Справа №463/8854/25
Провадження №3/463/20/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2026 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Львівського РУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 51 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

З протоколу серії ВАД №452452 від 11.09.2025 року вбачається, що 11.09.2025 близько 16:45 год. м. Львів, вул. Пасічна, 84а, гр. ОСОБА_1 перебуваючи в торговому залі магазину «Близенько» виніс за межі каси товар та не розплатився на загальну суму 81,45 грн. без ПДВ, чим вчинив дрібну крадіжку, багаторазово протягом року, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 51 КУпАП.

У судові засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, незважаючи на неодноразове повідомлення.

Зважаючи на застосовані способи сповіщення ОСОБА_1 про розгляд адміністративних матеріалів, судом вирішено провести розгляд справи у його відсутності, що не суперечить правовим приписам ч.1 ст.268 КУпАП.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім цього, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 суд враховує, що останній був добре обізнаний з фактом складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 51 КУпАП. Слід звернути увагу на той факт, що останній не заявив жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлював своїх міркувань щодо законності складення на нього протоколу. Під час складення протоколу, був повідомлений про порядок розгляду протоколу.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться в матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 4 ст. 51 КУпАП доведена, враховуючи наступне.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу 20 Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті

169 розділу IV у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку

Відповідно до ст. 7 Закону України «про державний бюджет» прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень (станом на дату вчинення правопорушення).

Як вбачається з довідки про викрадений товар сума становить 81,45 грн.

В той же час, частиною 4 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.

З постанови Галицького районного суду м. Львова від 11 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягався за ч. 1 ст. 51 КУпАП.

З постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 04 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягався за ч. 1 ст. 51 КУпАП.

З постанови Галицького районного суду м. Львова від 26 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягався за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів адміністративних справ вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 51 КУпАП повністю доведена доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №452452 від 11.09.2025, письмовими поясненнями, копією рапорту працівника правоохоронного органу, письмовою заявою, довідкою про вартість викраденого товару та іншими доказами наявними у матеріалах справи.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 4 ст. 51 КУпАП.

Окрім цього, у відповідності до положень ст. 40-1 КУпАП, слід також стягнути з правопорушника судовий збір.

При цьому, у відповідності до вимог п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому вчинено правопорушення, що становить 665 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 51, 283, 284, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 51 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Нор Н.В.