Провадження № 33/824/1369/2026 суддя в ІІ-й інстанції Фінагеєв В.О.
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Фінагеєв В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дуброва Євгена Валерійовичана постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за ч.5 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 467906, 28 вересня 2025 року о 23 годині 56 хвилин, за адресою: місто Київ, Харківське шосе 146 км., водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи відповідного права керування транспортним засобом, а саме, не отримував посвідчення водія, при цьому, порушення вчинено повторно протягом року (постанова за ч. 2 ст. 126 КУпАП серії ЕНА 5281280 від 21 липня 2025 року), чим порушив п. 2.1.а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.

Ухвалюючи зазначену постанову, місцевий суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 ,адвокат Дубров Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити адміністративну справу у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат Дубров Є.В. вказує, що судом застосовано формальний та спрощений підхід до розгляду справи, не досліджено належним чином докази у їх сукупності, порушено права ОСОБА_1 на надання пояснень безпосередньо у судовому засіданні, подавати докази, заяви та клопотання, користуватись правничою допомогою адвоката. Кожного разу від захисника надходили вмотивовані клопотання про відкладення розгляду справи. Суд жодного разу не ініціював обговорення зі сторонами питання організації та погодження графіка судових засідань у справі з урахуванням їх зайнятості. Щодо правомірності складання постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП, то у цьому випадку зупинка водія була незаконною, адже він не порушував правил дорожнього руху. Незаконні дії працівників поліції не можуть породжувати наслідки для особи в майбутньому. Також вказував на невідповідність відомостей, викладених у постанові від 29 вересня 2025 року щодо дати, часу місця вчинення правопорушення, та протоколі від 29 вересня 2025 року щодо часу вчинення правопорушення. Із наявного відеозапису вбачається, що на момент зупинки автомобіля у салоні перебувала ОСОБА_2 , яка є свідком події, але її не було допитано.

В апеляційній скарзі адвокат Дубров Є.В. також просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду та вказує, що оскаржувана постанова не направлялась ні ОСОБА_1 , ні його захиснику, а про її існування стало відомо лише 29 січня 2026 року після моніторингу Єдиного реєстру судових рішень.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_1 ,адвоката Дуброва Є.В. щодо поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Судом встановлено, що розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 та його захисника. Копію оскаржуваної постанови не було направлено ОСОБА_1 після її прийняття.

За таких обставин, право особи на апеляційне оскарження судового рішення має бути забезпечене шляхом поновлення пропущеного з поважних причин строку.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дуброва Є.В., перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до частини п`ятої статті 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Постановою КМУ від 08.05.1993 року № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» в пункті 2 встановлено, що Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, оформлений та виданий засобами Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС і виготовлений на бланку та/або в електронній формі, після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Заперечуючи свою вину у вчиненні даного правопорушення, ОСОБА_1 не надав посвідчення водіявідповідної категорії, в даному випадку категорії «В».

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, не заперечував відсутність у нього права на керування транспортними засобами категорії «В» та не заперечував факту притягнення його до відповідальності за керування транспортним засобом не маючи посвідчення водія відповідної категорії.

Вказане узгоджується з наявною у матеріалах справи довідкою, складеною старшим інспектором відділення адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Касько С., про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до інформації Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України, гр. ОСОБА_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Крім того, судом не встановлено, що постанова серії ЕНА 5281280 від 21 липня 2025 рокуза ст. 126 ч. 2 КУпАП, оскаржувалась ОСОБА_1 в судовому порядку, про що останній повідомив суду апеляційної інстанції.

Отже, місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 28 вересня 2025 року керував транспортним засобом, не маючи права на керування таким транспортним засобом, а саме категорії «В», тобто вчинив порушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме, як повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Твердження, викладені в апеляційній скарзі про те, що місцевим судом порушено права ОСОБА_1 на надання пояснень безпосередньо у судовому засіданні, не відповідають дійсності, адже суд першої інстанції призначав розгляд справи на 07 листопада 2025 року, 28 листопада 2025 року, 05 грудня 2025 року та 19 грудня 2025 року. Перед кожним судовим засіданням адвокат Дубров Є.В. подавав клопотання про відкладення розгляду справи. Таким чином, ОСОБА_1 та його захиснику було відомо про розгляд справи, але вони у судові засідання не з`явились, не дивлячись на перебування справи у провадженні місцевого суду протягом двох місяців.

Більш того, ОСОБА_1 в межах розгляду справи судом апеляційної інстанції була надана можливість надати суду пояснення та висловити свої доводи, які він не зміг донести до місцевого суду та які могли б свідчити про його не винність у вчиненому. Разом з тим, таких доводів та пояснень ОСОБА_1 суду не надав.

Посилання у апеляційній скарзі на безпідставність зупинки транспортного засобу працівниками поліції, апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме, повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не отримувала посвідчення водія відповідної категорії.

Апеляційна скарга не містить інших доводів, які б вказували на незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за повторне протягом року керування транспортним засобом без наявного права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи зазначене, місцевим судом було прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, з наведенням обґрунтованих мотивів прийнятого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику ОСОБА_1 адвокату Дуброву Євгену Валерійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Дуброва Євгена Валерійович залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлене 23 лютого 2026 року.

Суддя В.О. Фінагеєв