справа № 619/4940/25
провадження № 3/619/11/26
ПОСТАНОВА

іменем України

19 лютого 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., захисника Головко В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

12.08.2025 о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_1 в с-щі Мала Данилівка, Харківського району, Харківської області, по вул. Лісній, біля буд. №1, керував мопедом марки «Дельта» без державних номерних знаків, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: характерний запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager» та в установленому законом порядку у медичному закладі відмовився, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор №/116.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся рекомендованим листом з повідомленням, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не подавав.

Захисник Головко В.В. надала до суду клопотання про закриття провадження у справі.

Клопотання мотивоване тим, що доказів керування мопедом 12.08.2025 матеріали не містять. Постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України була скасована. Насправді ОСОБА_1 не керував мопедом, а знаходився біля сарая через оголошену повітряну тривогу. Також захисник просила суд не позбавляти ОСОБА_1 права керування, оскільки він є інвалідом, вчинив правопорушення вперше, має їздити на медичні процедури, а також є відповідальним водієм.

Захисник Головко В.В. в судовому засіданні 30.01.2026 клопотання про закриття провадження підтримала та пояснила, що матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 мопедом 12.08.2025. Єдиний запис з якого можна встановити факт керування здійснено на невстановлений особистий пристрій, а дата запису зазначена 13.08.2025, 09.17, що є наступним днем після події. Просила призначити експертизу щодо цього запису.

Заслухавши захисника, дослідивши матеріали справи та відеозаписи, суд дійшов наступного.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд приходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння в якому зафіксна відмова водія, долученим до матеріалів справи відеозаписом з нагрудного відеореєстратора №/116, на файлах з якого зафіксовано відмова від проходження медичного огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння, довідкою старшого інспектора сектору САП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області про те, що в базі інформаційно-комунікаційної системи «ІПНП» за пошуком «ГСЦ Посвідчення водія», водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться, постановою серії ЕНА №5464593 від 12.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 гривень, долученими до матеріалів справи відеозаписами з нагрудного відеореєстратора №№/116 від 12.08.2025, на файлах якого зафіксована відмова від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, на відеозаписах зафіксований увесь час документування обставин правопорушення починаючи з моменту виявлення правопорушення, а також час складання самого протоколу.

У судовому засіданні також була відтворена і досліджена відеозйомка з нагрудної камери співробітника патрульної поліції від 12.08.2025, що міститься на СD носії та долучена до матеріалів справи (на диску містяться 7 файлів відеозапису у форматі .MP4), на яких зафіксовано, що співробітник патрульної поліції запропонував водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру «Drager» та в установленому законом порядку у медичному закладі, оскільки у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, за допомогою приладу Drager Alcotest на місці зупинки транспортного засобу та в установлено законом порядку у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано на відеозаписі: файл 0000000__0038.MP4 на 00:35, 00:38 та 00:45 хвилинах часу фіксації відеозапису із загального часу відеозапису файлу 05:00.

На відеозаписі 0000000__0039.MP4 на 02:14 із загального часу відеозапису файлу 05:00 ОСОБА_1 вказав, що вживав «водку» - 100 гр; 0000000__0040.MP4 на 00:14 із загального часу відеозапису файлу 05:00 - ОСОБА_1 зазначив, що визнає, що скоїв порушення; 0000000__0041.MP4 - на 02:24 із загального часу відеозапису файлу 05:00 хвилині часу фіксації пояснив, що їхав додому, зупинився, узяв чекушку та випив із хлопцями; 0000000__0043.MP4 вказав, що ніяких претензій до поліцейських не має.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми протиправними діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП.

Відтак матеріали справи та дані відеозапису узгоджуються між собою та не суперечать один одному. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували докази, зібрані працівниками поліції.

Що стосується заперечень захисника щодо допустимості відеозапису Whatsapp, якій зроблено на особистий пристрій поліцейського, суд виходить з наступного.

Судом було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення експертизи щодо цього запису, оскільки судом було досліджено і сам відеозапис, і його метадані, що дозволяє суду оцінити допустимість цього відеозапису самостійно.

Зазначений відеозапис є недопустимим доказом.

Суд дослідив метадані цього відеозапису, та встановив, що дата створення файла 13.08.2025, в той час як подія відбувалась 12.08.2025.

Крім того, запис здійснювався на невстановлений пристрій.

Наведене у сукупності дає суду підстави дійти висновку про недопустимість цього доказу.

Що стосується заперечень захисника про відсутність доказів керування ОСОБА_1 мопедом, суд їх не приймає.

На відеозаписах сам ОСОБА_1 цей факт не заперечував, і в цілому визнавав факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Жодних доказів здійснення на нього тиску з боку поліцейських, про що вказує захисник, судом не встановлено.

Навпаки, ОСОБА_1 довго спілкувався з поліцейськими, розказуючи послідовно, як він керував мопедом, придбавав та вжив спиртні напої, після чого знову керував мопедом.

Будь-яких заперечень факту керування ним мопедом в протоколі ОСОБА_1 також не виклав.

Досліджені докази у їх сукупності підтверджують факт керування ОСОБА_2 мопедом поза розумним сумнівом.

Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та штрафу у межах цієї санкції.

Клопотання захисника про не призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами задоволенню не підлягає.

Санкція ч. 1 ст. 130 КпАП України передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами.

Окрім цього суд не приймає доводи про те, що ОСОБА_1 є відповідальним водієм, оскільки ним вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, яке становить підвищену суспільну небезпеку.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 вину не визнав. Проте під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував факт керування мопедом у стані алкогольного сп`яніння, але просив не складати щодо нього протокол, оскільки він є інвалідом.

Суд звертає увагу, що інвалідність не дає права керувати транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, і не звільняє від відповідальності за таке керування.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень та позбавлення права керування транспортними засоби строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з нього судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Реквізити по сплаті адміністративного штрафу у сфері забезпечення дорожнього руху:

- р/р UA0020001, КОД ЕДРПОУ 37874947, отримувач ГУК Харківська область/Харківобл/21081300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код бюджетної класифікації 21081100.

Реквізити по сплаті судового збору:

- отримувач коштів ГУК у м. Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір» Дергачівський районний суд Харківської області.

Постанова може бути оскаржена особою, притягнутою до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня винесення постанови безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніше 15 днів з дня вручення йому цієї постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред`явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Повний текст постанови виготовлено 23.02.2026 року

Суддя В. С. Овсянніков