ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є.,

за участю:

захисника Халупко С.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 23 грудня 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 09 грудня 2025 року, о 01 год. 10 хв., за адресою: м. Дніпро, вул. Івана Езау, 17, ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 2102, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння на місці за допомогою Alcotest Drager 7510 ARMF 0336 тест 835 результат позитивний та склав 1.40%о, з результатом ОСОБА_1 не погодився, було запропоновано проїхати до медичного закладу КП ДБЛКПД ДОР для проходження медичного огляду на стан сп?яніння, на що ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Постановою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та недоведеністю вини .

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить належного роз`яснення процесуальних прав передбачених статтею 268 КУпАП;

- стверджує, що протокол складений за відсутності ОСОБА_1 ;

- відсутні докази того, що було роз`яснено право скористатися послугами захисника на стадії складання протоколу;

- зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та висновок Drager не можуть вважатися достовірними доказами;

- протокол містить лише загальне посилання на наявність «явних ознак алкогольного сп`яніння», проте такі ознаки є суб`єктивними;

- відмовився від проходження медичного огляду в медичному закладі КП ДБЛКПД ДОР, однак така відмова не може автоматично свідчити про винуватість;

- не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило можливості особисто взяти участь у судовому засіданні та забезпечити свій захист;

- суд не врахував, що ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання та роботи, на утриманні перебувають члени родини.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

В суді апеляційної інстанції захисник Халупко С.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, так як розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, однак відповідно до матеріалів відсутні будь-які відомості направлення копії постанови на адресу ОСОБА_1 . Окрім того, як зазначає ОСОБА_1 про постанову дізнався через Єдиний державний реєстр судових рішень 10.01.2026 року, а також перебуває на службі в ЗСУ.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №435444 від 09.12.2025 року;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння позитивний 1,40‰;

- висновком Drager, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пройшов огляд 09.12.2025 року о 01.20 годині та виявлено, що результат тесту 1,40‰;

- відеозаписом з місця події.

Доводи ОСОБА_1 щодо неналежного роз`яснення йому процесуальних прав, а також відсутність доказів того, що було роз`яснено право скористатися послугами захисника на стадії складання протоколу, спростовуються тим, що з матеріалів справи вбачається, що у протоколі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про роз`яснення особі її процесуальних прав, передбачених ст. 268 КУпАП, із підписом правопорушника.

Також, з відеозапису (02:22:49) вбачається, що працівник поліції чітко та повно роз`яснив правопорушнику його права, зокрема:

-право, передбачене ст. 63 Конституції України не свідчити проти себе;

-права, передбачені ст. 268 КУпАП, у тому числі право на юридичну допомогу;

-у ОСОБА_1 були відсутні будь-які клопотання про залучення захисника на місці події.

У протоколі зазначено про роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, які включають право користуватися юридичною допомогою. Відсутність у матеріалах справи окремого письмового підтвердження пропозиції запросити захисника не свідчить про істотне порушення права на захист, оскільки особа не заявляла відповідного клопотання ані під час складення протоколу, ані під час розгляду справи судом першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги про нероз`яснення процесуальних прав спростовується безпосереднім відеодоказом.

Жодних зауважень або заперечень щодо нерозуміння прав чи неможливості їх реалізації з боку особи зафіксовано не було.

Твердження щодо складання протоколу за відсутності ОСОБА_1 спростовуються тим, що з матеріалів справи та відеозапису вбачається, що особа була присутня під час складання протоколу про адміністративні правопорушення. Протокол містить анкетні дані ОСОБА_1 , підпис та відмітки про відмову від проходження медичного огляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП сама відмова від проходження огляду є самостійною підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, незалежно від подальшого підтвердження стану сп`яніння.

Доводи про недостовірність результатів огляду на стан сп`ніння є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 , заперечуючи результат огляду на місці із застосуванням приладу Drager, відмовився від проходження огляду у медичному закладі, за фактом чого складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно із п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, за наявності ознак, передбачених п.3 розділу 1 цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п.7 розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Зазначена Інструкція покроково встановлює дії працівників поліції в разі виникнення підозри у перебуванні водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

Твердження про суб`єктивність ознак алкогольного сп`яніння спростовується тим, що у протоколі зафіксовані конкретні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Такі ознаки прямо передбачені нормативними актами як підстави для проведення огляду та підтверджуються відеозаписом, відповідно до якого ОСОБА_1 визнав факт вживання алкоголю.

Отже, посилання на їх «суб`єктивність» не спростовує встановлених обставин.

Також, частина 1 ст. 130 КУпАП прямо передбачає відповідальність не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а й за відмову від проходження огляду. Тому твердження апелянта про те, що така відмова не може автоматично свідчити про винуватість, є безпідставним, оскільки сама відмова утворює склад правопорушення.

ОСОБА_1 зазначив, що не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило можливості особисто взяти участь у судовому засіданні та забезпечити свій захист.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу на те, що частиною 2 статті 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП.

При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів під час розгляду справи в суді.

Обставини, на які посилається апелянт (відсутність попередніх притягнень, наявність роботи та сім`ї), не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення та не є підставою для закриття провадження у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення права на захист та недопустимість доказів є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю за доцільне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Чечелівського районного суду міста Дніпра від 23 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 23 грудня 2025 року залишити без задоволення.

Постанову Чечелівського районного суду міста Дніпра від 23 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко