ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року місто Київ

Справа № 752/29092/25

Провадження № 33/824/1280/2026

Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем, на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року (у складі судді Токман Ю.Ф.)

у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

ВСТАНОВИВ

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 514992, ОСОБА_1 16 листопада 2025 року о 18:50, керуючи транспортним засобом «Toyota Land Cruiser 100», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві на Столичному шосе, не дотрималася безпечної дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Toyota RAV4», д.н.з. НОМЕР_2 , який внаслідок удару відкинуло на транспортний засіб «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_3 , який внаслідок удару відкинуло на транспортний засіб «Mercedes-Benz G63», д.н.з. НОМЕР_4 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Голосіївський районний суд м. Києва постановою від 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнав винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосував до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 н.м.д.г., що становить 850 грн; стягнув на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Не погодившись з такою постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. 29 грудня 2025 року подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 15 грудня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. подав клопотання про відкладення розгляду справу, проте суд у постанові навіть не зазначив про його надходження, а також прийняв постанову за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Вважає, що є обґрунтовані сумніви щодо того, що перед зіткненням із першим у ланцюжку автомобілем (Toyota RAV4), наступні за ним автомобілі (Porsche Cayenne та Mercedes-Benz) вже перебували в стані зіткнення в тому числі із автомобілем Toyota RAV4. Указаних обставин суд не встановив, чим допустив неповноту судового розгляду та прийняв необґрунтовану постанову.

04 лютого 2026 року представник власника автомобіля Porsche Cayenne ОСОБА_2 - адвокат Неволіна А.Ю. подала заперечення проти апеляційної скарги, які зводяться до того, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги цього не спростовують і не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що присутність такої особи у справі цієї категорії не є обов`язковою. Суд мав право розглянути справу за її відсутності, оскільки вона була належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, а належним чином оформлене та підтверджене клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подане напередодні засідання електронне звернення адвоката не могло вважатися процесуальним клопотанням, оскільки його повноваження не були підтверджені відповідно до вимог статті 271 КУпАП (до ордера не було додано договору або витягу з нього, що позбавляло суд підстав розглядати таке звернення).

Вважає, що адвокат, знаючи про неможливість своєї участі у засіданні, не забезпечив належну реалізацію права своєї клієнтки на захист, тоді як сама ОСОБА_1 могла з`явитися до суду особисто або залучити іншого захисника.

На спростування доводів щодо не з`ясування судом механізму дорожньо-транспортної пригоди вказано, що всі водії транспортних засобів, що рухалися попереду, підтвердили, що відчули один поштовх ззаду, що свідчить про єдиний первинний удар, спричинений автомобілем ОСОБА_1 , який і спричинив подальше послідовне зіткнення інших автомобілів.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник власника автомобіля Porsche Cayenne ОСОБА_2 - адвокат Неволіна А.Ю. проти апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, обґрунтованість та вмотивованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

За приписами п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 514992 від 16.08.2025; схему місця ДТП; письмові пояснення учасників ДТП на підтвердження зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин. Дослідивши докази, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, а також підтверджуються належними та допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Апелюючи до незаконності постанови суду першої інстанції, скаржник зазначає, що є обґрунтовані сумніви щодо того, що перед зіткненням із першим у ланцюжку автомобілем (Toyota RAV4), наступні за ним автомобілі (Porsche та Mercedes) вже перебували в стані зіткнення в тому числі із автомобілем Toyota RAV4.

Апеляційний суд надає оцінку таким доводам апеляційної скарги, проте відхиляє їх за безпідставністю та необґрунтованістю з огляду на таке.

Із первинних пояснень учасників ДТП (в порядку їх черговості) вбачається таке:

1) водій Mercedes- рухалася по лівій крайній полосі, побачила, що автомобілі спереду почали змінювати полосу, вона намагалася також, але не було можливості, тому почала гальмувати плавно, побачила спереду мене аварію, зупинилась, включила аварійку, через декілька секунд в мене в`їхав автомобіль Porsche;

2) водій Porsche - рухався у крайньому лівому ряді, побачив, що переді мною почав пригальмовувати і включив аварійку автомобіль Mercedes, я одразу теж почав пригальмовувати і включив аварійку, десь через секунд 5 почув удар ззаду і моє авто відкинуло в автомобіль попереду, в мене в`їхало авто Toyota RAV4, у який в`їхало інше авто Toyota Land Cruiser;

3) водій Toyota RAV4 - їхав у лівому крайньому ряді, побачив попереду гальмуюче авто з увімкненими знаками аварійної зупинки марки Porsche, у свою чергу я увімкнув аварійні знаки та плавно пригальмовував майже до повної зупинки, а позаду мене із писком резини від торможіння у моє авто влетіло Toyota Land Cruiser, у результаті моє авто зіткнулося з Porsche попереду, а той зіткнувся із автомобілем Мерседес.;

4) водій Toyota Land Cruiser - їхала по четвертій смузі, помітила, що машини різко гальмують, почала також гальмувати, при гальмуванні на вологій дорозі занесло машину, у зв`язку із тим, що з переду по смузі стояла автоBMW був заблокований рух лівою смугою, авто не прибрали після попереднього ДТП, знак аварійної зупинки не стояв, через занос машини наздогнала авто Toyota RAV4, вважаю, що ДТП сталося з причини не встановлення знаку у попередньому ДТП, прибрано невчасно з ДТП машину та через те, що різко загальмували попередні машини.

