Справа № 308/1866/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., за участі представника особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - Моняка Р.В., розглянувши адміністративні матеріали відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

27 січня 2026 року о 10 год. 45 хв., на напрямку 336 прикордонного знаку на відстані 100 метрів до державного кордону України (Ужгородська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) в межах прикордонної смуги прикордонної смуги прикордонним нарядом «Група реагування» був виявлений та затриманий гр. ОСОБА_1 який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України з кордону в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон у пішому порядку у складі групи осіб спільно з гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 . Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

В судове засідання громадянин ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представника ОСОБА_1 адвокат Моняк Р.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Окрім того, через канцелярію суду подав письмові пояснення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту вказаної статті та ч. 4 ст. 55 Конституції України випливає, що воля держави, спрямована на припинення протиправних дій, виражена досить чітко, тому що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе тільки на підставах, установлених у законі. Якщо такі підстави відсутні або якщо вина особи у вчиненні діяння з цих підстав не доведена, особу не може бути піддано будь-якому заходу адміністративного стягнення.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин (ст. 248 КУпАП).

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст даної статті визначає предмет доказування органів адміністративної юрисдикції, які на етапі слухання справи мають проаналізувати зібрані матеріали і обставини справи. Щоб винести мотивоване і законне рішення, органу адміністративної юрисдикції необхідно встановити, чи був учинений адміністративний проступок. Це означає, що необхідно з`ясувати, чи мають місце в діянні особи, яка притягується до відповідальності, всі ознаки, що характеризують склад адміністративного проступку.

Під складом адміністративного проступку розуміють сукупність установлених законом суб`єктивних і об`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративний проступок. Структура складу містить у собі чотири елементи (підсистеми): 1)суб`єкт правопорушення; 2) об`єкт правопорушення; 3) суб`єктивну сторону; 4) об`єктивну сторону правопорушення. Відсутність хоча б однієї ознаки, що характеризує суб`єкт, об`єкт, суб`єктивну сторону або об`єктивну сторону адміністративного проступку, свідчить про те, що це правопорушення не відбувалося.

Так, диспозиція частини 2 статті 204-1КУпАП встановлює відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом даного адміністративного правопорушення є встановлений порядок управління, а також безпека особи, суспільства і держави. Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у перетинанні державного кордону України поза пунктами пропуску, а також у пунктах пропуску через державний кордон України без установлених документів або дозволу відповідних органів державної влади. Під незаконним перетинанням державного кордону громадянами України, іноземними громадянами й особами без громадянства слід розуміти залишення особою території однієї держави і переміщення на територію іншої держави шляхом самовільного (без відповідного документа або відповідного дозволу) перетинання державного кордону України.

Із суб`єктивної сторони незаконне перетинання державного кордону припускає прямий умисел, тобто виражається в умисній формі вини. Особа усвідомлює, що незаконно перетинає кордон і бажає зробити такі протиправні дії.

З письмових пояснень наданих суду вбачається, що 27.01.2026 року на мобільний ОСОБА_1 , зателефонував його друг, ОСОБА_3 , який попросив його відвести до села Саловка, щоб забрати автомобіль, який належить йому та був залишений там орендарем. ОСОБА_3 являється власником транспортного засобу Оpel Astra д.н.з. НОМЕР_3 . Даний транспортний засіб періодично, ОСОБА_3 , здає в оренду. В подальшому ОСОБА_3 передав у тимчасове користування ОСОБА_4 даний транспортний засіб, за адресою с. Оноківці, вул. Головна 2с. (автосервіс «Автодім»). ОСОБА_4 , як він пояснив ОСОБА_3 , орендував даний автомобіль на декілька днів для особистих цілей.

27.01.2026 року близько 4 год. на мобільний номер телефону ОСОБА_3 надійшло повідомлення від орендаря автомобіля, що він знаходиться закордоном, а автомобіль залишив в районі села Соловка, біля пограничної застави. Розуміючи, що автомобіль потрібно повернути, ОСОБА_3 , зателефонував ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з проханням відвести його до автомобіля та допомогти його звідти забрати. 27.01.2026 року близько 9 год. 00 хв. вони разом виїхали із міста Ужгород та поїхали за даним автомобілем. Приїхавши на місце знаходження автомобіля, який був розташований біля пограничної частини, вони побачили працівниками прикордонної служби, які стояли біля автомобіля та в подальшому їх затримали.

Зазначає, що працівникам прикордонної служби, затримані особи повідомили про всі обставини даної ситуації, надали всі дані, якими вони володіли та надали для огляду свої мобільні телефони. В подальшому на них незважаючи на їх пояснення були складені протоколи про вчинення адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ № 000822Е від 27.01.2026 року, відносно ОСОБА_1 не вбачається та не вказано жодної дії, вчиненого останнім, що підпадає під ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та у протоколі не вказано, як саме посадовою особою було встановлено умисел останнього на незаконний перетин державного кордону.

Під час розгляду справи встановлено також, що ОСОБА_1 , являється невійськовозобов`язаним, що стверджується копією витягу із за стосунку «Резерв+», тобто на нього не поширюються заборона щодо перетину державного кордону під час воєнного стану.

Окрім того, суду надана копії сторінок закордонного паспорту ОСОБА_1 , з яких вбачається, що останній неодноразово перетинав державний кордон України у встановлених пунктах пропуску через державний кордон України у період з 2022 по 2025 роки.

З огляду на досліджені докази неможливо встановити прямий умисел в діях особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення щодо спроби незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У пункті 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010роз`яснено, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст.с.1, 3, ч.2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту. Відповідно до п.4.1 вказаного Рішення вказано, що процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Суд також звертає увагу на принципи Європейської Конвенції «Про громадянство» від 06.11.1997 року (ратифікованою Україною Законом від 20.09.2006 року), згідно якої Україна зобов`язалася гарантувати права громадян із множинним громадянством, зокрема, ст.17, відповідно до якої, визначаючи права та обов`язки, пов`язані із множинним громадянством: громадяни держави - учаcниці, які мають інше громадянство, мають на території держави учасниці, в якій вони проживають, ті самі права та обов`язки, як і інші громадяни держави-учасниці.

Оцінивши в сукупності всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, приходжу до висновку, що в діях гр. ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 245, 247 ч. 1 п. 1, 280, 283,-285, 287,-291 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне порушення відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова