П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Подільського районного суду міста Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 540248 від 14.12.2025 року, 14.12.2025 року, 00 год. 30 хв., м. Київ, вул. Полкова, 74, 13.12.2025 року, о 17 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Полкова 74, автокооператив «Мрія», водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mercedes-Benz С 180», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку ОСОБА_1 категорично відмовився, що зафіксовано на БК 472283, 477786, 473565.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за п. 2.5 Правил дорожнього руху за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав. Пояснив, що напередодні у нього виник побутовий конфлікт із дружиною, тому 2 доби ночував в гаражі. Ввечері з 13 по 14 грудня перебував на паркувальному майданчику, працівники охорони почали вимагати залишити територію, виникла сварка, йому не було де ночувати. Не заперечував, що дійсно вживав спиртні напої, однак автомобіль припаркував ще задовго до цього, приблизно о 12 год. 00 хв., після чого за кермом автомобіля не перебував і поліцейські його не зупиняли.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Усачук О.І. просив провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначене обґрунтовує тим, що у матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 був водієм, а отже на нього не розповсюджуються норми п.2.5 ПДР, а факт знаходження особи у припаркованій машині не робить особу водієм навіть за умови, що остання сидить на місці водія. Таким чином, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, і відповідно вимога працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною. Окрім цього, працівниками поліції не було перевірено інформацію про наявність відеокамер з території гаражного кооперативу (про що повідомили працівники охорони), не оглянуто відповідні записи, а отже факт керування ОСОБА_1 автомобілем не знайшов свого підтвердження належними та допустимими доказами.

З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин вчиненого, судом було здійснено виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Так, ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_1 приїхав до гаражного кооперативу, вдень припаркував автомобіль та був весь час у гаражі. Помітивши, що ОСОБА_1 перебуває у неадекватному стані, зробили йому зауваження та попросили залишити територію кооперативу, дану вимогу ОСОБА_1 проігнорував, у зв`язку з чим викликали поліцію. Пояснив, що не бачив, як останній вночі керував автомобілем у день приїзду поліцейських.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 ставить свій автомобіль на території стоянки. 13.12.2025 року він чергував із напарником ОСОБА_2 . ОСОБА_1 їздив по гаражу приблизно до 16 год., потім за кермом не бачив. ОСОБА_1 заважав охороні, у зв`язку із чим його попросили покинути територію гаража, однак останній відмовлявся, змушені були викликати працівників поліції. Коли приїхали поліцейські, ОСОБА_1 перебував біля автомобіля і не керував.

Так, як вбачається із оглянутого відеозапису з нагрудної камери поліцейського, що міститься на 1 компакт-диску, запис з бодікамери працівника поліції 473565, початок запису 14.12.2025 року о 00 год. 24 хв., з якого вбачається як працівники поліції приїхали на територію гаража, звертаються до особи, яким виявився ОСОБА_1 , який стояв, за кермом не перебував. Останній повідомив що він випивши, йому немає куди іти, декілька разів під час розмови повідомив, що за кермом не перебував. Також відбувається розмова із охоронцями, які вказали, що останній «ганяє по гаражу два дні». О 00:32 працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, останній повідомив, що за кермом не перебував.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його адвоката, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Правилами ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність, в тому числі, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є факт керування особою транспортним засобом. Твердження працівників поліції про керування ОСОБА_1 автомобілем не підтверджуються жодними відеодоказами, а базуються виключно на поясненнях свідків про те, що ОСОБА_1 їздить автомобілем по території гаражного кооперативу дві доби та вчиняє хуліганські дії (електронний рапорт).

Окрім цього, тривале перебування ОСОБА_1 на паркувальному майданчику 13 та 14 грудня 2025 року не дає можливості зробити однозначний висновок про керування останнім автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та в який час та день.

Суд також звертає увагу на час, зафіксований у протоколі про адміністративне правопорушення про нібито керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме - 13.12.2025 року о 17 год. 00 хв., і час приїзду поліцейських - 13.12.2025 року о 00 год. 30 хв., тобто фіксація керування ОСОБА_1 автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння через значний проміжок часу, а саме більше 7 годин.

На переконання суду, вищенаведені обставини та наявні у матеріалах справи докази не підтверджують факту порушень ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР України та, відповідно і вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Підставою закриття провадження у справах також є відсутність належних і допустимих доказів, які б об`єктивно підтверджували перебування особи, щодо якої складено протокол за ст.130 КУпАП, за кермом конкретного транспортного засобу.

Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 спростовується оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, зафіксованим з нагрудної камери поліцейського, з якого не вбачається керування автомобілем «Mercedes-Benz С 180», д.н.з. НОМЕР_1 , останній перебував на території стоянки, за кермом та взагалі в автомобілі не перебував, та дослідженими судом доказами у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 не є водієм у розумінні п. 1.10 ПДР України, відповідно не несе обов`язку проходити на вимогу поліцейського в установленому законом порядку медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Доказів, які безумовно можуть слугувати підставою для висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Оскільки наявними у справі доказами не підтверджується поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 є суб`єктом вчинення даного правопорушення і може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відповідно провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. 245, 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя Л. В. Казмиренко