Номер провадження: 33/813/527/26
Номер справи місцевого суду: 947/3656/25
Головуючий у1-й інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

20.02.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження

постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року

встановив:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

28 січня 2026 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою у якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що про існування оскаржуваної постанови він дізнався наприкінці липня 2025 року та звернувся до суду із заявою про надіслання йому копію оскаржуваної постанови. За результатами звернення до суду вперше, апелянт не отримав копію судового рішення, тому звернувся до суду повторно, після чого отримав копію цієї постанови суду у листопаді 2025 року, однак протягом певного періоду часу у нього не було доступу до електронної скриньки у зв`язку з тим, що він був мобілізований до лав ЗСУ. На початку січня 2026 року, як тільки у нього з`явилася перша можливість скористатися мережею Інтернет, апелянт ознайомився з оскаржуваною постановою та склав апеляційну скаргу. Посилаючись на викладене вище просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений ним з поважних причин.

Апеляційний суд перевіривши матеріали справи вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови суду, задоволенню не підлягає, а подану апеляційну скаргу, потрібно повернути особі, що її подала, з огляду на таке.

Строк на апеляційне оскарження, пропущений із поважних причин, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.

Отже законодавець визначив процесуальний механізм, яким обумовив перебіг строку на апеляційне оскарження постанови судді саме з моменту її постановлення, а не з моменту отримання копії судового рішення, особою щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, чи, зокрема її захисником.

Відповідно до наведеної вище норми, апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Законом передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.

При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.

Поважними причинами потрібно вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на апелянта.

Так, оскаржувана постанова прийнята Київським районним судом м. Одеси 10 лютого 2025 року, тому строк на апеляційне оскарження цієї постанови суду закінчився 20 лютого 2025 року.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не приймав участь в судовому засіданні в якому судом прийнято оскаржувану постанову (10 лютого 2025 року ), копію оскаржуваної постанови у порядку, передбаченому ст. 285 КУпАП впродовж строку на апеляційне оскарження апелянт не отримував.

Водночас, 01 вересня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу копії оскаржуваної постанови, яку просив надіслати на його електронну адресу «ІНФОРМАЦІЯ_2» (а.с.16-19).

16 вересня 2025 року судом 1-ої інстанції направлено на зазначену ОСОБА_1 електронну адресу копію судового рішення (а.с. 20-23).

06 листопада 2025 року суд першої інстанції повторно надіслав апелянту на вказану ним адресу електронної пошти «ІНФОРМАЦІЯ_1» копію оскаржуваного судового рішення, яку ОСОБА_1 отримав (а.с. 37-38, 39-42).

Отже, починаючи щонайменше з 01 вересня 2025 року апелянт був достеменно обізнаний про розгляд судом цієї справи та прийняття оскаржуваної постанови. Вперше на зазначену ним адресу електронної пошти, суд надіслав копію постанови 16 вересня 2025 року, вдруге 06 листопада 2025 року.

Разом з цим, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду лише 28 січня 2026 року, тобто з пропуском, встановленого статтею 294 КУпАП, строку на апеляційне оскарження.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ зауважує, що сторона, яка задіяна під час судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв розумності строку є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 21 листопада 1995 рокуу справі "Чірікоста і Віола проти Італії" ("Ciricosta and Viola v. Italy", заява N 19753/92)).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.

Посилання апелянта на перебування його у складі ЗСУ, як на поважну причину пропуску ним строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд відхиляє, оскільки

ОСОБА_1 не надав доказів того, що між мобілізацією його до лав ЗСУ і таким тривалим пропуском строку на апеляційне оскарження існує причинний зв`язок.

Доказів того, що ОСОБА_1 мав перешкоди об`єктивного характеру у поданні апеляційної скарги після отримання ним копії оскаржуваної постанови суду у обраний ним спосіб (у електронному вигляді) матеріали справи не містять.

Отже, апеляційним судом не встановлено наявність у апелянта непереборних обставин для подання нею на вказане вище судове рішення апеляційної скарги, у встановлений законом строк.

З огляду на викладене вище, апеляційним судом не встановлено підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року, а тому у задоволенні клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2025 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко