ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/1656/25 Номер провадження 33/814/427/26Головуючий у 1-й інстанції Михайлюк О. І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Конюшенко Марії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 20 січня 2026 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Чутівського районного суду Полтавської області від 20 січня 2026 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 680 грн.

Згідно постанови судді, 09 грудня 2025 року, близько 15:30 год., за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , внаслідок чого в останнього виникло відчуття тривоги, страху та розгубленості та завдано шкоди його психологічному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Конюшенко М.А. в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є матір`ю та сином, відбувся конфлікт, під час якого саме син завдав матері тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим викликалася швидка, яка надала первинну медичну допомогу. Спричинені тілесні ушкодженням були також зафіксовані і на телефон, фото з якого приєднані до матеріалів справи.

У зв`язку з чим, на кривдника ОСОБА_2 було складено протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він вчинив домашнє насильство відносно матері, що в свою чергу свідчить, що остання після отримання тілесних ушкоджень, відчуваючи тривогу та страх, не могла спричинити домашнє насильство відносно сина, який є молодшим та фізично здоровим.

Звертає увагу, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся формально, без участі притягнутої особи в судовому засіданні та її адвоката, яка була позбавлена права надати свої пояснення стосовно події.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №149259, 09 грудня 2025 року о 15:30 год., за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого сина ОСОБА_2 , внаслідок чого в останнього виникло відчуття тривоги, страху та розгубленості, що завдано шкоди його психологічному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, місцевий суд дійшов висновку, що її вина доводиться матеріалами справи, а саме протоколом, поясненнями сторін та рапортом працівника поліції.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду, який ґрунтується на невірно оцінених доказах по справі. .

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Згідно із п. 3 ч. 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Сварка: гостра суперечка, що супроводиться взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Згідно пояснень потерпілого ОСОБА_2 , останній проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 09.12.2025, о 15:30 год. між ними виник конфлікт, в ході якого мати почала ображати його нецензурною лайкою, намагалася вчинити бійку, в зв`язку з чим він намагався захиститися і відштовхував її від себе. Тілесних ушкоджень матері не наносив.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 09.12.2025, близько 15:30 год. між нею та ОСОБА_2 , який є її сином, виник конфлікт з приводу розподілу майна, що залишилося після смерті чоловіка, в ході якого син ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Почувши це, вона також почала ображати його непристойними словами. Вказані конфлікти з приводу розподілу спадщини між ними відбувались неодноразово,.

З пояснень свідка ОСОБА_4 , остання, перебуваючи в свого знайомого ОСОБА_2 , 09.12.2025 близько 15:30 год. бачила, яка мати ОСОБА_1 почала вчиняти сварку, ображала нецензурною лайкою ОСОБА_5 і провокувала на бійку. При цьому син не завдавав матері тілесних ушкоджень.

В ході розгляду справи в місцевому суді ОСОБА_1 було долучено в якості доказів лист зворотнього зв`язку щодо надання медичної допомоги 09.12.2025, діагноз забій правої щоки, ситуаційна реакція; консультативний висновок хірурга Чутівської ЦЛ з діагнозом забій м`яких тканин обличчя, тулуба та обох верхніх кінцівок; фото з зафіксованими тілесними ушкодженнями; копія термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_2 та надано додаткові пояснення щодо подій які відбулися 09.12.2025.

Крім того, поза увагою суду залишилось те, що підставою для складання працівником поліції рапорту про подію, яка в подальшому була відображена в протоколі про адмінправопорушення, стало повідомлення заявниці ОСОБА_6 про вчинення її братом фізичного насильства відносно матері ОСОБА_7 .

В своєму рапорті працівник поліції зазначив, що кривдником є ОСОБА_2 , а потерпілою, якій завдано фізичне насильство є його матір ОСОБА_1 .

Не дивлячись на те, що у фабулі рапорту працівника поліції кривдником зазначено ОСОБА_2 , з незрозумілих підстав протокол про адміністративне правопорушення по факту вчиненого домашнього насильства було складено на його матір ОСОБА_1 .

При цьому, будь-яких інших рапортів працівників поліції матеріали справи не містять .

Крім того, в ході розгляду апеляційної скарги було встановлено, що на ОСОБА_2 09.12.2025 також було складено протокол за адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, яким було заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, тобто ОСОБА_1 протягом 20 днів, з 09.12.2025 по 29.12.2025, а постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 20 січня 2026 року його визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн.

Оскільки зібраними по справі доказами не доводиться факт вчиненням притягнутою ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП є правовою підставою для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження по справі, згідно положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Конюшенко Марії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Чутівського районного суду Полтавської області від 20 січня 2026 року скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Обідіна