КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1308/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Галича Олександра Миколайовича на постанову судді Печерського районного суду міста Києва Гречаної С.І. від 22 грудня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №514510, 16 листопада 2025 року, о 5 год. 35 хв., в м. Києві, міст ім. Патона, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «DAF XF 150.460», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, згідно постанови серії ВП № 4221894 від 14.04.2021 року, чим порушив п. 2.1а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2025 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Не погоджуючись з такою постановою, представник ОСОБА_1 - адвокат Галич О.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчих провадження, ВП № 4221894 від 19.01.2000 було завершено ще до складання протоколу про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 .

Виносячи постанову про завершення зазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем одночасно не було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Лише 04 грудня 2025 року у ВП № 4221894, старшим державним виконавцем Першого ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Кашарайло К.С. було скасоване тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яке було встановлено постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.04.2021 року № 4221894. Цією ж постановою встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі.

З огляду на наведене, вважає, що виносячи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд помилково дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив вказане правопорушення, оскільки на час складання працівниками поліції протоколу від 16.11.2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Крім того, захисник ОСОБА_1 - адвокат Галич О.М. подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, в якій посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови. Вказує, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 викликався до суду та отримував копію оскаржуваної постанови; судову повістку про виклик до суду ОСОБА_1 отримав лише 29 грудня 2025 року, а із оскаржуваною постановою ознайомився 02 січня 2026 року в Печерському районному суді міста Києва. Тому просить визнати поважною причину пропуску процесуального строку.

В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Галич О.М. не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно, про причини неявки суду не повідомили, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заяви про поновлення строку на апеляційне скарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2025 року судом направлено ОСОБА_1 судову повістку про виклик до суду в судове засідання, призначене на 22 грудня 2025 року. Докази отримання ОСОБА_1 судової повістки матеріали справи не містять.

22 грудня 2025 року судом винесена постанова, докази отримання якої ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

10 січня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Галич О.М. надіслав апеляційну скаргу.

Враховуючи вказані обставини, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, суддя, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Диспозицією ч.3 ст. 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З матеріалів справи вбачається, що постановою начальника відділу Єланецького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Вакаренком С.В. від 14.04.2021 року встановлено тимчасове обмеження до ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №11-3, виданого 13.01.2000 року.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №514510, 16 листопада 2025 року, о 5 год. 35 хв., в м. Києві, міст ім. Патона, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «DAF XF 150.460», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, згідно постанови серії ВП № 4221894 від 14.04.2021 року, чим порушив п. 2.1а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Тобто, 16 листопада 2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи особою, стосовно якої встановлене тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 за ч.3 ст. 126 КУпАП кваліфіковані вірно.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчих провадження, ВП № 4221894 від 19.01.2000 було завершено ще до складання протоколу про адміністративне правопорушення від 16 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, оскільки докази на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що виносячи постанову про завершення виконавчого провадження, державним виконавцем одночасно не було винесено постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, не можуть бути прийнято до уваги, оскільки доказів на підтвердження того, що виконавче провадження було закінчено до 16 листопада 2025 року матеріали справи не містять.

Разом з тим, 04 грудня 2025 року постановою старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було скасовано тимчасове обмеження до ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами. При цьому, у вказані постанові встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі та станом на 04 грудня 2025 року відсутня.

Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 була погашена до 16 листопада 2025 року матеріали справи не містять.

Переконливих доводів із наданням доказів на їх підтвердження, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, стороною захисту не надано і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у порушенні ним п. 2.1.а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Галича Олександра Миколайовича - залишити без задоволення.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2025 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В.В. Саліхов