ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/9429/25 Головуючий в 1 інст. Гнатюк О.М.
Провадження №33/807/478/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 26 жовтня 2025 року о 21.19 год., ОСОБА_1 в м. Запоріжжя по вул. Каховській, 18 керував транспортним засобом Volkswagen Polo номерні знаки НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820. Від керування транспортним засобом був відсторонений, про повторність попереджений.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що суд першої інстанції повно і всебічно не з`ясував всіх обставин справи, у зв`язку з чим висновки суду про його винуватість в інкримінованому правопорушенні є такими, що суперечать фактичним обставинам справи.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що був зупинений працівниками поліції, які повідомили про встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на місці за допомогою приладу «Драгер» він погодився. Однак, оскільки операції щодо приладу Драгер Алкотест 6820 «Сервісне технічне обслуговування» та «Регулювання» (градуювання) ймовірно вчасно не здійсненні, то результати тесту вийшли невірні з долею ймовірно та у межах, що залежать від таких факторів як стан, вік та зношеність сенсора, умови зберігання приладу і умови вимірювання, інтенсивність використання приладу. При цьому, не погоджуючись з результатами проведеного огляду, він клопотав про проходженням ним огляду в закладі охорони здоров`я, проте працівниками поліції йому було відмовлено.

Вважає, що оцінюючи встановлені факти та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані про відбір у нього крові, оскільки йому було відмовлено у доставлені до найближчого закладу охорони здоров`я, з метою проходження огляду, а наявні відомості лише про те, що проба ймовірно простроченого ганоаналізатора Алкотест Драгер 6820 позитивна, то за відсутності лабораторних досліджень крові не можна стверджувати про його перебування в стані алкогольного сп`яніння, а висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, які складенні з порушенням п. 21 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, слід вважати недійними. Разом із цим, в матеріалах справи відсутні результати перевірки приладу Драгер Алкотест 6820.

З урахування наведеного апелянт вважає, що оскаржувана постанова не може бути визнана законною та обґрунтованою, а отже підлягає безумовному скасуванню.

Просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 5 грудня 2025 року, провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.

Окрім вимог щодо скасування даної постанови, просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на поважність причини його пропуску.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що участі в розгляді справи не приймав, оскільки звернувся до суду з клопотанням про відкладення справи на іншу дату, з метою залучення захисника. Однак, вказане клопотання судом залишено без задоволення та прийнято процесуальне рішення в справі. Зі змістом оскаржуваної постанови, він ознайомився 9 грудня 2025 року, після її надходження у підсистему «Електроний суд». Після отримання оскаржуваної постанови, звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, яка постановою судді Запорізького апеляційного суду від 31 грудня 2025 року, йому повернута з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог КУпАП.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2025 року, ним пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження.

До судового засідання апеляційного суду 6 лютого 2026 року ОСОБА_1 не з`явився, звернувся із клопотанням про його відкладення з огляду на лікування.

До судового засідання апеляційного суду 13 лютого 2026 року Пузина б,о. повторно не з`явився, із клопотанням про його відкладення до суду не звернувся.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.

Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 494930 від 26 жовтня 2025 року та визнаних судом доведеними підтверджується:

- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведений у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови (а.с. 3);

- роздруківкою результатів продуття алкотестеру «DRAGER» Alkotest 6820, тест № 3296 виготовленою о 20 годині 40 хвилин 26 жовтня 2025 року, якою підтверджується, що за результатами тестування у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 1,91 проміле. З даним результатом водій ознайомився, що засвідчив власним підписом, заперечень не вказав (а.с.2);

- відеозаписом події (а.с.8).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

За ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів.

Частиною 3 ст. 266 КУпАП та п.7 розділу 1 Інструкції, п.6 Порядку передбачено, що у разі незгоди водія з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.

За змістом апеляційної скарги, ОСОБА_1 факт керування не оспорює, а оспорює досліджені докази на предмет їх допустимості.

Так, відеозаписом події зафіксовано зупинку транспортного засобу Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 за порушення п. 8.7.3 ПДР України. Під час перевірки документів, поліцейський виявив у водія ознаки алкогольного сп`яніння, внаслідок чого запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Зафіксовано згоду водія пройти запропонований огляд. Далі, відеозаписом зафіксовано як перед початком огляду, поліцейський демонструє водію Прилад «Алкотест Драгер», надає можливість водію самостійно обрати мундштук, який знаходиться в індивідуальному пакуванні, слідує контрольний забір повітря. Далі, зафіксовано проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат якого склав 1,91 проміле. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився. Оголошення водію його процесуальних прав. Складання та підписання протоколу.

Отже, сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.

Доводи апелянта стосовно можливої неточності роботи газоаналізатору, через ймовірно невчасне «Сервісне технічне обслуговування» та «Регулювання» (градуювання) є необґрунтованими, оскільки з роздрукованого результату приладу «Драгер 6820», за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось в межах міжповірочного інтервалу та є діючим, відтак підстави для визнання його результату недійсним відсутні.

Посилання апелянта на те, що він клопотав щодо проходження ним огляду в закладі охорони здоров`я, проте поліцейськими йому було відмовлено повністю спростовуються відеозаписом події, на якому зафіксовано згоду ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду та відсутність будь-яких намірів останнього пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Отже вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції, ним пропущений з поважних причин.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 334/9429/25