Справа № 203/84/26
Провадження № 3/0203/203/2026
ПОСТАНОВА

іменем України

04 лютого 2026 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Черваньова Ю.М., розглянувши справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.1224, ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 552061, ЕПР1 № 552069 від 27.12.2025 року ОСОБА_1 09 грудня 2025 року о 08.45 год. в м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 115, керуючи транспортним засобом Honda дорожній знак НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху, не переконалася в безпечності свого маневру, в результаті чого, здійснила зіткнення з транспортним засобом Хюндай дорожній знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась в попутному напрямку. Після цього ОСОБА_1 залишила місце події, чим порушила вимоги п.п. 2.10 а, 10.1 Правил дорожнього руху України і вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.

Постановою Центрального районного суду міста Дніпра від 04 лютого 2026 року, об`єднано в одне провадження справу про адміністративне правопорушення №203/84/26, провадження № 3/0203/203/2026 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, зі справою про адміністративне правопорушення №203/83/26 провадження №3/0203/202/2026 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, та присвоєно по справі єдиний №203/84/26.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до суду не з`явилась.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Афонін О.В., повідомив, що ОСОБА_1 не заперечує факту керування транспортним засобом Honda, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 09 грудня 2025 року. Водночас ОСОБА_1 в письмових поясненнях вважає, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки обставини, викладені у протоколі поліції серії ЕПР1 №552061 / №552069 від 27.12.2025 року, не підтверджуються належними доказами. Зазначена у протоколі подія дорожньо-транспортної пригоди, яка нібито мала місце 09.12.2025 року, фактично не відбувалась, а фотофіксація транспортного засобу, здійснена о 13:31 того ж дня, не збігається з часом, вказаним у протоколі (08:45), та фіксує її автомобіль у зовсім іншому місці. Крім того, відсутність або ненадання записів з камер відеоспостереження унеможливлює перевірку достовірності викладених у протоколі обставин, що, на думку ОСОБА_1 та її захисника, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення у її діях.

Потерпіла ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, до суду надала письмову заяву, в якій зазначила, що не має можливості бути присутньою у зв`язку з перебуванням у відрядженні. У своїй заяві потерпіла просить розглянути справу за її відсутності, при цьому не має претензій морального або матеріального характеру до особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Заслухавши думку представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, обставинами, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення є: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд .

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессеге, і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 року (п.146) Суд констатував, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Принцип «презумпції невинуватості» закріплений і в ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 124 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Статтею 122-4 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. За змістом цієї статті обов`язковою ознакою зазначеного у ній правопорушення є факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 вину в інкримінованих їй правопорушеннях не визнала, а тому, виходячи з презумпції невинуватості, її вина має бути доведена на підставі належних, допустимих та достовірних доказів, одержаних (зібраних, складених) в порядку та спосіб, що установлений законами України, які в своєму системному взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводили б винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за ст.124, ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані стосовно даного правопорушення встановлюються окрім протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та іншими доказами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Судом встановлено, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених за ст.124, ст.122-4 КУпАП, поліцейським надано протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №552061 / №552069 від 27.12.2025 року, рапорт та схему місця ДТП.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (Рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В рапорті інспектора ВРОМ ДТП УПП в Дніпропетровській області ДПП Корнійчуком Є.О. від 09.12.2025 року зазначено, що 09.12.2025 о 08:57 надійшло повідомлення про ДТП. Заявниця ОСОБА_2 повідомила, що керувала автомобілем Hyundai Elantra, НОМЕР_3 , червоного кольору, вверх по пр. Дмитра Яворницького, район буд. №115 (поблизу парку Глоби), де при обгоні водій транспортного засобу Honda, дорожній знак НОМЕР_2 пошкодив її транспортний засіб (зі слів заявниці дзеркало заднього виду передньої лівої водійської двері), після чого поїхав у невідомому напрямку, подія сталась біля буд. №115 по проспекту Дмитра Яворницького. У рапорті зазначено: матеріали ДТП поліцейськими не складались, складено лише схему ДТП, відібрано пояснення у заявниці, матеріали передано до відділу розшуку та дізнання УПП в Дніпропетровській області, заявниця від отримання відповіді відмовилась, швидку медичну допомогу не викликали (ШМД не потребує). Також вказано, що перебування учасників ДТП на місці події відсутні; інформація про стан сп`яніння невідома; фотофіксація відсутня; інші відомості про осіб відсутні.

Таким чином, рапорт фактично підтверджує лише факт звернення заявниці та її пояснення про пошкодження авто невідомим водієм, який залишив місце події. При цьому процесуальні матеріали про адміністративне правопорушення на місці не складались.

Із наданої схеми вбачається, що дорожньо-транспортна пригода нібито мала місце 09.12.2025 о 08:45 у м. Дніпро по проспекту Дмитра Яворницького, в районі будинку №115 (поблизу парку Глоби). На ній відображено ділянку дороги із зазначенням ширини проїзної частини, меж тротуару та бордюрів, а також прилеглий виїзд із зазначенням його геометричних параметрів і відстаней між окремими елементами. Позначено напрямок руху транспортних засобів та розташування автомобіля Hyundai Elantra ( НОМЕР_3 ), визначеного як транспортний засіб №1. Крім того, наведено стаціонарні орієнтири, до яких здійснено прив`язку відстаней.

