Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5482/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г.
Номер провадження №33/4805/133/26
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Беспалова О.С., розглянувши у відкритому судовому засідання в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Беспалова Олексія Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 13 листопада 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 13 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Також стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 605,60 грн судового збору.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 25 вересня 2025 року о 13-15 год на 236 км а/д М06 керував транспортним засобом Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами від 23 червня 2020 року Корабельним районним відділом державної виконавчої служби у м. Херсон ВП 58246179. Дане правопорушення вчинив повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Беспалов О.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував відсутність підстав для зупинки ОСОБА_1 , не надання працівниками поліції службового посвідчення та не роз`яснення водію прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Вказав на наявність у ОСОБА_2 інвалідності ІІ групи та онкологічного захворювання.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його захисник Беспалов О.С. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.

Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними та допустимими доказами.

Статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Так, положеннями частин 2, 3, 4 статті 126 КУпАП, передбачена відповідальність за:

- керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;

- керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;

- керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП наступає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, зокрема, керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 464603 від 25 вересня 2025 року за ч. 4 ст. 126 КУпАП; копію постанови серії ЕНА № 5801591 від 25 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1.ґ ПДР України, керування транспортним засобом Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1 , без чинного страхового полісу обов`язкового страхування; копію постанови державного виконавця ВП №58246179 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 праві керування транспортними засобами від 23 червня 2020 року; копію постанови державного виконавця ВП №58246228 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами від 10 червня 2019 року; довідку Відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області від 26 вересня 2025 року про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії В, В1 15 березня 2016 року; довідку Відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області від 26 вересня 2025 року про те, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП, згідно протоколу серії ЕПР1 №196116 від 14 грудня 2024 року; копію постанови Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/10161/24 від 27 грудня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ч. 3 ст. 126 КУпАП та звільнення від відповідальності, обмежившись усним зауваженням; рапортом поліцейського від 25 вересня 2025 року.

Вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, виходячи із наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, співробітниками поліції у якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП надано вищевказані письмові матеріали.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення від 25.09.2025 щодо ОСОБА_1 містить посилання на відеозапис з камер MOTOROLA VB 400 475332, 09. Тобто, під час складання всіх відповідних адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , велася безперервна відеофіксація на портативний відеореєстратор, натомість всупереч вимогам ст. 251 КУпАП до справи не долучено будь-якого відеозапису з нагрудних камер поліцейських, яким зафіксовано факт керування транспортним засобом, його зупинку, процедуру складання (оформлення) протоколу та інші обставини, що мають значення для справи.

Разом з тим, згідно з п. 3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 №1395, повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили.

Відповідно до п.п. 4, 5 розділу VII вказаної Інструкції, поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.

Так, в матеріалах справи міститься: копія постанови серії ЕНА № 5801591 від 25 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п. 2.1.ґ ПДР України, керування транспортним засобом Opel Zafira, р.н. НОМЕР_1 , без чинного страхового полісу обов`язкового страхування; копія постанови державного виконавця ВП №58246179 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 праві керування транспортними засобами від 23 червня 2020 року; копія постанови державного виконавця ВП №58246228 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами від 10 червня 2019 року; копія постанови Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/10161/24 від 27 грудня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ч. 3 ст. 126 КУпАП та звільнення від відповідальності, обмежившись усним зауваженням. Проте, за відсутності у матеріалах справи відеофайлів апеляційний суд позбавлений можливості перевірити факт керування транспортним засобом, законність його зупинки, процедуру складання (оформлення) протоколу та інші обставини, що мають значення для справи порядок складання, тощо.

Отже, розглядаючи адміністративні матеріали, суд першої інстанції не встановив наявність в матеріалах справи доказів (відеофіксація події, належно завірені постанови, довідки).

Між тим, обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та збирати докази, оскільки це суперечить принципу справедливого судового розгляду, змагальності та об`єктивності розгляду справи.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про недоведеність об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а відтак і про відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржника про відсутність в матеріалах справи доказів законності зупиники автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та дотримання процедури складання матеріалів, у зв`язку із чим, та за сукупністю з іншими обставинами, у даному конкретному випадку складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути визнані належними, допустимими та достатніми доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

У справі «Малофєєва проти росії» («Malofeyeva v. russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства рф така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У справі «Карелін проти росії» («Karelin v. russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Відповідно до змісту частини сьомої статті 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно останнього відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини останнього, в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції про безпідставність стягнення із ОСОБА_1 судового збору на користь держави, з огляду на наступне.

Так, за приписами п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Наявними в матеріалах справи доказами, а саме копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 12 травня 2020 року та копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 07 травня 2025 року підтверджується те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни (а.с. 48-49).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати постанову суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Беспалова Олексія Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 13 листопада 2025 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь