ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, а також стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 19 січня 2026 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, яка надійшла та зареєстрована судом 21 січня 2026 року, одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування клопотання зазначає, що про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції він повідомлений не був, судову повістку не отримував у зв`язку з проходженням військової служби, копію постанови суду не отримував, а про існування зазначеної постанови дізнався лише 07 січня 2026 року.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, суддя апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу разом із справою у відповідний апеляційний суд.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст. 294 КУпАП десятиденний строк на оскарження постанови суду першої інстанції необхідно рахувати з дня винесення постанови, а не з дня отримання копії постанови суду. Правом на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону. Положеннями чинного КУпАП не передбачено залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків. Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини наголошує у своїх рішеннях, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

З матеріалів справи встановлено, що постановою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, а також стягнуто судовий збір.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, спростовуються матеріалами справи.

Так, у матеріалах справи наявна довідка про доставку повідомлення, відповідно до якої ОСОБА_1 12 серпня 2025 року було доставлено повідомлення у додаток «Viber», в якому зазначено, що розгляд справи призначено на 18 серпня 2025 року о 09 год. 00 хв. Таким чином, повідомлення про розгляд справи було доставлено завчасно.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції.

Крім того, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначає, що про існування постанови суду він дізнався лише 07 січня 2026 року.

Водночас навіть за наведених апелянтом обставин строк на апеляційне оскарження постанови суду, передбачений ст. 294 КУпАП, сплив 16 січня 2026 року, тоді як апеляційну скаргу подано 19 січня 2026 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

При цьому останній день строку на апеляційне оскарження не припадав на вихідний чи святковий день, а тому підстав для його перенесення на наступний робочий день не було.

Відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень також підтверджують, що зазначену постанову надіслано судом 19 серпня 2025 року, зареєстровано 20 серпня 2025 року, забезпечено надання загального доступу 21 серпня 2025 року, а датою набрання постановою законної сили є 29 серпня 2025 року.

За таких обставин посилання апелянта на те, що він не був повідомлений про розгляд справи та не отримував копію постанови суду, не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження.

За таких умов суд доходить висновку, що ОСОБА_1 мав реальну можливість подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, а наведені у клопотанні підстави не можуть вважатися поважними. Відсутність причин, які б об`єктивно перешкоджали своєчасному оскарженню, виключає можливість поновлення строку.

З огляду на встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження та наявність підстав для відмови у його поновленні. У зв`язку з цим апеляційну скаргу, подану після спливу визначеного законом строку, слід повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 , відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП повернути особі, яка її подала, разом із усіма додатками.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Ірина СВІЯГІНА