ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно із постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року 10.09.2025 року о 07:00 год. громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень та стягнуто на користь держави судовий збір.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування посилається на такі обставини:

- в протоколі про адміністративне правопорушення працівниками поліції не правильно визначений суб`єкт правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП;

- ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «Днепр Бус», працює водієм, а директором зазначеного підприємства є ОСОБА_2 ;

- транспортний засіб, на якому ОСОБА_1 здійснював перевезення в момент складання протоколу, йому не належить;

- 06.11.2025 року ОСОБА_1 подав заяву про відкладення розгляду справи, яку суд залишив без розгляду та задоволення.

Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.

Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, так як розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, однак відповідно до матеріалів відсутні будь-які відомості направлення копії постанови на адресу ОСОБА_1 . Окрім того, як зазначає ОСОБА_1 про постанову дізнався в суді 18.12.2025 року, тоді й отримав рішення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що в порушення зазначених вимог закону, судом першої інстанції належним чином не були з`ясовані обставини щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення обов`язково зазначаються, зокрема: встановлені судом обставини, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також мотиви прийнятого рішення.

Як убачається з постанови суду першої інстанції, у ній фактично не наведено опису встановлених судом обставин правопорушення, а лише зазначено, що «10.09.2025 року, об 07:00 хв, громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КУпАП».

Водночас диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на певний вид діяльності, якщо її отримання передбачене законом.

Фактичне формулювання постанови не дає змоги встановити, за які конкретні дії особу притягнуто до адміністративної відповідальності, що є істотним порушенням вимог ст. 283 КУпАП та позбавляє особу можливості ефективно реалізувати право на захист.

Такі порушення є підставою для скасування постанови.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП настає за здійснення господарської діяльності без одержання ліцензії певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону.

При цьому, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності.

В свою чергу, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Господарською діяльністю відповідно до п. 1. 32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» є будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом

Господарська діяльність включає як виробничу діяльність, у процесі якої виробляється продукція, вироби народного споживання та інші матеріальні цінності, так і невиробничу діяльність, пов`язану з виконанням різних видів робіт, у тому числі науково-дослідних, надання послуг, результати яких відчужуються як товар. Господарська діяльність має здійснюватися належним чином та давати якісні результати, що можливо забезпечити, якщо суб`єкти господарювання будуть мати достатні знання, навички, досвід, а це досягається, коли така діяльність здійснюється постійно у вигляді промислу.

Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність.

Згідно ст.42 ГК України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності», систематичною вважається діяльність у разі, коли продаж товарів, надання послуг з метою отримання прибутку здійснюється особою безпосередньо, самостійно, не менш ніж 3 рази протягом календарного року.

Наведені вище обставини підлягали встановленню та зазначенню у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, оскільки повинна бути сформульована суть правопорушення, виходячи із диспозиції ч. 1 ст. 164 КУпАП, із зазначенням місця та часу його вчинення, а також посилання на докази, що підтверджують скоєння особою адміністративного правопорушення.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду першої інстанції, такі вимоги не дотримані, оскільки у цих документах не зазначено, кому ОСОБА_1 були надані послуги по перевезенню пасажирів, в тому числі за плату, протягом якого часу він здійснював відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, оскільки господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер); всі встановлені окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для висновку про здійснення господарської діяльності.

ОСОБА_1 є найманим працівником ТОВ «Днепр Бус» та обіймає посаду водія, що підтверджується наказом про прийняття на роботу від 01.09.2022 року. Водночас він не є керівником чи службовою особою підприємства, уповноваженою здійснювати організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції. Директором товариства є ОСОБА_2 , що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на це, якщо адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, пов`язане із здійсненням господарської діяльності без відповідної реєстрації або дозвільних документів, відповідальність має покладатися на суб`єкта господарювання або посадову особу, яка організовує та забезпечує здійснення такої діяльності, а не на найманого працівника, який діє в межах трудових обов`язків.

Викладеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки і це істотно вплинуло на правильність прийнятого судом рішення щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову.

Провадження закрити в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко