ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Черняєвої С.П.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Морозів Дунаєвецького району Хмельницької області, військовослужбовця, одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень; звільнено від сплати судового збору,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року встановлено, що 18.06.2025 р. приблизно об 11:00 військовослужбовець ОСОБА_1 , під час виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, знаходився на території тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 року стосовно нього скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд не дослідив належним чином докази, надані апелянтом, та не надав їм належної оцінки, що є неповним з`ясуванням обставин справи.

Зазначає, що твердження суду першої інстанції, що: «Інші доводи ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на уникнення відповідальності» не можуть бути такими, які підтверджують факт всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо нього, містить порушення при його оформленні, а саме:

- на аркуші № 1 протоколу місце народження Вадими СКИБИ зазначено не вірно, що підтверджується паспортом громадянина України;

- на аркуші № 1 протоколу, у графі «Місце служби і посада» зазначено: «старший офіцер відділу МПЗ», проте у розділі «суть правопорушення» зазначено посаду «заступник начальника відділу МПЗ»;

- апелянту не було запропоновано пройти освідування у медичному закладі Міністерства охорони здоров`я ;

- в порушення вимог статті 255 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складено не уповноважено на те посадовою особою, оскільки представники військової служби правопорядку мають право складати протоколи про військові адміністративні правопорушення лише відносно військовослужбовців ЗСУ (їх працівників), а Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення та входить до структури МВС України;

- зміст статті 63 Конституції України та статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення апелянту не було доведено;

- в акті від 18.06.2025 р. № 2881 відсутній підпис медичного працівника, а уповноважена посадова особа Військової служби правопорядку та двоє свідків (військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 ) у спосіб не передбачений законодавством України не можуть підтверджувати або спростовувати ступінь алкогольного сп`яніння, не маючи спеціальних знань у галузі медицини (примітка: стан алкогольного сп`яніння підтверджується спеціальними технічними засобами або/та у закладах охорони здоров`я);

- в порушення вимог додатку №1 Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затверджена наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 № 329 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.2021 за № 1622/37244): форма та зміст протоколу не відповідає визначеному зразку; не зазначено повні установчі дані свідків (прізвище, ім`я, по батькові), а також місця їх проживання; не зазначено сімейний стан апелянта; не зазначено окремо місце реєстрації та місце проживання; не зазначено ким і коли видано службове посвідчення;

- свідками є військовослужбовці військової частини НОМЕР_2 , а отже існують сумніви щодо їх неупередженості;

- в матеріалах відсутні докази, які б підтверджували факт перебування апелянта на території військової частини або/та виконання обов`язків військової служби (рапорти, витяги з наказів, тощо).

Вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення, поверхнево та без врахування критичних зауважень апелянта та долучених доказів, прийняв необґрунтоване та невмотивоване рішення, що в свою чергу зводить нанівець процедуру адміністративного судочинства в цілому.

Позиції сторін в суді :

В судовому засідання ОСОБА_1 просив його апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Додав, що суддею не були враховані дані про його особу, та були підстави для застосування ст. 22 КУпАП.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 266-1 КУпАП, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що висновки судді 1-ї інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП адміністративного правопорушення за викладених у постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом 1-ї інстанції доказах. Суд 1-ї інстанції при розгляді зазначеної справи дав належну правову оцінку діям ОСОБА_1 , з якою погоджується апеляційний суд.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими доказами, а саме:

-відомостями з протоколу про військове адміністративне правопорушення ДНК-2847 від 19.06.2025 року, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП;

-актом відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 18.06.2025 р. № 2881, з якого вбачається, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння;

- свідоцтвом № 12-01/0457 про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, з якого вбачається, що повірка приладу «Алконт М» зав. №00209-15, чинна до 13 лютого 2026 року, та що він відповідає вимогам ДСТУ 8950:2019;

-поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які пояснили, що під час перевірки наявності особового складу та профілактичних заходів щодо попередження вживання алкогольних напоїв посадовими особами, о 11.00 год. 18.06.2025 року, у військовій частині НОМЕР_2 був виявлений майор ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах з ротової порожнини, хитка хода, хитання при поворотах). В подальшому, 18.06.2025 р. у розташуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 , куди був доставлений ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в спецмедзакладі;

-посвідченням НОМЕР_3 виданого 08.04.2021 р. на ім`я майора ОСОБА_1 ;

- довідкою від 02.01.2025 р. № 08/03, з якої вбачається, що майор ОСОБА_1 дійсно з 04 серпня 2023 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) Державної прикордонної служби України;

- витягом з наказу від 25.12.024 р. №889 про організацію роботи зі складання та обліку адміністративних протоколів, зберігання адміністративних справ на 2025 рік.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одний та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя 1-ї інстанції взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , надані ним суду під час судового розгляду. Так, він стверджував, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів «Алконт М» дійсно відмовився, а проходження огляду в спеціальному медичному закладі йому не пропонували. Чи підписував протокол не пам`ятає. Чому не підписував акт №2881 від 18.06.2025 р. відмови від проходження огляду в спеціальному медичному закладі не пам`ятає. Надав копії грамот.

