Єдиний унікальний номер судової справи: 487/1199/25
Номер провадження: 33/812/89/26 Головуючий суддя апеляційного суду Крамаренко Т.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

за участю: захисника ОСОБА_1 адвоката Копійки А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242956 від 10 лютого 2025 року, ОСОБА_1 10 лютого 2025 року о 02 год 10 хв в м. Миколаєві, Варварівський узвіз, 5 керував автомобілем Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

He погоджуючись із зазначеною постановою суду, 16 січня 2026 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду через суд першої апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що постанова ухвалена судом 07 жовтня 2025 року за його відсутності. Про те, що відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення він не знав, відповідно і про існування судового провадження обізнаний не був, жодних повісток, смс-повідомлень тощо не отримував, а тому вважає, що суд посилання суду в постанові про те, що він був повідомлений належним чином є безпідставні.

Вказує, що 07 січня 2026 року його кредитні картки і банківські рахунки було заблоковано з невідомих причин і лише після звернення до Державної виконавчої служби, йому стало відомо про постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2025 року, на підставі якої державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 07 січня 2026 року відкрито виконавче провадження № 79927461 та накладено арешт на кошти та банківські рахунки.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що він є військовослужбовцем та про складання протоколу про адміністративне правопорушення обізнаний не був, розгляд справи у суді першої інстанції відбувся за його відсутності, копію постанови суду не отримував і дізнався про її існування лише від державного виконавця, а також з метою забезпечення права на доступ до суду, просив суд визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити строк.

Разом з цим, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі висловлює незгоду з винесеною відносно нього постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки вважає, що вона необґрунтована та винесена з порушеннями норм процесуального права.

Так, на спростування обставин встановлених судом в оскаржуваній постанові, ОСОБА_3 зазначає, що 10 лютого 2025 року він їхав до м. Нова Одеса на автомобілі Audi GTD 214 разом з побратимом ОСОБА_4 , якого він мав завезти додому у м. Миколаїв. Приблизно о 02 годині ночі в м. Миколаєві (чи була це вулиця Узвіз Варварівський, 5, як зазначено в постанові, йому не відомо, оскільки він не є мешканцем м. Миколаєва), був зупинений співробітниками поліції у зв?язку з тим, що їхав у комендантську годину. Співробітники поліції перевірили його документи та запитали чи не вживав алкогольні напої, на що він відповів, що ні. Після чого, вони запропонували подихати в драгер, він сказав, що в цьому не має потреби. Потім вони запитали, чи відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння за допомогою Драгера, він відповів, що не відмовляється.

Також, зазначив, що під час спілкування з поліцейськими у нього пішла носом кров, і таке іноді трапляється, коли він не спить по дві доби поспіль, після чого, поліцейські запропонували відпочити до ранку у авто, а самі пішли в свій службовий автомобіль та згодом поїхали. ОСОБА_1 сів у своє авто, зупинив кров та рушив далі, завіз побратима додому, де на виїзді з м. Миколаєва його зупинив вже інший патруль, які перевірили документи, військовий квиток, після чого поїхав далі у м. Нова Одеса.

Звертає увагу апеляційного суду, що від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння не відмовлявся, йому не озвучували ознаки алкогольного сп?яніння виявлені у нього та не роз`яснювали права визначені ст. 268 КУпАП, не повідомляли про порушення ПДР та про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення при ньому не складався, його копія йому не вручалася, як і не складались будь які інші документи зазначені в постанові суду - акт огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10 лютого 2025 року та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння тощо.

ОСОБА_1 наголошує, що зазначені вище обставини зможе підтвердити його побратим - ОСОБА_4 , який знаходився з ним в його автомобілі під час зупинки.

За такого, ОСОБА_1 посилаючись на те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння не відмовлявся, протокол про адміністративне правопорушення був складений у його відсутність з порушенням процедури передбаченої чинним законодавством, вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Копійку А.А., перевіривши доводи щодо поважності причин пропуску строку викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на подачу апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, по даній справі в суді першої інстанції судові засіданні були призначені на 10 квітня 2025 року, 12 червня 2025 року, 25 серпня 2025 року та на 07 жовтня 2025 року, про що ОСОБА_1 були направлені судові повістки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-132, 15,16).

Однак вказані поштові відправлення вручені не були та були повернуті на адресу суду з такими відмітками як: «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 14,16-17).

07 жовтня 2025 року Заводським районним судом м. Миколаєва за відсутності ОСОБА_1 винесено відносно нього постанову за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно супровідного листа Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2025 року № 487/1199/25/18687/2025 копію постанови направлено ОСОБА_1 на його поштову адресу, між тим, відомості про отримання вказаного поштового відправлення в матеріалах справи відсутні.

