КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судуІгнатов Р.М., за участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Полякова Т.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Полякова Т.Ю. разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 06.12.2024 о 03 год 25 хв. у місті Києві на вулиці Хрещатик, 18 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Jeep» номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного оп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Поляков Т.Ю. подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник Поляков Т.Ю. вказує, що оскаржувана постанова винесена Шевченківським районним судом міста Києва 27 червня 2025 року, з огляду на що кінцевим, в розумінні абзацу 2 ст. 294 КУпАП, строком подання апеляційної скарги є 07 липня 2025 року.

Однак, зважаючи на перебування ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних Силах України у підрозділах, які перебувають у місцях проведення військових дій та постійно виконують бойові завдання, у останнього була відсутня можливість особистого відслідковування стану розгляду справи й технічна можливість здійснювати це за допомогою відкритої інформації, розміщеної у офіційних джерелах інформації.

Так, при отриманні такої можливості та встановленні факту винесення оскаржуваної постанови, з огляду на непогодження з її висновками й зважаючи на відсутність можливості особистого оскарження постанови, ОСОБА_1 10 вересня 2025 року заключено з Поляковим Т.Ю. договір про надання правової допомоги, підписаний екземпляр якого отримано лише 20 вересня 2025 року при пересиланні поштовим відправленням ТОВ «Нова пошта».

Зазначає, що 25 вересня 2025 року ним подано заяву про ознайомлення з матеріалами судової справи й отримано можливість та здійснено ознайомлення зі змістом постанови і наявними у ній матеріалами лише 01 жовтня 2025 року.

Відтак, вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження з урахуванням вказаних обставин.

В апеляційні скарзі апелянт просить постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що судом не враховано наявності в даній справі суб`єкта складу правопорушення.

Так, статтею 266-1 КУпАП встановлений особливий порядок огляду Військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість ре-акції. При цьому зміст статті містить пряме посилання на Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №32 від 12.01.2024.

Зазначає, що не дивлячись на висловлення ОСОБА_1 необхідності залучення посадових осіб військової служби правопорядку до проведення огляду для встановлення наявності у нього стану сп`яніння, зазначене фактично залишилось поза межами запису, оскільки воно здійснювалось не з моменту зупинення транспортного засобу, а містить дві зупинки запису. Підтвердження такої позиції на наявному у матеріалах справи відеозаписі - час запису 36 хв. 40 сек., встановлення до фактичного моменту складення протоколу перебування ОСОБА_1 на військовій службі (в тому числі з наданням відповідних військових документів, вказання про перебування на час зупинки у відрядженні, а не у відпустці), відображення статусу ОСОБА_1 як військовослужбовця ЗСУ у складеному протоколі про адміністративне правопорушення, всупереч норм Кодексу України про адміністративні правопорушення працівниками поліції складено за відсутності для цього відповідних повноважень з проведення огляду ОСОБА_1 , скеровано для проведення огляду у медичному закладі, а надалі складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189688.

Так, з урахуванням правил, визначених у абзаці 9 статті 266-1 КУпАП, й порушення правил проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного сп`яніння вважає недійсними здобуті при цьому докази й недійсним протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189688, а також вважає необхідним врахувати невідповідність застосованих до нього норм визначених у Кодексі України про адміністративні правопорушення: статтю 266, замість 266-1.