Судом встановлено та не заперечується ОСОБА_1 , що майор ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходив військову службу з 04.08.2023 р.у військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджується довідкою від 02.01.2025 р., а з 30.07.2025 р. у військовій частині НОМЕР_4 , що підтверджується довідкою від 25.08.2025 р. № 08/4043-Г.

Відповідно до ст. 255 КУпАП, органи управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення про правопорушення, вчинені військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків, - стаття 44, частини друга і третя статті 123, статті 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185 і 185-7 до категорії військовослужбовців відноситься і ОСОБА_1 .

Доводи апелянта, що працівники Військової служби правопорядку у Збройних Силах України не мали права складати щодо нього протокол про військове правопорушення, оскільки він відноситься до Державної прикордонної служби України, не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Державна прикордонна служба України (ДПСУ) є військовим формуванням, оскільки відповідно до закону України «Про Державну прикордонну службу України», безпосередньо веде бойові дії для відсічі збройній агресії, охороняє державний кордон, бере участь у територіальній обороні та забезпечує правовий режим воєнного стану. Також діє у взаємодії із Збройними Силами України та складається з військовослужбовців.

Доводи апелянта про невідповідність протоколу про військове адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими. Так, судом встановлено, що місцем народження ОСОБА_1 є с. Морозів Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією паспорта, та про що зазначено в оскарженій постанові судді 1-ї інстанції. Суд апеляційної інстанції не вбачає порушення щодо неточного зазначення в протоколі про військове адміністративне правопорушення ДНК-2847 від 19.06.2025 року місця служби та посаду ОСОБА_1 , а також його місця народження, оскільки анкетні дані особи були судом перевірені та встановлені в судовому засіданні, та вірно зазначені в оскарженій постанові суддею.

Згідно особистого підпису у протоколі ОСОБА_1 було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також його права та обов?язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Будь-які зауваження щодо не роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 ні в протоколі, ні в матеріалах справи не містяться.

Також, не зазначення в протоколі про військове адміністративне правопорушення всіх анкетних даних свідків, на яких в своїй апеляційній скарзі наголошує ОСОБА_1 , не є тими істотними порушеннями, які б спростовували встановлений в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Крім того, як вбачається із письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такі містять всі необхідні дані осіб для їх можливого виклику та повідомлення при розгляді справи в суді, а також ті дані, про які апелянт зазначив в своїй скарзі.

Не є слушними доводи апелянта щодо відсутності в Акті від 18.06.2025 р. №2881 підпису медичного працівника. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказаний Акт відмови від проходження медичного огляду ОСОБА_1 складений уповноваженими на те працівниками відповідного зонального відділу Військової служби правопорядку. Згідно норм діючого законодавства участь медичного працівника при відмові від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння не передбачена.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженнями апелянта, що матеріали справи не містять доказів, які би підтверджували факт перебування ОСОБА_1 на території військової частини або/та виконання ним обов`язків військової служби. Так, з пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що під час перевірки наявності особового складу та профілактичних заходів щодо попередження вживання алкогольних напоїв посадовими особами, о 11.00 год. 18.06.2025 року, у військовій частині НОМЕР_2 був виявлений майор ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах з ротової порожнини, хитка хода, хитання при поворотах). Вказані докази не спростовані апелянтом і на час розгляду справи в апеляційному суді, окрім як самого твердження ОСОБА_1 в протилежному.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять ) протягом робочого ( навчального ) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять ); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника ); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Положеннями ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець має додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Отже, таку об`єктивну сторона правопорушення, як поява на території військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає доведеною.

Нормами КУпАП не встановлено обмежень щодо залучення свідками військовослужбовців чи військовослужбовців певного рангу та звання. Даних про службову підпорядкованість свідків ОСОБА_1 чи навпаки суду не надано. Тому доводи апелянта щодо неможливості залучення свідками військовослужбовців військової частини, в якій ОСОБА_1 проходить службу, ніяким чином не суперечить вимогам закону.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про необ`єктивність результатів огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , упереджених дій стосовно нього та порушень під час оформлення адміністративних матеріалів, які б ставили під сумнів його вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП.

Таким чином, доводи апеляційної скарги сторони захисту не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про можливість застосування положень ст. 22 КУпАП, суд апеляційної інстанції виходив з наступного:

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя врахував положення ст. 33 КУпАП, а також ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особистість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини вчинення правопорушення, обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини у справі, та вважав необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу, передбаченого санкцією статті.

Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддею 1-ї інстанції було дотримано вищезазначені норми, в повній мірі враховано положення 33-35 КУпАП, особу правопорушника, та інші обставини справи, і вважає, що відсутні підстави для застосування положень ст. 22 КУпАП, не вважаючи вчинене ОСОБА_1 правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП малозначним. Знаходження військовослужбовця, офіцера в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби підриває боєздатність військового підрозділу, авторитет командування, негативно впливає на стан військової дисципліни. А тому такі дії особливо під час дії в країни воєнного стану неможливо вважати малозначними.

Отже, постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючисьст. ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2025 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин