ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

захисника Машталера Д.В.

апеляційну скаргу захисника адвоката Машталера Д.В.. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має посвідчення водія серії НОМЕР_1 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір у розмірі 605 гривень 60 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із оскарженою постановою суду першої інстанції, 30.10.2025 о 13:10 годині водій ОСОБА_1 у місті Дніпрі на просп. Мануйлівський, 3 керував транспортним засобом «Infiniti G37», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження, у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що повідомлення учасників адміністративного процесу про дату, місце та час судового засідання було неналежним, а також направлення стороні захисту рішення суду першої інстанції не було здійснено, внаслідок чого сторона захисту була позбавлена можливості своєчасно подати апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник вказує на те, що суд першої інстанції не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, підійшов формально до вивчення обставин, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду. Зазначає, що постанова не відповідає фактичним обставинам, є незаконною та необґрунтованою.

Захисник вказує на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, моменту зупинки автомобіля, зазначає, що на наданих поліцією відеозаписах час події починається о 12:41:41, коли транспортний засіб «Infiniti G37» вже перебував у нерухомому стані на узбіччі. Відеофіксація моменту руху автомобіля або безпосередньої зупинки його працівниками поліції у матеріалах справи відсутня.

Зазначає про неможливість візуального виявлення ознак сп`яніння, наголошує, що працівник поліції заявив про «червоні очі» та «звужені зіниці», коли ОСОБА_1 знаходився в салоні автомобіля з високим ступенем тонування скла, що виключає можливість об`єктивного спостереження таких ознак. Окрім того зазначає, що погане самопочуття водія було зумовлено стресом через ворожий обстріл о 4-й ранку, про що він повідомляв поліцію.

Захисник звертає увагу на зафіксовані бодікамерами розмови працівників поліції, які, на його думку, свідчать про фальсифікацію підстав для затримання та зловживання службовим становищем співробітниками поліції. На думку захисту, вимога пройти огляд була лише інструментом для примусового вилучення особи з автомобіля з метою доставки до РТЦК.

Також захисник зазначає про процесуальні порушення, протокол серії ЕПР1 № 498308 вважається неналежним доказом, оскільки права, передбачені ст. 268 КУпАП, були роз`яснені лише після фактичного складання протоколу, а самі відеозаписи є фрагментарними та мають ознаки вибірковості.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку захисника Машталера Д.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній вимог, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його задовольнити, оскільки справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності сторони захисту, відомості про отримання ОСОБА_1 та/або його захисниками копії оскарженої постанови у межах строку її апеляційного оскарження відсутні, а відтак доводи апелянта у цій частині матеріалами справи не спростовуються, отже є підстави вважати, що строк апеляційного оскарження був пропущений з поважної причини.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 498308 від 30.10.2025, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, про що свідчить його підпис у протоколі; змістом направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.10.2025, з якого убачається, що у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. Огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводився; відеозаписом, з якого убачається, що поліцейський виявив у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, оголосив їх та запропонував пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 спочатку не надавав конкретної відповіді, а зрештою відмовився від проходження огляду. Водію було роз`яснено наслідки такої відмови складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після чого відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким ОСОБА_1 ознайомлений; письмовим поясненням ОСОБА_1 від 30.10.2025, в яких зазначено, що інспектор прийшов до помилкового висновку про те що, він перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Він сказав, що взагалі не вживає наркотичні засоби. Йому запропонували пройти аналізи, він сказав, що готовий дихати у Драгер та самостійно пройти в лікарні аналізи, але інспектор йому в цьому відмовив, пославшись на те, що він порушив п. 2.5 ПДР.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно із якими водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 Розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У відповідності до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки наркотичного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, уповноваженою особою органів поліції, котре полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо не дослідження і не надання належної оцінки судом першої інстанції наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, необ`єктивного та упередженого розгляду справи, оцінюються критично, оскільки мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Натомість, на переконання суду апеляційної інстанції, наявні у справі докази були досліджені судом першої інстанції та дістали належну оцінку, яка узгоджується із їх дійсним змістом.

Згідно із наявним у справі відеозаписом, на пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у відповідних установах, ОСОБА_1 відповів згодою на оформлення протоколу, а згодом і прямою відмовою від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння (час запису 00:31:30 00:32:30), що було ґрунтовно розцінене співробітниками поліції, а у подальшому судом першої інстанції, як відмова від проходження огляду. Апеляційний суд такий висновок вважає правильним та з ним погоджується.

Відсутність на відеозаписі моменту безпосереднього руху автомобіля не спростовує факт керування ним ОСОБА_1 . Патрульна поліція діє в межах повноважень, визначених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Сам факт перебування ОСОБА_1 на місці водія одразу після зупинки ТЗ, за відсутності в салоні інших осіб, які могли б здійснювати керування, у сукупності з даними протоколу, підтверджує його статус як суб`єкта правопорушення. Крім того, як у спілкуванні з поліцейськими, зафіксованому відеозаписом, так і у своїх письмових поясненнях (а.с. 4) останній не заперечував факт свого приїзду на вказане місце за кермом автомобіля, в якому він перебував, а апелював лише до відсутності в нього стану сп`яніння.

Посилання захисника на відсутність у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та неможливість їх виявлення працівниками поліції, у зв`язку із чим в останніх не було підстав висувати йому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, встановлення наявності або відсутності у водія ознак сп`яніння, а також прийняття рішення про необхідність проходження водієм відповідного медичного огляду або про відсутність такої необхідності, віднесені до дискреційних повноважень поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України.

При цьому для встановлення таких ознак не передбачена будь-яка спеціальна процедура, достатньою підставою для висунення водієві пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння є виникнення у співробітника поліції переконання у тому, що водій виявляє відповідні ознаки. За змістом п. 2.5 ПДР будь-які особисті міркування водія, зокрема суб`єктивна оцінка ним власного стану та його зовнішніх проявів, думки водія щодо упередженості поліцейських тощо, не спростовують необхідності проходження запропонованого працівником поліції огляду на стан сп`яніння, обов`язковість якого встановлена законодавством, та не є підставою для відмови від нього.

Посилання захисника на неповноту та фрагментарність відеозапису суд апеляційної інстанції з урахуванням положень ч. 2 ст. 266 КУпАП вважає такими, що не обґрунтовують апеляційні вимоги, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою останнього від його проходження, натомість факт такої пропозиції та відмови від неї відеозаписом зафіксований. Таким чином, всі фактичні обставини, що мають значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_1 , із цього відеозапису вбачаються. Крім того, апелянт, посилаючись на фрагментарність вказаного відеозапису, у той же час не вказує, яке значення вона має для справи, зокрема які істотні обставини залишилися не зафіксованими і як вони можуть вплинути на кваліфікацію дій ОСОБА_1 та доведеність його винуватості.

Доводи захисника щодо штучного створення працівниками поліції підстав для вилучення ОСОБА_1 з салону автомобіля суд апеляційної інстанції вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки ними не спростовується ані факт висунення поліцейськими ОСОБА_1 законної вимоги пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, ані факт відмови цього водія від такого огляду, які стали підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

При розгляді справи судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 КкпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу захисника Машталера Д.В. - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 02 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.А. Мазниця