Наведені первинні пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди є послідовними, взаємоузгодженими та відтворюють єдиний механізм події: попереду рух автомобілів був уповільнений/зупинений, після чого відбувся один удар ззаду, який спричинив послідовне «ланцюжкове» зіткнення транспортних засобів.

Твердження скаржника про наявність «обґрунтованих (розумних) сумнівів» щодо того, що автомобілі Porsche та Mercedes-Benz нібито вже перебували в стані зіткнення (у тому числі з Toyota RAV4) до первинного удару Toyota Land Cruiser, не підтверджені жодними об`єктивними даними, на які б посилався апелянт, і фактично зводяться до припущення та суб`єктивної оцінки сторони захисту.

Зокрема, заявляючи про «розумні сумніви», скаржник не наводить

а) жодних фактичних обставин, які б вказували на наявність попереднього контакту між Toyota RAV4, Porsche Cayenne та Mercedes-Benz до удару Toyota Land Cruiser (наприклад, даних про характер і локалізацію первинних пошкоджень, що суперечили б послідовному механізму зіткнення);

б) будь-яких доказів, що спростовували б узгоджені первинні пояснення трьох водіїв транспортних засобів, які рухалися попереду, про наявність одного поштовху ззаду та подальше відкидання автомобілів вперед;

в) посилань на матеріали, які могли б свідчити про інший механізм події (відеозапис, дані реєстраторів, висновок авто-технічного дослідження, відомості про окреме ДТП до зіткнення з Toyota Land Cruiser тощо).

Натомість з пояснень водія Mercedes вбачається, що вона зупинилася та через декілька секунд у неї в`їхав автомобіль Porsche; з пояснень водія Porsche - що він пригальмовував за Mercedes, після чого приблизно через 5 секунд почув удар ззаду та його автомобіль відкинуло вперед; з пояснень водія Toyota RAV4 - що він майже зупинився та в його автомобіль ззаду влетів Toyota Land Cruiser, внаслідок чого його відкинуло у Porsche попереду. Вказані пояснення кореспондують між собою та підтверджують первинний імпульс саме ззаду, після якого відбулося подальше послідовне зіткнення.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про нібито попереднє перебування в стані зіткнення транспортних засобів, що рухалися попереду, не можна визнати «розумними сумнівами» у розумінні стандарту доведення у справах про адміністративні правопорушення. Вони не ґрунтуються на фактах, встановлених матеріалами справи, не підтверджені допустимими доказами, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції про механізм ДТП та причинно-наслідковий зв`язок між порушенням водієм Toyota Land Cruiser вимог пунктів 2.3 «б», 12.1 та 13.1 ПДР і настанням наслідків у вигляді механічних пошкоджень транспортних засобів.

Посилання апелянта на неповноту судового розгляду з мотивів нез`ясування механізму ДТП є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять належні та допустимі докази, які в сукупності дозволяють встановити послідовність події та наслідки дій ОСОБА_1 , а заявлені стороною захисту припущення не створюють підстав для висновку про недоведеність події правопорушення чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи щодо розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є такими, що свідчать про порушення її прав, оскільки в частині 2 статті 268 КУпАП, яка визначає обов`язкову присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у переліку відсутня стаття 124 КУпАП, що свідчить про можливість розгляду справи цієї категорії за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за умови її належного повідомлення про час і місце судового розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що про розгляд справи 18 грудня 2025 року ОСОБА_1 була повідомлена шляхом доставлення судової повістку у додаток «Viber» 01 грудня 2025 року (а. с. 10), договір про надання правничої допомоги вона уклала 12 грудня 2025 року, а її захисник - адвокат Конюшко Д.Б. лише 17 грудня 2025 року о 16:53 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, указавши при цьому, що справа призначена на 19 грудня 2025 року.

Тобто захисник ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи менш ніж за годину до закінчення робочого часу канцелярії суду. За звичайною та загальновідомою практикою організації документообігу в судах такі звернення реєструються наступного робочого дня, після чого протягом цього або наступного дня передаються судді для вирішення. Виняток становлять лише термінові процесуальні звернення, подані у день судового засідання, або такі, що з огляду на їх зміст та обставини очевидно потребують негайного розгляду.

Однак подане захисником клопотання не містило ознак терміновості, оскільки в ньому було зазначено, що розгляд справи призначений на 19 грудня 2025 року, тоді як фактично судове засідання відбувалося 18 грудня 2025 року о 9-30. Така помилкова вказівка на дату розгляду об`єктивно позбавляла подане клопотання характеру заяви, що потребує негайного реагування суду, і не могла бути сприйнята як процесуальний документ, який необхідно терміново передати судді до початку судового засідання.

За наведених обставин суд вважає, що захисник не проявив належної дбайливості та процесуальної уважності у представленні інтересів ОСОБА_1 , своєчасно не вживши заходів для належної реалізації її права на захист. Водночас допущені захисником недоліки процесуальної поведінки не можуть бути поставлені у вину суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, матеріали справи не містять даних про наявність об`єктивних та непереборних причин, які унеможливлювали явку ОСОБА_1 до суду особисто, а також не позбавляли її можливості завчасно повідомити суд про поважні причини неявки або забезпечити участь іншого захисника. За таких умов розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника не призвів до порушення її процесуальних прав і не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції були дотримані, а висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, Київський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Конюшком Денисом Борисовичем,- залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя О. В. Желепа