П О С Т А Н О В А

іменем України

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра Сенчишин Ф.М., за участі захисника Клочкової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, що надійшли від ВП № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця ЗСУ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2025 року о 10 год. 33 хв. ОСОБА_2 по вул. Центральній у м. Білозерське Покровського району Донецької області, керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ 190», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_2 , належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. Захисник Клочкова А.О. в судовому засіданні повідомила, що її підзахисний свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає. Останній 14 серпня 2025 року отримав усний наказ командира про переміщення з метою доставлення палива для військової техніки, яка планувалась бути залучена в бойових діях. Під час виконання наказу був зупинений працівниками поліції. При спілкуванні з працівником поліції, останній запропонував ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння. Так зважаючи на слова та дії працівників поліції та враховуючи що в момент зупинки автомобіля, ОСОБА_2 виконував терміновий наказ щодо доставлення палива для військової техніки, яка планувалась бути залучена в бойових діях і дуже поспішав, був вимушений був підписати чек драгеру, акт огляду і протокол відносно себе, розуміючи наслідки несвоєчасного виконання отриманого наказу. На переконання захисника ОСОБА_2 за таких умов діяв в стані крайньої необхідності, а саме виконував наказ щодо забезпечення оборони України, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності. Захисник стверджує, що оскільки ОСОБА_2 на момент зупинки транспортного засобу виконував обов`язки військової служби, тому його огляд на стан сп`яніння мала проводити ВСП, а не працівник поліції. Захисник також зауважує, що під час складання відносно ОСОБА_2 протоколу, йому як особі, якапритягується до адміністративної відповідальності не були роз`ясненні його права та обов`язки, в тому числі і права на захист. Вважає, що в разі визнання ОСОБА_2 винуватим останньому за аналогією закону можна призначити більш м`яке стягнення, ніж безальтернативно передбачено статтею 130 КУпАП. Просила розгляд справи проводити за відсутності ОСОБА_2 .

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення внаслідок винних дій останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та об`єктивності:

?протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП;

?направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 серпня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_2 було направлено на огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», яким встановлена позитивна проба;

?квитанцією використання газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», згідно якої станом на 10 год. 37 хв. 14 серпня 2025 року у ОСОБА_2 встановлено концентрацію алкоголю у розмірі 1,21 проміле;

?актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, за яким огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнин рота. Огляд проводився за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», яким встановлена позитивна проба 1,21 проміле алкоголю. Факт огляду та його результат зафіксовано на нагрудні камери працівників патрульної поліції. Акт містить підпис ОСОБА_2 про згоду з результатами огляду;

?переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано факт проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», яким встановлена позитивна проба 1,21 проміле алкоголю.

Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо порушення прав ОСОБА_2 на захист через нероз`яснена йому його прав під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, то протокол про адміністративне правопорушення дійсно не містить підпису ОСОБА_2 про роз`яснення йому таких прав і відповідне роз`яснення не зафіксоване на відеозапис. Разом з тим, обов`язок роз`яснити ОСОБА_2 права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, у працівників поліції виник з моменту початку процедури притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, тобто вже після виявлення ними факту вчинення останнім адміністративного правопорушення підтвердження в результаті огляду стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_2 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення будь-яких викривальних пояснень не надавав, в подальшому скористався правовою допомогою адвоката і сторона захисту не посилається на те, яким чином зазначена обставина перешкодила ОСОБА_2 реалізувати його права. Так само сторона захисту не посилається на те, яким чином зазначена обставина впливає на допустимість тих доказі, які були зібрані до виникнення у працівників поліції обов`язку роз`яснити ОСОБА_2 його права.

Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо відсутності у працівників поліції повноважень проводити огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння, суд виходить того, що наявність у ОСОБА_2 статусу військовослужбовця ЗСУ станом на 14 серпня 2025 року безсумнівно доведена наданими стороною захисту доказами.

За приписами ч. 2 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Згідно вимог ч. 9 ст. 266-1 КУпАП, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Частина 2 ст. 266-1 КУпАП однозначно передбачає проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан сп`яніння спеціальним суб`єктом лише у разі виконання ними в такому стані обов`язків військової служби.

Судом надавалося стороні захисту достатньо часу надати докази на підтвердження того, що станом на 10 год. 33 хв. 14 серпня 2025 року ОСОБА_2 виконував обов`язки військової служби, однак захисник повідомила суду, що надати такі докази сторона захисту не може. Наведену обставин суд оцінює в сукупності з тим, що ОСОБА_2 керував власним автомобілем, а не військовим транспортним засобом.

Сама по собі наявність статусу військовослужбовця ЗСУ не презюмує того, що особа з таким статусом безперервно виконує обов`язки військової служби.

Відповідності до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

За наведених обставин, працівники поліції на підставі вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП були передбаченими ч. 2 ст. 266 КУпАП особами, які мали право проводити огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння і відповідні заперечення захисника судом відхиляються.

Надаючи оцінку запереченням сторони захисту щодо перебування ОСОБА_2 в стані крайньої необхідності, суд виходить з того, що за приписами ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Визначення крайньої необхідності наведене у ст. 18 КУпАП, за якою не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода

Стороно захисту суду не надано жодного доказу на підтвердження фату того, що дії ОСОБА_2 були спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, і така обставина визнається судом недоведеною.

За таких обставин ОСОБА_2 в стані крайньої необхідності не перебував і підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Заперечення сторони захисту щодо можливості призначення ОСОБА_2 більш м`якого стягнення судом відхиляються, оскільки вид та розмір стягнення за ст. 130 КУпАП чітко визначені законом, а з огляду на підвищену суспільну небезпечність вказаних діянь, саме таке стягнення на переконання суду буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_2 до доходу держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Роз`яснити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, що за приписами ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанову про накладення штрафу надіслати для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягнути:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

-витрати на облік зазначеного правопорушення.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

18.02.2026