П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Логойда І.В., без участі особи, яка притягається до відповідальності, за участі захисника адвоката Вишнякова Д.О. в режимі відеоконференції, розглянувши матеріали справи, що надійшли від відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , орган, що видав: 2334 від 06.09.2021 року, тимчасово не працює, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №001252Е від 08.02.2026 року, згідно з яким громадянин України ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 08.02.2026 року о 16:30, був виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Контрольний пост» на відстані 3000 метрів до державного кордону, на напрямку 260 прикордонного знаку, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку поза пунктом пропуску, в складі групи осіб. Своїми діями порушив вимоги ст. 9 та ст. 12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Особа, яка притягається до відповідальності громадянин ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його захисник адвокат Вишняков Д.О. подав письмові заперечення на протокол, згідно з якими просить закрити провадження у справі. Зазначає, зокрема, наступне. ОСОБА_2 разом із своїм другом ОСОБА_3 вирішили у власну відпустку поїхати в с. Вишка Закарпатської області на гірськолижний курорт Красія з метою відпочинку та з метою катання на лижах із гори. 08.02.2026р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сіли в рейсовий автобус, що слідував за маршрутом Ужгород-Люта. На першому контрольному пості від Ужгорода ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висадили з автобусу представники прикордонної служби. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навіть не забрали з автобусу усі свої особисті речі й автобус поїхав. Після цього, представники прикордонної служби відвели ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до прикордонної будки та почали на місці з`ясовувати мету приїзду та т.ін. Приблизно через годину до контрольного посту приїхав цивільний автомобіль та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відвезли до прикордонного загону та завели до кабінету (назва даного об`єкту невідома). Після цього, до кабінету зайшли дві особи в штатському, які не представилися та почали за чергою допит ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Під час допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обшукали, навіть обшукували взуття. Також було відібрано мобільні телефони та дані штатські особи почали вивчати мобільні телефони, особливу увагу приділялося розмовникам. В мобільних телефонах було знайдено повідомлення в розмовнику, яке було надіслано один іншому ще в потягу, під час під`їзду до м. Вінниця наступного змісту: зараз буде Венеція, пропоную вийти, покурити. З цього приводу були питання: в вас була запланована зустріч в Венеції? Після усіх цих маніпуляцій, один з осіб в штатському та комусь зателефонував: нічого цікавого, пускай оформлюють адмінку… Після цього, працівники прикордонної служби оформили наступні протоколи: протокол про адміністративне правопорушення; протокол особистого огляду, огляду речей і документів; протокол адміністративного затримання. Також, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали шаблони заяв про відмову від адвоката та заяви в суд про слухання справи без участі. Усі зазначені документи ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було підписано (оскільки було реально страшно бути) та останніх було відпущено. Зі схеми затримання громадянина України вбачається, що місцем затримання ОСОБА_6 є п/н «Контрольний пост» в н/п Оноківці, яке знаходиться на відстані 3 000 метрів від лінії державного кордону України, що згідно до вимог ст. 22 ЗУ «Про державний кордон України» не відноситься до лінії державного кордону. Разом з цим, матеріали справи не містять відомостей, що місце, де було затримано ОСОБА_6 , є не дозволеним для проходження людей. З протоколу не вбачається, які безпосередні дії вчинив ОСОБА_4 з метою здійснення спроби перетину державного кордону України, оскільки лише сам факт перебування його на відстані 3 000 метрів від лінії кордону не може свідчити про такий намір. Прибувши до відділу Державної прикордонної служби, представники прикордонної служби зазначили, що якщо ОСОБА_4 не підпише усі документи, то його не відпустять. Так, погрожуючи обмеженням його свободи, посадові особи прикордонної служби, фактично примусили ОСОБА_6 підписати надані документи. При складанні протоколу про адміністративне затримання та протоколу про адміністративне правопорушення службовими особами не було роз`яснено ОСОБА_9 про його права. В тому числі, через тиск з боку працівників прикордонної служби, ОСОБА_11 було підписано надруковану посадовими особами заяви на отримання електронних повісток та заяви про розгляд справи без участі до суду, у якій зазначено про визнання вини, що не відповідає дійсності (яка людина у здоровому глузді, не будучи фаховим юристом, напише заяву про захист своїх прав самостійно?..). Відмова від послуг адвоката була складена у порушення вимог п. 9 Порядку інформування центрів з надання безоплатної правничої допомоги про випадки затримання, адміністративного арешту або застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за якою вона повинна була здійснена в присутності адвоката, призначеного центром безоплатної правничої допомоги.Слід зазначити, що такими свавільними діями, як незаконне затримання, незаконне позбавлення волі власних громадян у вільній країні, незаконні обшуки, позбавлення правничої допомоги, залякування власних же громадян у власній країні, в якій такі молоді громадяни хочуть будувати своє майбутнє - прикордонники ганьблять честь країни, тим більше, яка знаходиться у стані війни. Порада таким прикордонникам: приїхати до м. Запоріжжя рідного міста Євтушенка Є. та хоча б прожити в цьому місті пару днів та ночей під постійними обстрілами, вибухами та гудінням БПЛА. Доречи, м. Запоріжжя є найбільш наближеним обласним центром України до лінії зіткнення, таким чином, таким прикордонникам можна приїжджати до м. Запоріжжя та робити план по оформленню таких безглуздих протоколів. У судовому засіданні захисник підтримав подані заперечення на протокол.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, заслухавши учасників, суд приходить до наступних висновків.

За положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 9 Закону України «Про державний кордон України» передбачено порядок перетинання державного кордону. Так, зокрема, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, автомобільних і пішохідних шляхах, в аеропортах (аеродромах), морських і річкових портах, включаючи частину їх акваторії (захищена повністю або частково огороджувальними гідротехнічними спорудами чи об`єктами природного походження), з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, на якій здійснюються прикордонний, митний контроль, інші види контролю і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна. Положення про пункти пропуску через державний кордон України затверджується Кабінетом Міністрів України. Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку. Статтею 12 вказаного закону передбачено, зокрема, що пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є доведення об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього ж Кодексу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №001252Е від 08.02.2026 року; протокол про адміністративне затримання від 08.02.2026, протокол огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 08.02.2026, згідно з яким в особи, якій інкримінується вчинення даного адміністративного правопорушення, було вилучено мобільний телефон марки «SAMSUNG», ноутбук «ACER», павербанк сірого кольору та паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , рапорт старшого інспектора прикордонної служби відділення моніторингу обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) старшого майстер-сержанта ОСОБА_13 від 08.02.2026 року, пояснення особи, якій інкримінується вчинення даного адміністративного правопорушення від 08.02.2026 року, згідно з якими ОСОБА_1 08.02.2026 року був затриманий прикордонниками на контрольному пості за спробу незаконного перетину, але насправді прямував на курорт «Красія» в селі Вишка, схему місця затримання правопорушника на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 08.02.2026 року

Разом з тим, до протоколу не додано належних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП, зокрема не було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, зважаючи на відстань до державного кордону, що становить 3000 метрів, заперечення таких особою, а також з огляду на вилучені речі, які вказані в протоколі особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 08.02.2026 року. Також не додано належних доказів того, що особа, якій інкримінується вчинення даного адміністративного правопорушення мала намір перетнути кордон України в складі групи осіб. Отже, сукупність зібраних у справі доказів не дозволяє з`ясувати об`єктивну та суб`єктивну сторону вказаного адміністративного правопорушення. У даній справі не доведено ні події, а ні складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, про вчинення якого складено протокол відносно ОСОБА_1 . За наведеного, суд приходить до висновку, що викладені в протоколі обставини того, що ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в складі групи осіб є сумнівними. Заперечення особи з приводу складеного протоколу суд приймає до уваги як з приводу обставин даної справи, так і поданих доказів.

Протокол про адміністративне правопорушення визнається джерелом доказів у справі за умови його відповідності вимогам ст. ст. 254-256 КУпАП.

Виходячи зі змісту положень ст. ст. 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та одних із засобів доказування у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. За приписами КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом, підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення, у якому викладається суть правопорушення, при доведеності складу якого в діях певної особи, вона може бути піддана заходам кримінально-правового впливу, різновидом якого є стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

У відповідності до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Керуючись ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, приходжу до переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а відтак, з точки зору достатності доказів, матеріали справи не містять тієї сукупності доказів, яка б усунула обґрунтований сумнів щодо доведеності наявності в його діянні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.204-1 КУпАП, а тому провадження в даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу вказаного правопорушення.

Керуючись ст. 204-1, 247, 283, 284, 287 - 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Закарпатської області І.В. Логойда