника, з метою дотримання строків розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, встановлених ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції, неодноразово відкладаючи розгляд справи за клопотаннями сторін в період з 24.02.2025 по 21.01.2026, надав їм достатньо часу і можливості для ефективного захисту, обґрунтовано розглянув справу за їх відсутності.

Крім того, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції поновлено процесуальні права апелянта, визначені ст.268 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази. Будь-яких додаткових обставин, крім тих, які були встановлені судом першої інстанції, апеляційним судом не виявлено, та додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано. За таких обставин постанова суду першої інстанції з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції, не може бути скасована, оскільки, їх неявка була наслідком власної волі та усвідомленим бажанням не бути присутнім в судовому засіданні, та не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта.

Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2026 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: