Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1190/25 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Номер провадження №33/4805/272/26
Категорія ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Бондарчук Галини Федорівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Овруцького районного суду Житомирської області від 26 серпня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 26 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку, передбаченого ст.38 КУпАП. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.

Згідно з постановою, 26.03.2025 о 18 год 00 хв в с Левковичі по вул Шеминчуки ОСОБА_1 керував автомобілем Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та скоїв наїзд на собаку, власником якого є ОСОБА_2 , внаслідок чого собака загинув на місці події, при ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження переднього бампера, чим порушив п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Окрім того, 26.03.2025 о 18 год 00 хв в с Левковичі по вул Центральна, ОСОБА_1 керував автомобілем Фольксваген, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував, рухався з безпечною швидкістю, а дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок раптової появи собаки на проїзній частині, уникнути зіткнення з якою він не мав можливості. Вказує, що собака перебувала без повідка, а її власник не вжив жодних заходів для контролю за твариною, що, на його думку, свідчить про відсутність його вини у настанні події. Крім того, наголошує, що матеріали справи не містять належних доказів отримання транспортним засобом механічних пошкоджень, а загибель тварини сама по собі не свідчить про порушення ним Правил дорожнього руху. Також стверджує, що у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом не керував, після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль був припаркований, а спиртні напої він вживав уже після події. Зазначає, що відеозапис, який би підтверджував факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння, у матеріалах справи відсутній, а свідки в судовому засіданні допитані не були. Крім того, вказує, що працівники поліції, посилаючись на пояснення свідків щодо нібито керування ним автомобілем у стані сп`яніння, здійснювали на нього психологічний тиск. Апелянт вважає, що протоколи про адміністративні правопорушення складені з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки не містять належного викладення об`єктивної сторони правопорушень, не конкретизовано місце їх вчинення, не зазначено свідків і понятих, а ознаки алкогольного сп`яніння зазначені формально. Звернув увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис не містить відомостей про складення протоколу про адміністративне правопорушення, що, на його думку, свідчить про неналежне фіксування події. Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи. На його думку, матеріали справи не містять доказів, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували його винуватість у вчиненні інкримінованих правопорушень.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п.12.1 ПДР слідує, що водій повинен під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколами про адміністративні правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №282513 від 26.03.2025, відповідно до якого 26.03.2025 о 18 год 00 хв у с. Левковичі по вул. Шеминчуки ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на собаку, власником якої є ОСОБА_2 , унаслідок чого тварина загинула на місці події, а автомобіль отримав механічні пошкодження переднього бампера, чим порушив п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.21); протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №282523 від 26.03.2025, згідно з яким 26.03.2025 о 19 год 50 хв у с. Левковичі по вул. Центральній ОСОБА_1 керував зазначеним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, огляд на стан алкогольного сп`яніння проведено на місці події із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager», результат тесту - 2,08 ‰, тест №344 (а.с.2); чеком приладу «Drager 6820» від 26.03.2025 із результатом 2,08 ‰ (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7); свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, чинним на момент проведення огляду (а.с.8); розписками про роз`яснення прав та порядку застосування спеціального технічного засобу (а.с.4,6); розпискою про ознайомлення з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення від керування транспортним засобом (а.с.9); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с.11); рапортом інспектора поліції, зі змісту якого вбачається, що після прибуття на місце події встановлено факт наїзду ОСОБА_1 на собаку та виявлено у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, з чим він погодився, а за результатами огляду встановлено 2,08 ‰ алкоголю, після чого відносно нього складено адміністративні матеріали за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.12); поясненнями свідка ОСОБА_3 , яка зазначила, що 26.03.2025 близько 18 год 00 хв по вул. Шеминчуки в с. Левковичі вона бачила, як місцевий мешканець ОСОБА_4 , керуючи автомобілем синього кольору, рухався з великою швидкістю та здійснив наїзд на собаку, після чого не зупинився одразу. На її думку, водій міг перебувати у стані алкогольного сп`яніння (а.с.13); поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який повідомив, що 26.03.2025 близько 18 год 00 хв, рухаючись трактором по вул. Шеминчуки в с. Левковичі, позаду нього рухався автомобіль синього кольору, який під час обгону здійснив наїзд на його собаку, що бігла поруч із трактором; після наїзду водій зупинився, підійшов до нього, поводився агресивно, висловлювався нецензурною лайкою та погрожував, після чого сів у автомобіль і поїхав у напрямку с. Словечне; згодом водій повторно проїхав повз місце події та, рухаючись заднім ходом, переїхав труп собаки, що лежав на дорозі (а.с.14); повідомленням на лінію «102» про те, що водій автомобіля перебуває у стані алкогольного сп`яніння та збив собаку (а.с.15); відеозаписом події (а.с.17); схемою місця ДТП, на якій зафіксовано пошкодження переднього бампера автомобіля та місце розташування трупа собаки (а.с.23).

У протоколах про адміністративні правопорушення, акті огляду та чеку за результатами тестування ОСОБА_1 від підпису відмовився. Схема місця ДТП підписана працівником поліції та свідками (а.с.23).

Оцінивши зазначені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.

Досліджені судом докази не викликають сумнівів щодо їх належності, допустимості та достовірності, оскільки отримані та оформлені у порядку, передбаченому законом.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку з причетністю до дорожньо-транспортної пригоди та виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820», результат якого становив 2,08 ‰, що свідчить про перевищення допустимої норми. ОСОБА_1 було ознайомлено з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при цьому від підпису в протоколах та інших адміністративних матеріалах він відмовився.

Відеозапис підтверджує, що під час проведення огляду на стан сп`яніння порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, а також вимог ст. 266 КУпАП, які могли б бути підставою для визнання результатів огляду недійсними, не встановлено.

Протоколи про адміністративне правопорушення складені уповноваженою особою за встановленою формою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його причетність до дорожньо-транспортної пригоди під час апеляційного розгляду не оспорювалися та підтверджуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом події, поясненнями свідка ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_2 та іншими доказами. Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем «Volkswagen» та наїзду на собаку, повідомляючи про раптову появу тварини на проїзній частині.

Доводи апелянта про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок раптової появи перешкоди на проїзній частині та він не мав можливості її уникнути, не спростовують висновків суду першої інстанції. ОСОБА_1 був зобов`язаний обрати безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, однак матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість уникнення дорожньо-транспортної пригоди. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недотримання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Посилання апелянта на поведінку власника тварини не впливають на його обов`язок дотримуватися вимог безпеки дорожнього руху.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність механічних пошкоджень транспортного засобу спростовуються матеріалами справи. Зокрема, відповідно до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано пошкодження лакофарбового покриття переднього бампера автомобіля «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_1 . Крім того, з відеозапису події вбачається, що працівник поліції під час огляду транспортного засобу демонструє ОСОБА_1 передній бампер із наявними пошкодженнями та слідами крові, що узгоджується з обставинами наїзду на тварину та підтверджує факт дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання апелянта на те, що свідок ОСОБА_3 не була допитана в судовому засіданні, не свідчить про недопустимість її письмових пояснень, оскільки такі пояснення свідка надані у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення та були належним чином досліджені судом першої інстанції. Крім того, з відеозапису події вбачається, що ОСОБА_3 безпосередньо під час спілкування з працівником поліції надавала пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, що додатково підтверджує викладені у її письмових поясненнях відомості.

Доводи про здійснення працівниками поліції психологічного тиску не підтверджені будь-якими доказами та спростовуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а тому не впливають на правильність оскаржуваного судового рішення.

Доводи сторони захисту про те, що алкогольні напої ОСОБА_1 вживав уже після дорожньо-транспортної пригоди, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Із дослідженого відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції він не повідомляв про вживання алкогольних напоїв після припинення керування транспортним засобом, натомість зазначав, що алкогольних напоїв не вживав, у тому числі в день події. Матеріали справи не містять об`єктивних даних, які б підтверджували вживання алкоголю після події, а така версія заявлена лише під час судового розгляду. Посилання сторони захисту на часовий проміжок між дорожньо-транспортною пригодою та проведенням огляду саме по собі не підтверджує вживання алкоголю після припинення керування транспортним засобом та не спростовує встановлених судом обставин. З відеозапису також вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 висловлював прохання щодо можливості вирішення питання без притягнення до адміністративної відповідальності.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, не спростовують встановлених судом фактичних обставин справи та не містять посилань на нові обставини чи докази, які б свідчили про незаконність ухваленої постанови.

Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.

При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Овруцького районного суду Житомирської області від 26 серпня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич