Справа № 159/9507/25 Провадження №33/802/149/26 Головуючий у 1 інстанції:Бойчук П. Ю.
Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2026 року щодо неї,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, без конфіскації грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення.

Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 207614 від 23.12.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи фізичною особою - підприємцем, порушив порядок проведення господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону та в період часу з 17.10.2025 по 20.10.2025 за адресою в АДРЕСА_1 , у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » здійснювала продаж слабоалкогольних напоїв без наявної ліцензії, чим порушила п.7 ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином враховано обставини, які свідчать про відсутність умислу та формальний характер допущеного правопорушення. Вказує на те, що вона дійсно три дні здійснювала продаж слабоалкогольних напоїв без наявної ліцензії, оскільки про закінчення строку її дії забула, через її поновлення в електронному форматі. Просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справ на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення обмежившись усним зауваженням.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, до апеляційного суду подала клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.39).

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП, її неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За змістом ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією ч.1 ст.164 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Вказані вимоги закону суддею були виконані в повному обсязі.

Згідно з приписами ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, роздрібна торгівля зокрема алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що вона будучи фізичною особою-підприємцем здійснювала продаж слабоалкогольних напоїв без наявної ліцензії з 17 жовтня 2025 року по 20 жовтня 2025 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП підтверджується: актом № 03/33656/09-01- від 26.11.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 26.11.2025; Податковим повідомленням-рішенням від 15.12.2025; витягом з Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, порядковий номер 271936 від 30.10.2025, а також іншими матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи та вказані докази суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факту вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, однак зазначає, що у неї був відсутній умисел на вчинення вказаного правопорушення.

Разом з тим, санкція ч.1 ст.164 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Доводи ОСОБА_1 щодо закриття провадження у справі на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю правопорушення обмежившись усним зауваженням щодо неї є безпідставними та не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки суд вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення врахував характер та обставини скоєного правопорушення, а саме те, що вчинене адміністративне правопорушення не було систематичним, пояснення ОСОБА_1 , яка умислу на вчинення адміністративного правопорушення не мала, особу порушника, відсутність обставин, які пом`якшують відповідальність та обґрунтовано прийшов до висновку, що за вчинене правопорушення необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із вказаним висновком судді місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

Враховуючи вищезазначені обставини, особу ОСОБА_1 , яка свою вину у вчиненні правопорушення, яке ставиться їй у провину, визнала частково, обставини даної справи, апеляційний суд приходить до переконання, що в даній конкретній справі відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_1 положень статті 22 КУпАП та закриття провадження у зв`язку з малозначністю правопорушення.

Отже, підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у даній справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2026 року щодо неї без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного В.П. Денісов