21 січня 2026 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, та з точки зору дотримання права на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції ОСОБА_1 був пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вислухавши аргументи і доводи захисника ОСОБА_1 адвоката Копійки А.А. щодо вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Постанова суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним 10 лютого 2025 року правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242956 від 10 лютого 2025 року (а.с.1);

- на відеозаписі, що міститься на DVD диску та який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.8);

- в Акті огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5);

- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.7).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Так, судом встановлено, що 10 лютого 2025 року о 02 год 37 хв поліцейським 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції Курило В.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242956 відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 10 лютого 2025 року о 02 год 10 хв в м. Миколаєві, Варварівський узвіз, 5 ОСОБА_1 керував автомобілем Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп?яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

З відеозапису, що наявний в матеріалах справи на DVD диску вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 , оскільки він рухався під час комендантської години. Під час перевірки документів та встановлення особи водія, у працівника поліції виникла підозра, що водій вказаного автомобіля ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп?яніння, оскільки мав такі ознаки як: почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота. У зв`язку з чим, водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки або в медичному закладі, однак водій відмовився. Після цього, працівником поліції водію було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, а саме про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Також водію було роз`яснено про його право надати свої пояснення як усні так і письмові. Після складення протоколу працівники поліції запропонували водію ознайомитись з його змістом, однак водій відмовився як від ознайомлення так і від підпису в протоколі. Крім цього, поліцейський повідомив водія про те, що його відсторонено від подальшого керування транспортним засобом (а.с.8).

Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 були встановлені такі ознаки алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння очей. Також в Акті зазначено, що водій відмовився від проходження огляду на стан сп?яніння та від підпису в Акті (а.с.5).

Крім цього, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого водій ОСОБА_1 направлявся для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння до МОНД (а.с.2).

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 242956 від 10 лютого 2025 року та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпеченнябезпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року; Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року.

На вимогу працівників поліції, водій транспортного засобу Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 мав беззастережно виконати законну вимогу працівників поліції щодо огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному заклад. Таке прямо передбачено п.2.5 ПДР України та абз.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», які покладають на водія безумовний обов`язок виконати передбачені законом вимоги поліції, в тому числі, про проходження огляду на стан сп`яніння.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і такий висновок ґрунтується на наявних у справі доказах.

Доводи апеляційної скарги про те, що від проходження огляду на стан сп?яніння він не відмовлявся, апеляційний суд відхиляє як помилкові, оскільки вони спростовуються відеозаписом з нагрудної боді камери працівника поліції. Так, на 28 хв відеозапису зафіксовано, що працівник поліції неодноразово пропонує водію пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу Драгер або проїхати в медичний заклад для проходження медичного огляду, на що водій не погоджується та намагається домовитись з працівником поліції вирішити питання по іншому.

Також не заслуговує на увагу версія події, викладена ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо пояснення ним обставин, які відбулися 10 лютого 2025 року.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначав, що 10 лютого 2025 року він їхав до м. Нова Одеса на автомобілі Audi GTD 214 разом з побратимом ОСОБА_4 , якого він мав завезти додому у м. Миколаїв. Приблизно о 02 годині ночі в м. Миколаєві (чи була це вулиця Узвіз Варварівський, 5, як зазначено в постанові, йому не відомо, оскільки він не є мешканцем м. Миколаєва), був зупинений співробітниками поліції у зв?язку з тим, що їхав у комендантську годину. Співробітники поліції перевірили його документи та запитали чи не вживав алкогольні напої, на що він відповів, що ні. Після чого, вони запропонували подихати в драгер, він сказав, що в цьому не має потреби. Потім вони запитали, чи відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння за допомогою Драгера, він відповів, що не відмовляється. Під час спілкування з поліцейськими у нього пішла носом кров, і таке іноді трапляється, коли він не спить по дві доби поспіль, після чого, поліцейські запропонували відпочити до ранку у авто, а самі пішли в свій службовий автомобіль та згодом поїхали. ОСОБА_1 сів у своє авто, зупинив кров та рушив далі, завіз побратима додому, де на виїзді з м. Миколаєва його зупинив вже інший патруль, які перевірили документи, військовий квиток, після чого поїхав далі у м. Нова Одеса.

Між тим, така версія не узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами, зокрема різниться зі змістом відеозапису з боді камер працівників поліції, на яких зафіксовано подію від моменту зупинки працівниками поліції автомобіля Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 до моменту складання протоколу та відсторонення водія від подальшого керування вказаним автомобілем.

За такого, апеляційний суд розцінює такі пояснення як обраний ОСОБА_1 спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Не є слушними також твердження ОСОБА_1 , про те, що працівники поліції не озвучували йому ознаки алкогольного сп?яніння, не роз`яснювали його права та не повідомляли про порушення ПДР, оскільки на відеозаписі чітко зафіксовано, що працівник поліції повідомив водію ознаки сп?яніння (очі червоні, є запах алкоголю 28 хв відеозапису), роз`яснив водію його права ( 29 хв відеозапису) та повідомляв, що причиною зупинки стало те, що водій рухався в комендантську годину.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення у присутності ОСОБА_1 не складався, його копія йому не вручалася, як і не складались будь-які інші документи зазначені в постанові суду - акт огляду на стан алкогольного сп?яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 10 лютого 2025 року та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані, оскільки водій знаходився в своєму автомобілі, не бажав з нього виходити та на пропозицію працівника поліції ознайомитись зі змістом протоколу відмовився.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

За такого, доводи апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи.

При цьому апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на її користь, оскільки докази винуватості водія одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові та були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законну і обґрунтовану постанову відносно ОСОБА_1 з наведенням обґрунтованих мотивів.

Згідно довідки старшого інспектора відділу адміністративної практики УПП в Миколаївській області ОСОБА_1 має посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_2 від 09 грудня 2015 року.

За такого, обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає обставинам справи, вимогам ст. ст. 23,33 КУпАП, окрім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

За таких обставин, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував усі обставини при розгляді справи про адміністративне правопорушення, ухвалив законну та обґрунтовану постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання про поновлення строку - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т. В. Крамаренко