Провадження № 3/932/4788/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Орчелота А.В., розглянув адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департамента патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце роботи не повідомила, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснені права відповідно до ст. 63 Конституції України та ст.268КУпАП,

за ст.122-4КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшов протокол про адміністративне правопорушення Серії ЕПР1 №509855, за описом установлених даних, якого:

Водій ОСОБА_1 09 листопада 2025 року о 16 годині 10 хвилин в м. Дніпро, Шевченківський район, Запорізьке шосе, 2Д, керуючи транспортним засобом «SUBARU FORESTER» д.н.з. НОМЕР_1 , стала учасником ДТП за адресою м. Дніпро, Шевченківський район, Запорізьке шосе, 2Д., місце якої залишила, чим порушила п.2.10«а`ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.122-4КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що вона дійсно 09 листопада 2025 року о 16 годині 05 хвилин керуючи автомобілем, заїхала на автозаправну станцію з метою заправки транспортного засобу. Заправний пістолет у паливний бак її автомобіля був вставлений працівником АЗС. Під час заправки, вона перебувала біля каси для здійснення оплати. Після завершення оплати працівника АЗС біля автомобіля не було, будь-яких усних або візуальних сигналів про завершення заправки їй не подавались. Вона обґрунтовано вважала, що заправка завершена та транспортний засіб готовий до виїзду, у зв`язку з чим розпочала рух. Її автомобіль механічних пошкоджень не отримав. За умов недостатнього освітлення не мала об`єктивної можливості візуально переконатися, що заправний пістолет залишився в баку. Після виникнення ДТП вона зазначила, що не залишила місце події, а навпаки намагалася з`ясувати обставини та співпрацювала з персоналом АЗС.

Судом було оглянуто відеозаписи з камер відеоспостереження АЗС «УКРНАФТА», з яких убачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , після виходу з приміщення АЗС, де розташована каса, не переконалася у завершенні процесу заправлення автомобіля, розпочала рух та обірвала заправний пістолет. Водночас із відеозаписів також видно, що після вчинення зазначеної події ОСОБА_1 повернулася на територію АЗС та вживала заходів для пошуку працівників з метою врегулювання ситуації.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення із кваліфікацію дій за ст.122-4КупАП, які складаються лише з протоколу Серії ЕПР1 №509855 від 11 листопада 2025 року, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, оглянувши відеозаписи з камер відеоспостереження АЗС «УКРНАФТА» вважаю, необхідним провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ст.122-4КУпАП - закрити, виходячи з наступного.

Згідно з положенням ст.7КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245,280КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положенням ст.122-4КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Положеннями статей 251,252КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин справи у їх сукупності, керуючись законом, правосвідомістю.

Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності даного виду судочинства, відповідно до ч.2 ст.251КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.

Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.

Судовий розгляд проводиться в межах обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з цим, враховуючи обставини події, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відео з камер відеоспостереження, суд доходить до висновку, що у ОСОБА_1 був відсутній, як прямий так і не прямий умисел на вчинення правопорушення передбаченого ст.122-4КУпАП, оскільки вона не залишала місце пригоди, а навпаки, почала розшукувати співробітників заправної станції для врегулювання виниклої ситуації, а отже в її діях відсутня і суб`єктивна сторона правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.

Будь-яких інших доказів на підтвердження умисного вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до протоколу не долучено.

Суд не має права самостійно змінювати кваліфікацію адміністративного правопорушення, інкримінованого особі та/або відшукувати докази на користь обвинувачення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог діючого законодавства докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та Законами України, міжнародним договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої унаслідок істотного порушення прав та свобод людини є недопустимими.

Згідно з ч.1 ст.17Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008 року, заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст.6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частина 1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розглядйого справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який …встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Отже, в розумінні наведеного Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.62Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4КУпАП, а тому в її діях відсутні подія і склад цього правопорушення, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.247, 284КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п.1 ч.1 ст.247КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.122-4КУпАП, стосовно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Дніпра А.В. Орчелота