Справа №751/933/26
Провадження №3/751/541/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого судді Топіхи Р.М.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

директора ТОВ «МВК-Продукти СВ»,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2026 року о 16 годині 00 хвилин при проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) ТОВ «МВК-Продукти СВ» за адресою: м. Чернігів, вул. Мацієвського Олександра, буд. 8-А, встановлено, що у день звільнення ОСОБА_2 15 грудня 2025 року та на момент проведення заходу контролю не були виплачені всі належні від товариства розрахункові кошти, що є порушенням ч. 1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

За даним фактом стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку із зайнятістю на роботі. Вину визнає у повному обсязі, просить суворо не карати та обмежитись мінімальним штрафом.

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Диспозиція норми ч.1 ст. 41 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових, які передбачають конкретні правила щодо праці.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX, заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

При цьому роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили (ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

Згідно з положеннями ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Суд безпосередньо дослідив та оцінив докази у справі, зокрема:

- протокол про адміністративне правопорушення від 26 січня 2026 року

№ Ц/ЧН/1068/512П/ПТ; - акт від 26 січня 2026 року № Ц/ЧН/1068/512, складений за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці;

- виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВ «МВК-Продукти СВ»; - копію наказу № 1-К від 21 жовтня 2024 року про виконання обов`язків директора ОСОБА_1 ; - копію наказу № 6-К від 06 листопада 2024 року про прийняття на посаду продавця-консультанта ОСОБА_2 ; - копію наказу № 7К від 15 грудня 2025 року про звільнення з посади ОСОБА_2 ;

- відомості на виплату готівки №№23-25 за листопад-грудень 2025 року;

- копії видаткового касового ордера від 15 грудня 2025 року; - довідку про заборгованість від 26 січня 2026 року, та дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, що підтверджується належними та допустимими доказами у справі, які повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, передбачених статтями 34, 35 КупАП, які відповідно пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне накласти на

ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в межах санкції ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 гривень

60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 23, 38, 41, 245, 252, 280, 283, 284, 287-290 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень (ГУК у м. Черніг.обл/тг м. Чернігів/21081100, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0025739, КБКД: 21081100).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Суддя: Р.М. Топіха