ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1699/25 Номер провадження 33/814/403/26Головуючий у 1-й інстанції Малюк М. В. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Харлан Н.М., із секретарем судового засідання Писаренко К.С., з участю адвоката Гузь Т.О. захисника в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гузь Т.О. захисника в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 07 січня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, працевлаштованого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

Згідно з постановою, 28.06.2025 о 07 год 46 хв в м. Горішні Плавні по вул. Строни, 55, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 21154, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням газоаналізатора Alcotest Drager. Результат огляду 1,70 проміле, чим порушив п.2.9 а ПДР України».

Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулася адвокат Гузь Т.О. захисник в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за недоведеністю вини та відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтвердили факт керування транспортним засобом ВАЗ 21154, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Вказує, що відеозапис з бодікамери поліцейських від 28.06.2025 не містить відомостей, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21154, д.н.з. НОМЕР_1 , а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №713769 від 28.06.2025 без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення

Посилається, що, 28.06.2025 ОСОБА_1 не керував автомобілем ВАЗ 21154, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки транспортний засіб перебував у нерухомому стані через технічну несправність, а ОСОБА_1 здійснював його ремонт, перебуваючи біля автомобіля та періодично сідав на місце водія для виконання ремонтних робіт, а поліцейські під`їхали до вже припаркованого автомобіля.

Зазначає, що на відеозаписах зафіксовано лише спілкування з поліцейськими вже в салоні авто поліцейських, що виключає можливість визначення обставин, що передували цьому спілкуванню.

Вказує, що посилаючись на те, що на відеозаписі ОСОБА_1 ствердно відповів на питання про керування, суд не надав належної оцінки тому факту, що ці слова були сказані особою, яка не має юридичної освіти, перебувала у стані сильного стресу та під психологічним тиском ситуації.

Зазначає, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях чітко зазначив, що помилково вважав, що якщо він сидить на місці водія (навіть у нерухомому авто під час ремонту), він автоматично набуває статусу «водія» і зобов`язаний погоджуватися з твердженнями поліції.

Також вказує, що надання згоди ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння не є доказом керування транспортним засобом, а згода на тест була надана виключно через вимогу поліцейських, яку ОСОБА_1 сприйняв як обов`язкову до виконання, не розуміючи, що він не є суб`єктом відповідальності в даний момент.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_1 перебував біля автомобіля та займався його ремонтом, а не керував ним, його фізичний стан (сп`яніння) не утворює складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Вказує, що відхиляючи доводи захисту про відсутність сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку приладу Drager лише на тій підставі, що захист не заявляв клопотання про їх витребування, суд порушив принцип змагальності та поклав на особу, яка притягається до відповідальності, невластивий їй обов`язок доказування.

Також зазначає, що факт відсторонення поліцейськими від керування, не підтверджує істинності підстав для такого відсторонення, а лише фіксує послідовність дій працівників Національної Поліції України.

Крім того посилається, що місцевий суд безпідставно відхилив пояснення ОСОБА_1 про ремонт автомобіля, посилаючись на те, що ця версія не була озвучена ним безпосередньо на місці події під фіксацію бодікамери, оскільки, те, що ці обставини не потрапили на запис через пізнє увімкнення камери, не може трактуватися як нещирість ОСОБА_1 . Відсутність фіксації версії про ремонт на відео є наслідком вибіркової фіксації подій поліцією, а не відсутності самої події ремонту.

Зазначає, що критична оцінка судом показань свідка ОСОБА_2 виключно з підстав наявності родинних стосунків є порушенням права на справедливий суд.

Заслухавши виступ захисника Гузь Т.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП досліджені обставини справи в їх сукупності та встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.

Таких висновків суд дійшов на підставі сукупних та взаємоузгоджених між собою доказів: протоколу про адміністративне правопорушення від 28.06.2025 серії ААД № 713769; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатів тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alcotest 7510 від 28.06.2025, відповідно до яких ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння з результатом 1,70 проміле; відеозапису події.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував керування транспортним засобом ВАЗ 21154, державний номерний знак НОМЕР_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду обставин, пояснив поліцейським, що він їхав з м. Горішні Плавні до с. Козельщина. Жодних заперечень щодо того, що саме він перебував за кермом, ОСОБА_1 не висловлював.

В той же час, на противагу доводам апеляційної скарги слід звернути уваги, що для надання ствердних пояснень про керування транспортним засобом, відсутня необхідність у наявності у водія певної юридичної освіти, як про це зазначає захисник.

В ході спілкування з водієм після зупинки транспортного засобу, у поліцейського виникли підозри про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що він підтвердив та вказав що вживав алкогольні напої.

Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу Drager.

Згідно з п.п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За результатами огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 7510, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння з показником 1, 70 проміле.

Відповідно до акту огляду від 28.06.2025 (а.с. 3), ОСОБА_1 погодився із наведеним вище результатом, про що мається його підпис.

Істотних порушень правил проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та порядку його оформлення, які б впливали на правильність висновків суду, під час апеляційного розгляду встановлено не було.

Щодо відсутності у справі сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку приладу Drager, то згідно з п. 5 Розділу ІІ Інструкції «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки надається особі виключно на її вимогу перед проведенням огляду на стан сп`яніння.

Як вбачається із відеозапису, ОСОБА_1 такої вимоги поліцейським не заявляв, як і не заявляла сторона захисту про витребування зазначених документів під час судового розгляду.

При цьому, суд не вправі за власної ініціативи збирати докази по справі, а лише надає можливість сторонам реалізувати їх права.

Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що прилад Drager Alcotest 7510 не відповідає пред`явленим до нього вимогам, захисник в апеляційній скарзі не навів.

Так, міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.

Відповідно до чек-тесту № 417 приладу Drager Alcotest 7510 № ARMF - 0281, останній пройшов повірку 27.08.2024, тобто станом на дату проходження огляду ОСОБА_1 - 28.06.2025, визначений законодавством міжповірочний інтервал не пройшов.

Крім того, суд першої інстанції критично поставився до показань ОСОБА_3 , що на переконання апеляційного суду є правильним, оскільки остання є дружиною ОСОБА_1 та фактично є зацікавленою у розгляді справи.

Враховуючи наведене, вважаю доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому рішення суду першої інстанції є законним та належним чином мотивованим, у зв`язку із чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гузь Т.О. захисника в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 07 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Н.М. Харлан