Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/94/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року селище Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Піщуліної І.С., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , старшого солдата, інспектора прикордонної служби 2 категорії гранатометника гранатометної групи відділення вогневої підтримки четвертої прикордонної застави другої прикордонної комендатури НОМЕР_1 прикордонного загону,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2026 року начальником четвертої прикордонної застави капітаном ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення ЧЦП №047475, зі змісту якого вбачається, що 18 лютого 2026 року офіцером ВВВВБ майором ОСОБА_3 під час раптової перевірки організації несення служби прикордонного наряду «Контрольний пост «Народичі» на ділянці відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_4 (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) о 04 годині 09 хвилин було встановлено, що в діях старшого солдата ОСОБА_4 , який в момент перевірки перебував в приміщенні, не спав, спостереження за прилеглою територією не здійснював. Ти самим останній порушив вимоги пункту 12 розділу «Організація несення служби прикордонними нарядами» частини ІІ «Служби прикордонних нарядів Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року № 1261.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 18 лютого 2026 року о 04 годині 09 хвилин він ніс службу у складі прикордонного наряду та у зв`язку з низькою температурою повітря зайшов в приміщення для обігріву, щоб випити чаю, в цей час приїхала перевірка.

Перевіряючи обґрунтованість та правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд зважає на таке.

Частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, вчинені в умовах особливого періоду.

Правові норми, викладені у частинах 1 та 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є бланкетними нормами, що не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших правових норм, що можуть бути розміщені у цьому або іншому нормативному акті, та у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №047475 зазначається про порушення ОСОБА_1 вимоги пункту 12 розділу «Організація несення служби прикордонними нарядами» частини ІІ «Служби прикордонних нарядів Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 жовтня 2015 року № 1261 (далі - Інструкція).

У пункті 12 глави 2 розділу II Інструкції зазначено, що прикордонним нарядам під час здійснення прикордонного контролю забороняється використовувати будь-які особисті технічні засоби електронних комунікацій, що не належать Державній прикордонній службі України та не входять до предметів екіпірування прикордонного наряду, мати при собі грошові кошти понад розмір, установлений центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

З огляду на зазначене слідує, що сформульована у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №047475 фабула правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , а саме: «в момент перевірки перебував в приміщенні, не спав, спостереження за прилеглою територією не здійснював», не узгоджується зі змістом пункту 12 глави 2 розділу II Інструкції, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , що передбачає заборону прикордонним нарядам на використання певних технічних засобів електронних комунікацій та можливості мати при собі грошові кошти у певному розмірі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є джерелом права в Україні кожному гарантовано право на справедливий суд.

За своєю структурою стаття 6 Конвенції в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи цю конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на цей випадок, суд звертає увагу, що хоча й виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини ОСОБА_1 за національним законом притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Зокрема в даному випадку судом враховується, що адміністративні стягнення, передбачені частиною 2 статті 172-18 КУпАП, у виді штрафу або арешту з утриманням на гауптвахті мають суворий характер, а отже адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-18 КУпАП, може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення частини 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Також слід наголосити на тому, що процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, а сформульована у протоколі фабула не дає змоги оцінити дії ОСОБА_1 , як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а отже, провадження у цій справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Керуючись статтями 172-18, 221, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд Житомирської області особою, щодо якої її винесено, її законним представником, потерпілим або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Ірина ПІЩУЛІНА