ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2403/25 Номер провадження 33/814/352/26Головуючий у 1-й інстанції Коновод О. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

За участю секретаря Дороженка Р.Г.,

Захисника-адвоката Левицького В.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хорольського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року від 16 грудня 2025 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 20 жовтня 2025 року о 01:17 год. в м. Хорол, вул. Кременчуцька, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування транспортним засобом, повторно, протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема заперечує факт керування ним транспортним засобом, оскільки автомобіль знаходився на узбіччі дороги, з вимкненим двигуном та світловими приборами, а перебування особи в автомобілі не свідчить про факт керування ним.

Звертає увагу, що вказані факти доводяться долученим відеозаписом працівників поліції, на яких відсутні дані про рух автомобіля.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за які він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.

Зокрема такими доказами по справі є:

протокол серії ЕПР1 №488435 від 20.10.2025 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП стосовно водія ОСОБА_1 щодо керування ним т/з не маючи права на керування, вчинене повторно протягом року,

копія постанови ЕНА №5974637 від 20.10.2025 за ч. 1 ст. 126 КУпАП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом без чинного страхового полісу,

копія постанови ЕНА №4831519 від 27.05.2025 за ч. 1 ст. 126 КУпАП про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом не маючи права керування відповідної категорії,

записи з відеореєстратора службового авто та бодікамери працівника поліції.

Зазначені докази в своїй сукупності містять фактичні дані про подію і обставини скоєного правопорушення та не були спростовані в ході розгляду апеляційної скарги.

Так, положеннями ч. 5 ст. 126 КУпАП, крім іншого, визначена відповідальність за повторне протягом року, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як вбачається з долучених до справи відеозаписів, службовий автомобіль поліції зупиняється 01:17 год., під час комендантської години, біля припаркованого на узбіччі авто.

Під час спілкування з водієм поліцейський запитує «Чому без світла?», на що останній відповідає, що підвозив друга і повертається додому.

В подальшому, під час перевірки документів, було встановлено особу водія як ОСОБА_1 та те, що останній керував транспортним засобом без права керування останнім, тобто без посвідчення водія та без полісу обов`язкового страхування транспортного засобу.

Також було встановлено, що протягом року ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, в зв`язку з чим водія було повідомлено, що саме суд буде вирішувати питання притягнення до адмінвідповідальності за вказаний епізод та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

При обговоренні зазначених доводів апелянта необхідно виходити з наступного.

З долучених відеозаписів з відеореєстратора та бодікамери працівника поліції дійсно вбачається зупинка службового авто біля вже припаркованого на узбіччі автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 .

Чоловік, який перебував на водійському сидінні, та особу якого в подальшому було встановлено як ОСОБА_1 , особисто повідомив, що підвозив друга додому. Інших осіб в автомобілі чи поруч з ним зафіксовано не було.

При оформленні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував факт особистого керування автомобілем та не вказував на будь-яких інших осіб, які б могли ним керувати в нічний час, знаходячись на віддаленій відстані від місця його проживання.

В суді першої інстанції правопорушник особистої участі не приймав, про те матеріали справи містять дані про належний його виклик в судові засідання.

Вже під час розгляду справи в апеляційній інстанції останнім було заявлено клопотання про допит в якості свідка його батька ОСОБА_2 .

Вказане клопотання було задоволено і зазначену особу допитано в якості свідка.

Як свідок ОСОБА_2 повідомив, що отримав від сина телефонний дзвінок з проханням в нічний час забратий його додому, оскільки він перебував в гостях у свого товариша. Коли вже вони повертались до себе додому, в автомобілі відбулась технічна несправність, пов`язана з необхідністю замінити бензонасос. Після чого, він залишив сина в салоні автомобіля, оскільки останній не був обладнаний засобами сигналізації, а сам пішов за бензонасосом. Саме в цей час до стоячої на узбіччі машини і під`їхали працівники поліції. Вказує, що син за кермом не перебував, автомобілем не керував, в нього навіть були відсутні ключі запалювання автомобіля, які він забрав з собою.

До зазначених показань свідка апеляційний суд відноситься критично і не приймає їх до уваги, розцінюючи як обраний стороною захисту спосіб уникнути відповідальності, враховуючи ступінь споріднення між правопорушником та свідком, який є його батько.

При цьому, звертає на себе увагу той факт, що вказана версія з`явилась лише при розгляді справи в апеляційній інстанції, оскільки ні при складанні протоколу, ні в суді першої інстанції вона не була озвучена притягнутим.

Більше того, такий перебіг подій за участю батька як водія не був відображений навіть в самій апеляційній скарзі, в якій викладені зовсім інші обставини та вказані інші правові підстави для закриття провадження за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Крім того, в ході апеляційного перегляду також був допитаний співробітник поліції ОСОБА_3 , який оформлював протокол про адміністративне правопорушення.

Так, останній повідомив, що перебуваючи на чергуванні, в складі службового екіпажу в нічний час виявив транспортний засіб, в якого не працювали габаритні вогні.

Після чого такий автомобіль за допомогою проблискових маячків було зупинено і з`ясовано особу водія на підставі його паспорту, ним виявився ОСОБА_1 .

При собі в нього не було посвідчення водія та полісу обов`язкового страхування. За результатами пошуку було з`ясовано, що останній вже притягувався до відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія. На його питання, чому він їздить в нічний час без освітлення, останній повідомив, що підвозив друга додому.

Таким чином, надаючи оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання про доведеність в діях притягнутого ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Сама по собі відсутність на приєднаних до справи відеозаписах факту керування останнім транспортним засобом чи перебування такого засобу в стані руху, не може розглядатись як безумовна підстава для закриття провадження на підстав п.1ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки матеріали справи місять достатню кількість належних доказів, які в своїй сукупності, відповідаючи стандарту доказування «поза рознімним сумнівом, доводять вину притягнутого в інкримінованому йому діянні.

За вказаних обставин апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду, як ухваленої з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Хорольського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна