Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року м. Рівне

Справа № 562/3560/25

Провадження № 33/4815/228/26

Рівненський апеляційний суд в складі судді - Ковальчук Н. М.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушеня, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 153 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що йому не було надано можливості захистити свої права у суді. Вказує, що його було зупинено поліцейськими та складено постанову за перевищення швидкості та протокол про відмову зупинитися. Ці два документа взаємопов`язані і мають бути розглянуті разом. Вважає, що з його сторони не було жодного адміністративного правопорушення. Щодо постанови поліції, то за його позовною заявою відкрито адміністративне провадження по справі № 562/3396/25 (суддя Саган О. О.) про скасування цієї постанови (на даний час справу не розглянуто). 07.11.2025 року він надіслав судді Ковалик Ю. А. заяву про об`єднання даних проваджень, у зв`язку з тим, що вони стосуються одного епізоду (відповіді на свою заяву не отримав). Вважає, що суддя Саган О. О. вичікує коли оскаржувана постанова суду від 03.12.2025 року (суддя Ковалик Ю. А.) набере законної сили, тоді суд, відмовить йому у задоволенні заяви, опираючись на постанову свого колеги (явно корпоративні інтереси). Зазначає, що поштою він отримав повістку з суду, з якої дізнався, що відносно нього буде розглядатися протокол поліції ЕПР1 №465557 від 26.09.2025р. Він подав до суду заяву про надіслання йому копію протоколу та матеріалів до нього, але із суду він нічого не отримав, окрім повістки. Тоді він звернувся у поліцію, щоб витребувати ці документи, які отримав із поліції 03.12.2025 року. Саме у цей день, 03.12.2025 року Здолбунівський районний суд виніс оскаржувану постанову. Просить апеляційний суд надати йому можливість, вже маючи на руках витребувані докази, довести в суді першої інстанції свою невинуватість, задовольнивши його право на судовий захист. Також вказує, що копію оскаржуваної постанови йому було надіслано поштою, яку він отримав 09.12.2025 року, про що у справі міститься відповідна відмітка. Із цих підстав просить: поновити строк на апеляційне оскарження, оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти рішення, яким повернути матеріали справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова відносно ОСОБА_1 винесена - 03.12.2025 року, апеляційна скарга подана 16.12.2025 року, тобто після закінчення строків на апеляційне оскарження. З матеріалів справи вбачається, що копія постанови суду була направлена ОСОБА_1 04.12.2025 року (а.с. 20), проте відомостей про отримання останнім її копії матеріали справи не містять. Скаржник стверджує, що отримав копію постанови суду 09.12.2025 року, про що до апеляційної скарги додав фотокопію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із трек-номером R11 (а.с. 26). Згідно відомостей із сайту «Укрпошта» поштове відправлення із трек-номером R11 вручено 09.12.2025 року.

Зазначене свідчить, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин і його слід поновити.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Справа до слухання у апеляційному суді призначалась двічі: 16.02.2026 та 20.02.2026. Жодного разу у судове засідання ОСОБА_1 не з"явився.

У зв"язку з неявкою особи, що притягується до відповідальності, справу було відкладено на 20.02.2026. ОСОБА_1 повторно не з"явився у судове засідання, хоча належно був повідомлений про дату слухання, повістки отримував 06.01.2026 та 17.02.2026, окрім цього оголошення про виклик розміщувалось на офіційному сайті "Судова влада".

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 465557 від 26.09.2025 року вбачається, що водій ОСОБА_1 цього дня о 11 год. 00 хв. на А/Д Н-25 Городище - Рівне - Староконстянтинів 175 км. в н.п. с. Здовбиця Рівненського району, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору та звукової сигналізації, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на службовому транспортному засобі «Renault Daster» н.з. НОМЕР_2 на А/Д Н-25 Городище - Рівне - Староконстянтинів 174 км. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.В протоколі міститься відмітка, що велась відеофіксація на технічний засіб: 470257, 475422.Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано, також вказано «Юрій під примусом».

При складанні протоколу, ОСОБА_1 не надав пояснень по суті порушення, у графі «Пояснення» зазначено ст. 63 ККУ.

Також в матеріалах справи містяться: протокол АПЗ18 № 023318 про адміністративне затримання ОСОБА_1 від 26.09.2025р. (а.с. 2), відеодиск (а.с. 3).

Відповідно до вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил дорожнього руху.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП передбачена за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП підтверджена матеріалами справи.

З відеозапису події 26.09.2025 року (Диск №1, Clip-0) вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівником поліції за перевищення швидкості руху (їхав 80 км/год.).

На «Clip-1» водій при спілкуванні з поліцейським, почав вказувати, що фіксація швидкості руху має вестися в автоматичному режимі (на триногах), що він відхиляє пропозицію поліцейського, оскільки правопорушення не зафіксоване відповідно до вимог чинного законодавства, і тому він буде їхати, бо поспішає у лікарню.

Водій намагається їхати, поліцейський роз`яснює водію, що він не може зараз їхати. Також поліцейський вказує, що водій перевозить дітей без авто-крісла.

Водій ОСОБА_1 постійно сперечається з поліцейським, вказує, що обладнає автомобіль під авто-крісло, а зараз поспішає, бо везе дитину до стоматолога (болить зуб).

Поліцейський просить надати посвідчення водія, та пояснює, що перенесе розгляд даної справи на інший час, зручний для водія.

Також поліцейський роз`яснює, що прилад для фіксування швидкості руху є ручним, і вони його тримали в руках.

Водій продовжує сперечатися з поліцейським, вказує, що вони незаконно зафіксували його швидкість руху, прощається з поліцейським і їде.

На 03:33 хв. поліцейські на службовому автомобілі намагаються наздогнати водія ОСОБА_1 , подають вимогу про зупинку транспортного засобу, за допомогою проблискових маячків синього і червоного кольору, звукового сигналу та сирени.

На 04:50 хв. водій ОСОБА_1 був зупинений шляхом переслідування на службовому транспортному засобі.

Водій постійно сперечається, кричить до поліцейських, намагається довести свою правоту, вважає, що його зупинка була незаконною (а.с. 3).

Відеозаписом події підтверджено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Апеляційний суд розцінює доводи ОСОБА_1 про його невинуватість, як спосіб захисту спрямований на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки постанови суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 283, 293, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Ковальчук Н. М.