П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2026 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Дідоренко А.Е., розглянувши справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

28.11.2025 о 18 год 10 хв ОСОБА_1 у м. Житомирі по вул. Бориса Тена, 11 у період дії воєнного стану не виконав законну вимогу поліцейського Вирового В.С., а саме пред`явити військово-облікові документи відповідно до ч.2 ст.32 ЗУ «Про національну поліцію».

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину не визнав. Підтримав вимоги поданого ним письмового клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування якого вказав, що поводився спокійно, не тікав, не застосовував силу, не виявляв агресію, а коректно вимагав назвати законні підстави звернення до нього та перевірки його документів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її відповідно до закону.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речовими доказами тощо.

Стаття 185 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадською формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Слід зазначити, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського перешкоджає нормальній діяльності поліції, виконанню представниками влади своїх службових обов`язків з охорони суспільного порядку та забезпеченню суспільної безпеки.

Дане правопорушення виражається в злісній відмові підкорятися законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків. Тобто, виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень чи вимог поліцейського, або ж в непокорі, що виявляється в зухвалій формі, яка свідчить про прояв явної зневаги до органів та осіб, які охороняють суспільний порядок. Відмова правопорушника проявляється в недвозначній формі словами, жестами, мовчанням та ін.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, крім визнання своєї вини, передбаченого ст. 185 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 466749 від 28.11.2025; протоколом про адміністративне затримання серії АПЗ18 №054815 від 28.11.2025; рапортом начальника сектору ПОГ ВВГ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області капітана поліції Котика В. від 28.11.2025, копією розстановки сил та засобів з-поміж працівників Житомирського РУП №2,які залучаються до профілактичного відпрацювання м. Житомира у складі автопатрулів відповідно до вимог наказу Житомирького РУП №2 ГУНП в Житомирській області від 31.10.2025 №290 «Про проведення профілактичних відпрацювань». У ході огляду наданого суду диску з відеозаписом зафіксовано події, під час яких працівники поліції неодноразово зверталися до ОСОБА_1 із законною вимогою пред`явити документи, що посвідчують його особу. З відеозапису вбачається, що поліцейські неодноразово повторювали відповідну вимогу, надаючи можливість виконати її у добровільному порядку. Водночас ОСОБА_1 на зазначені вимоги реагував відмовою, документів для встановлення особи не надав, при цьому постійно ставив запитання щодо підстав для такої вимоги. Незважаючи на роз`яснення працівників поліції, ОСОБА_1 вперто не виконував законну вимогу щодо пред`явлення документів, що посвідчують особу, що чітко відображено на відеозаписі.

Відповідно до абз. 2 п. 7 постанови Верховного Суду від 26.06.1992 злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, що притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи відображену на відеозаписах поведінку ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейським, манеру мови, а також приймаючи до уваги сукупність всіх інших досліджених доказів по справі, керуючись внутрішнім переконанням, суд вважає доведеним факт злісної непокори ОСОБА_1 законному розпорядженню або вимозі поліцейського під час виконання ним службових обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні 28.11.2025 правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) гривень.

Штраф стягнути на рахунок: Отримувач коштів: ГУК у Жит.обл/ТГ м. Житомир/21081100; Код отримувача: 37976485; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача: 899998; Рахунок отримувача: UA0006797; Код класифікації доходів бюджету: 21081100; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави, в особі ДСА України, судовий збір в розмірі 665,60 грн. (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; Код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО):899998; Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Роз`яснити особі, щодо якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно вимог ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Cуддя А. Е. Дідоренко