Заслухавши доповідь судді щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги по суті, думку захисника ОСОБА_1 - адвоката Полякова Т.Ю., який підтримав клопотання та апеляційну скаргу, його пояснення та відповіді на запитання суду, з урахуванням думки захисника передослідивши письмові матеріали справи та відеозапис, який стосувався обставин вчинення адміністративного правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах апеляційної скарги, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу прийнятною, разом з тим апеляційні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що оскаржуване рішення постановлено 27.06.2025 року (а.с.22). Судовий розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_1 . Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь які докази щодо отримання повістки останнім, а лише містяться конверти з відміткою про їх повернення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.11-15; 18-21). Також, в матеріалах справи міститься заява адвоката Полякова Т.Ю. про ознайомлення з матеріалами справи з його відміткою від 01.10.2025 року щодо її виконання (а.с. 28). Таким чином, враховуючи відсутність відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду, внаслідок чого він не був обізнаний із прийнятим відносно нього судовим рішенням, а також положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою реалізації права на вільний доступ до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження і прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Щодо можливої участі прокурора то суд апеляційної інстанції зауважує на наступному. До Київського апеляційного суду у даній справі надійшли листи Шевченківської окружної прокуратури міста Києва за вх. № 148854 від 21.11.2025 року (а.с.62-63), та Київської міської прокуратури за вх. №161198 від 18.12.2025 року (а.с. 76), в яких прокуратура зазначила, що участь прокурора у розгляді судом справ за ст. 130 КУпАП законом не передбачена та буде виходити за межі повноважень, наданих законодавцем органам прокуратури.

Водночас, суд апеляційної інстанції розглядаючи апеляційну скаргу не збирав нових доказів, а розглядав апеляційну справу в її межах, перевіряючи законність, обгрунтованість судового рішення суду першої інстанції на підставі наявних матеріалів, і доводів захисту, у зв`язку із чим, не можна стверджувати, що під час апеляційного перегляду, суд перебирав на себе не притаманні функції, а саме сторони обвинувачення.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо допустимих, належних доказів, які свідчать про обґрунтованість висновків судді першої інстанції, як щодо фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і доведеності вини ОСОБА_1 у його вчиненні, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 189688 від 06.12.2024 (а.с. 1), підтверджуються також наявними у справі та передослідженими, з урахуванням думки захисника під час розгляду апеляційної скарги, доказами, а саме: карткою обліку адміністративного правопорушення від 06.12.2024 (а.с. 3); направленням на огляд водія транспортного засобу від 06.12.2024 (а.с. 4), долученим до протоколу диском з відеозаписом на якому зафіксовані обставини по справі (а.с. 6).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками судді, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 245 КУпАП вказано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відмова від проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння є порушенням вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як це прямо передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п. 2 розділу І та п. 1 розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 № 1452/735), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. За наявності ознак, передбачених п. 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП).

Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

За приписами п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відеозапис відображає зміст даних, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано, що під час розмови працівників поліції з водієм ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Драгер, він відмовився, однак на вимогу пройти огляд у лікаря-нарколога погодився. Приїхавши до медичного закладу у супроводі працівників поліції, лікар запитав у ОСОБА_1 чи погоджується він пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній спочатку не надав чіткої відповіді, вказавши що : «їхав до мами», а потім відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Після чого, ОСОБА_1 роз`яснено наслідки порушення п. 2.5 ПДР України, а саме про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння та повідомлено що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис здійснювався при фіксації дій, передбачених ст.ст. 266, 254, 256 КУпАП. Жодних обставин, які б спростовували достовірність даних, відображених на відеозаписі, суду не надано.

Таким чином, посилання у апеляційній скарзі щодо неналежності відеозапису як доказу у зв`язку з розривами у часі та неповним викладом обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки його зміст дає підстави чітко встановити обставини вчиненого правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення правил проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому до нього мають бути застосовані спеціальні норми, передбачені статтею 266-1 КУпАП, є безпідставним, враховуючи наступне.

Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.

Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.

У статті 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Разом з тим, в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом, а тому військовослужбовці, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Відтак, статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців, тому у даному випадку протокол про адміністративне правопорушення мали право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 на момент зупинки і далі знаходився під час виконання службових обов`язків військової служби чи проходження зборів, а був зупинений на цивільному автомобілі, в цивільному одязі.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.

У рішенні по справі «ОТаллоран та Франціє проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи вищевикладене, постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Полякова Т.Ю. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року- задовольнити і вважати апеляційну скаргу прийнятною.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Полякова Т.Ю. - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 27 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Р.М. Ігнатов

Справа № 761/1150/25

Апеляційне провадження № 33/824/389/2026

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - Чайка О.С.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.