Справа № 504/5428/25
Номер провадження 3/504/117/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026с-ще Доброслав

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Сафарова А.Ф., розглянувши матеріали, що надійшли ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи в протоколі не зазначено, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_1 ,

за ст. 130 ч. 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 519376 від 21.11.2025, складеного інспектором ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Рудковським С.А., встановлено, що 10.11.2025 о 19:45 год. в с. Сичавка, траса М-28, 31 км 500 м, ОСОБА_1 вживав алкогольні напої після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду у встановленому законом порядку. Стан сп`яніння підтверджується результатом токсикологічного дослідження 1236 від 14.11.2025. Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 2.10є Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.4 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, будучи повідомленим про його дату, час та місце належним чином. Судова повістка про виклик в судове засідання була отримана адресатом своєчасно, що підтверджується відомостями трекінгу АТ «Укрпошта».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як зазначено вище, судом вживалися заходи для повідомлення правопорушника ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи або будь які інші, до суду не надходили.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи, що судом були вчинені всі необхідні заходи, спрямовані на забезпечення участі особи, що притягається до відповідальності в судовому розгляді, у відповідності до положень ст. 268 КУпАП, справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши і проаналізувавши докази по справі, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними матеріалами:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 519376 від 21.11.2025;

- рапортами, зареєстрованими в ЄО за № 10933 від 11.11.2025 та № 11753 від 21.11.2025;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000601 від 11.11.2025;

- схемою місця ДТП від 10.11.2025;

- результатом алкотестера Драгер 681 від 10.11.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння із результатом 1,88 проміле;

- результатом токсикологічного дослідження № 1236 від 14.11.2025 із результатом 2,34 проміле;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 11.11.2025, ОСОБА_1 від 21.11.2025;

- відеозаписом, що міститься на компакт-диску у матеріалах справи, за результатом дослідження якого встановлено, що ОСОБА_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди повідомив, що хтось із свідків ДТП надав йому пляшку нібито води, однак виявилось, що то був алкоголь. Дану обставину він зрозумів лише після того як зробив ковток. Серед опитаних поліцейськими свідків не виявилось тієї особи, яка зі слів ОСОБА_1 надала йому пляшку з алкоголем. ОСОБА_1 спростовував факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та наголошував, що випив алкоголь після ДТП. На пропозицію пройти огляд на місці погодився, однак із результатом алкотестера не погодився. Відповідно до наданих матеріалів справи, забір біологічного матеріалу ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався під час госпіталізації до КНП «ПМЛ» ПМР, результат позитивний, у крові виявлено 2,34 %0.

Відповідно до вимог п. 2.10 є Правил дорожнього руху України до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Таким чином, у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, а саме: вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суддя при накладенні стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Санкція ч.4 ст.130 КУпАП, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб.

Згідно ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.25, 27, 33-35, 40-1, 283, 284 ч.1 п.1, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з приписами ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А. Ф. Сафарова