Разом з тим схема не містить об`єктивної фіксації кінцевого положення обох транспортних засобів у момент зіткнення, не визначає точного місця первинного контакту та складена на підставі пояснень заявниці без фото- чи відеофіксації. Вона відображає лише загальну конфігурацію місцевості та орієнтовні дані, без повної фіксації обстановки на місці події.

Вимоги п.2.10 ПДР України є імперативними та поширюються на всіх учасників дорожньо-транспортної пригоди незалежно від їх процесуального статусу як на особу, яка може бути притягнута до адміністративної відповідальності, так і на особу, яка вважає себе потерпілою. Обов`язок залишатися на місці ДТП прямо передбачений Правилами дорожнього руху та покладений законодавцем в основу кваліфікації правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

Із матеріалів рапорту вбачається, що заявлено про пошкодження транспортного засобу, однак на момент прибуття працівників поліції матеріали ДТП не складалися, відсутні відомості про перебування обох транспортних засобів у незмінному положенні, а зібрані матеріали були передані до підрозділу розшуку та дізнання. За таких обставин дотримання вимог пункту 2.10 ПДР України та забезпечення збереження обстановки на місці події мало суттєве значення для повного, всебічного й об`єктивного встановлення механізму дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, обов`язок залишатися на місці ДТП покладається на кожного водія, який є учасником пригоди, незалежно від характеру пошкоджень транспортного засобу чи суб`єктивної оцінки обставин події.

Додатком до схеми є фотозображення автомобіля Hyundai Elantra ( НОМЕР_3 ), на яких зафіксовано зовнішній стан транспортного засобу після події. На фотографіях відображено ліву передню частину автомобіля, зокрема ліве бокове дзеркало, а також загальний вигляд транспортного засобу з різних ракурсів. Фотоматеріали підтверджують наявність певного пошкодження лівого бокового дзеркала, однак самі по собі не дають можливості встановити обставини, механізм та час його виникнення, а також не підтверджують безпосередньо факт контактної взаємодії з конкретним транспортним засобом.

В судовому засіданні було досліджено відеозапис, долучений до заяви потерпілою ОСОБА_2 , який міститься на флеш-накопичувачі разом із фото- та відеоматеріалами, поданими нею як докази у справі.

З відеозапису з назвою файлу «WhatsApp Video 2026-01-16 at 12.54.43.mp4», який міститься на наданому флеш-накопичувачі, вбачається, що потерпіла, рухаючись у транспортному потоці за колоною автомобілів, здійснює відеофіксацію та коментує: «Оно на ЕКР 8020, только что разбило мне стекло». Із запису видно, що автомобіль, на який вона посилається, рухається попереду на певній відстані та перебуває у загальному потоці транспортних засобів. Момент безпосереднього контакту транспортних засобів на відео не зафіксований.

Аналогічно, з відеозапису з назвою файлу «WhatsApp Video 2026-01-16 at 12.54.43 (1).mp4» вбачається, що автомобіль Honda рухається попереду в загальному транспортному потоці, тоді як потерпіла здійснює рух позаду та проводить відеозйомку, коментуючи: «Отрывается от меня просто, а ЕКР разбил мне только что стекло. Вот смотрите, у него разбитое стекло.». Таким чином, зафіксовані на відеозаписах висловлювання є усними поясненнями потерпілої, наданими під час подальшого руху транспортних засобів, при цьому сам факт та момент можливого зіткнення на записах об`єктивно не відображені.

Фото з назвою файлу Image 2026-01-16 at 12.54.43 відображає дорожню обстановку під час руху транспортних засобів у міському транспортному потоці. На фото видно: вигнуту ділянку проїзної частини, праворуч смугу руху автомобілів, ліворуч бордюр та трамвайну колію, відокремлену від проїзної частини, попереду рухається кілька транспортних засобів у щільному потоці, червоний автомобіль Honda з державним номером НОМЕР_2 рухається в загальній колоні, між автомобілями дотримується дистанція, характерна для повільного руху в міських умовах. З фотозображення вбачається, що транспортний засіб Honda перебуває не безпосередньо поруч із автомобілем, з якого здійснюється зйомка, а рухається попереду в загальному потоці інших автомобілів. Ознак безпосереднього контакту між транспортними засобами на цьому зображенні не зафіксовано.

Як доказ у справі дане фото може свідчити лише про факт перебування автомобіля Honda у транспортному потоці в певний момент часу, однак саме по собі воно не підтверджує моменту зіткнення чи механізму утворення пошкодження.

Таким чином, у судовому засіданні не здобуто достатніх, належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Відсутність встановленого умислу та доведеного порушення конкретних вимог Правил дорожнього руху свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.247, 283-284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 ст. 124 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра.

Суддя Ю.М. Черваньова