Провадження № 3/127/7919/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28.11.2025 о 23 год. 13 хв. в м. Вінниці, вул. Гонти, 38, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 320I, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв та клопотань до суду не подавав.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Кравчук М.О. 12.12.2025 ознайомився із матеріалами справи, 15.01.2026 та 03.02.2026 клопотав про відкладення розгляду справи, а в наступні судові засідання не з`явився. Заяв та клопотань до суду не подавав.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 , який був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не був позбавлений можливості реалізувати свої права, визначені КУпАП.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, зокрема, проводити судове засідання у відсутності особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на викладене, з урахуванням скорочених строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає не лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що і мало місце в цьому випадку.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який є закінченим з моменту такої відмови.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.

Відповідно до п.2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.

За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється (ч. 3. ст. 266 КУпАП).

Згідно з п. 2 Інструкції №1452/735 та п. 2 Порядку №1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №526635 від 28.11.2025 встановлено, що 28.11.2025 о 23 год. 13 хв. в м. Вінниці, вул. Гонти, 38, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW 320I, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи встановлено, що відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки зафіксовано поліцейськими відповідно до положень ст. 266 КУпАП та «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Суд дослідив відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, що додані до матеріалів справи. Так, встановлено, що на відео зафіксовано переслідування автомобіля BMW 320I. Службовий автомобіль поліції рухався з увімкненими проблисковими маячками червоно-синього кольору та подавав вимоги про зупинку транспортного засобу. Автомобіль BMW 320I продовжував рух із помітною швидкістю та не зупинявся на вимоги працівників поліції. Звернувши із дороги BMW 320I зупинився та одразу відчинилися обидві двері транспортного засобу, який є двохдверним (кузов купе, задні двері конструктивно відсутні). З правої пасажирської двері вибіг чоловік у білому халаті. З лівої водійської двері вибіг ОСОБА_1 , одягнений у чорну куртку та червоні клітчасті штани, вибігаючи з автомобіля він загубив кросівок.

На відеозаписі із відеореєстратора патрульного автомобіля чітко зафіксовано лише двох осіб, які залишили автомобіль BMW 320I одразу після його зупинки. Інших осіб з транспортного засобу не виходило.

ОСОБА_1 у подальшому стверджував, що його затримали лише тому, що він нібито вилазив із «задніх дверей» автомобіля, а не із водійського сидіння. З огляду на те, що транспортний засіб є купе і не має задніх дверей, працівники поліції після зупинки підсвітили салон автомобіля BMW 320I ліхтарем та оглянули положення передніх сидінь, зокрема перевірили, чи були вони відсунуті або відкинуті вперед для виходу пасажира із заднього ряду. На відеозаписі зафіксовано, що сидіння не були відкинуті, ознак перебування інших осіб у салоні із відео не встановлено.

Після затримання працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього різкого запаху алкоголю з порожнини рота та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (23:20 год). ОСОБА_1 чітко відповів, що відмовляється від проходження огляду (23:21). Працівники поліції роз`яснили йому, що відмова від проходження огляду тягне складення матеріалів за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_1 повідомив, що розуміє це, та зазначив, що «через суд у нього все буде нормально» (23:21).

На запитання працівника поліції, чому він тікав, ОСОБА_1 відповів, що йому 20 років, він «кайфує помаленьку», і в тому «прикол», щоб тікати (23:22). Вказані висловлювання він супроводжував сміхом та нецензурною лайкою. У тому ж фрагменті він повідомив працівникам поліції, щоб вони «оформляли все, що хочуть», додавши у нецензурній формі, що йому байдуже, та повторив, що «в нього все буде нормально», на відео також розповідав про попередні випадки втечі від правоохоронців, подаючи такі дії як своєрідні «пригоди», якими він пишається, при цьому сміявся та вживав нецензурну лексику, демонструючи впевненість у своїй можливості уникнути негативних наслідків та відповідальності за свої дії. Вказав, що якби він перебував на своєму власному автомобілі, то працівники поліції не змогли б його наздогнати, і що він «нажав би та вже був би у Калинівці».

Також суд звертає увагу, що ОСОБА_1 неодноразово змінював пояснення щодо кількості осіб у транспортному засобі та щодо того, хто саме перебував за кермом. Він повідомляв, що в автомобілі було четверо осіб (23:18), згодом зазначав, що в машині було троє чоловік (23:25). Пізніше він заявив, що за кермом був « ОСОБА_2 », а сам він нібито вилазив із заднього сидіння (23:53). На запитання працівника поліції, чи він не бачив проблискових маячків, коли тікав, він відповів застосовуючи нецензурну лайку, що бачив, але не зрозумів «для кого ті мигалки», а також повідомив, що не чув вимог, які передавалися через гучномовець (23:54). ОСОБА_1 також запитував працівників поліції, чи немає повітряної тривоги (23:55), а після відповіді, що тривоги немає, заявив, що якщо людина п`яна, то вона має право під час тривоги сідати за кермо (23:55).

Крім того, під час перебування у службовому автомобілі ОСОБА_1 запитував, чому його везуть до відділу поліції та чи це для складання матеріалів за ст. 130 КУпАП (23:41). Працівник поліції повідомив, що за ст. 130 КУпАП матеріали вже будуть складені, оскільки він вже відмовився від проходження огляду. ОСОБА_1 повторно підтвердив, що він пам`ятає, що відмовився від проходження огляду, підтвердив знову, що відмовився, та почав жартувати з приводу можливого поміщення його до СІЗО для можливості зробити фото (23:41).

Перебуваючи у відділі поліції ОСОБА_1 вкотре змінив свої пояснення. Він заявив, що за кермом перебувала дівчина, яка втекла, бо злякалась агресивних дій працівників поліції (00:46). Потім ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що приїде третій хлопець, який нібито був за кермом (00:51). Таким чином, протягом фіксації події ОСОБА_1 послідовно висловлював взаємовиключні версії щодо кількості осіб у салоні та щодо особи водія.

Також із відеозаписів встановлено, що працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 скористатися правовою допомогою. Він відмовився від безоплатного захисника, пояснивши це тим, що «державний не допоможе, бо це безкоштовно». Працівники поліції надали йому можливість скористатися телефоном для дзвінка. ОСОБА_1 здійснив два дзвінки з телефону працівника поліції, однак телефонував знайомому з проханням привезти його телефон, оскільки не пам`ятав номера свого адвоката.

Проаналізувавши зафіксовані на відеозаписі обставини, суд дійшов висновку, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння висловлена чітко, однозначно та добровільно без будь-якого примусу з боку працівників поліції (23:21). Окрім цього, працівники поліції до висловлення відмови повідомили ОСОБА_1 про наявність ознак алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд у встановленому законом порядку, а після його відповіді роз`яснили правові наслідки такої відмови. Суд звертає увагу, що після роз`яснення наслідків ОСОБА_1 не змінив своєї позиції, а навпаки підтвердив розуміння можливості притягнення до відповідальності та висловив переконання, що «через суд у нього все буде нормально» (23:21), що свідчило про усвідомлений характер його поведінки. ОСОБА_1 повторно підтвердив факт своєї відмови від проходження огляду (23:41), що виключає будь-які сумніви у випадковості або непорозумінні щодо його волевиявлення. На пропозицію працівника поліції поїхати до лікарні для огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 також відмовився, вказавши, що має свого лікаря і поїде саме до нього самостійно.

Як було вказано, ОСОБА_1 протягом фіксації події неодноразово змінював версії щодо кількості осіб у транспортному засобі та щодо того, хто перебував за кермом, що свідчить про намір уникнути відповідальності шляхом висунення суперечливих та непослідовних пояснень, які спростовані дослідженими судом доказами. Зафіксовані на відео твердження ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, спростовуються сукупністю зафіксованих обставин, зокрема фактом його вибігання саме з водійської двері двохдверного автомобіля та його подальшою поведінкою після зупинки.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була усвідомленою, що є достатньою підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводиться:

- протоколом про адміністративне правопорушення серіїЕПР №526635 від 28.11.2025;

- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» ВНП;

- відеозаписами із нагрудних камер поліцейських.

Вказані докази та обставини справи узгоджуються із доданим до матеріалів справи рапортом працівника поліції від 29.11.2025.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, з метою недопущення вчинення ним правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, необхідно застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 40-1, 130 ч.1, 221, 276, 279, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя В. В. Горбатюк