ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/3662/25 Головуючий в 1 інст. Ачкасов О.М.
Провадження №33/807/277/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шелудько О.О. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 12 липня 2025 р. о 08 год. 43 хв., ОСОБА_1 , по трасі Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя Н-08 км, Запорізького району, Запорізької області, керував транспортним засобом автомобілем MAZDA 5, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу Drager Alcotest 6820, результат позитивний 0,50 проміле, тест №2922, водій від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений, чим порушив 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шелудько О.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що оскаржуване рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з грубим порушенням права на захист.

В обґрунтування своїх доводів зазначила, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу «Драгер», перед початком проходження якого прилад показував, що перебуває в процесі зарядки, через що у поліцейського виникли питання до його роботи. За результатами вказаного огляду встановлено позитивний результат 0,50 проміле. Після з`ясування поліцейським чи буде ОСОБА_1 надавати пояснення та підписувати протокол, останній виявив бажання пройти огляду в закладі охорони здоров`я, однак йому було відмовлено у проведенні такого огляду.

Наголошує, що зміст відеозапису події фактично засвідчує факт того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від походження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, внаслідок чого дії працівників поліції не відповідають вимогам ч. 3 ст. 266 КУпАП. Разом із цим, ОСОБА_1 мав намір проїхати до медичного закладу для огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується фактом проходженням останнім огляду в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР через годину після проведеного огляду працівниками поліції. За результатами проведеного огляду встановлено, що ОСОБА_1 не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Звертає увагу, що згідно акту медичного огляду № 5065 від 12 липня 2025 року при дослідженні сечі ОСОБА_1 кількість етанолу склала 0,2%. Однак, суд першої інстанції не врахував, що згідно з науковими даними, середня швидкість виведення етанолу з організму дорослого чоловіка становить близько 0,10- 0,15 проміле на годину. Таким чином, при первинному показнику 0,5 % через дві години концентрація алкоголю могла зменшитися лише до 0,3%, але не до 0,0%. Однак, при проведенні тесту у лікаря нарколога результат приладу «Драгер» склав саме 0%. Крім того, у висновку зазначено «ознак сп`яніння не виявлено».

На підставі вищевикладеного, захисник просить скасувати постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи належне повідомлення захисника ОСОБА_1 - адвоката Шелудько О.О. про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції шляхом смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який зазначив про можливість розгляду справи за відсутності адвоката Шелудько О.О., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останньої, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Під час апеляційного перегляду справи, Назаренко В.С. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що був зупинений співробітниками поліції, пройшов на місці огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння результат 0,5 проміле. Вказав, що дійсно напередодні вживав алкогольні напої, однак був впевнений, що тверезий. Згоду з результатом проведеного огляду надав, оскільки розгубився. Йому оголосили його процесуальні права, у тому числі, право скористатися допомогою, внаслідок чого він подзвонив захиснику, який йому порадив пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорон здоров`я. Однак, працівники поліції відмовили йому в проходженні медичного огляду, оскільки всі документи по справі були складені. Направлення до закладу охорони здоров`я працівники поліції йому не виписали, між тим повідомили, що він може пройти медичний огляд самостійно.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 389052 від 12 липня 2025 р. підтверджується:

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук. Результат огляду на стан сп`яніння: позитивний 0, 50 ‰. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом (а.с. 3);

- роздруківкою до протоколу з технічного приладу «Аlcotest Drager 6820» від 12 липня 2025 року з результатом 0,50‰, яка підписана ОСОБА_1 без зауважень (а.с. 3а);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або передування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 липня 2025 року (а.с 5);

- відеозаписом події (а.с. 7).

Дослідивши вказані вище докази, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції були виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, про що було вказано в акті огляду.

З дотриманням встановленого законом порядку, за згодою ОСОБА_1 , поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу було проведено його огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора Alcotest Drager 6820, за результатами якого встановлено перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,50 ‰. З вказаним результатом ОСОБА_1 погодився.

Отже, з урахуванням згоди ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу повністю спростовуються доводи сторони захисту про бажання ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я, в проведенні якого йому було відмовлено працівниками поліції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо проходження ОСОБА_1 медичного огляду на визначення стану сп`яніння за його самостійним зверненням, суддя апеляційного суду виходить з наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, оскільки ОСОБА_1 проходив медичний огляд самостійно у відсутності поліцейського, наданий ним висновок лікаря, що у останнього ознак сп`яніння не виявлено 12 липня 2025 року о 11 год. 05 хв., а також з урахуванням проведення огляду поза межами 2-х годинного строку з моменту виявлення працівником поліції відповідних ознак, він є недійсним відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, слід звернути увагу, що в рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шелудько Оксани Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 317/3662/25