Справа № 740/672/26
Провадження № 3/740/237/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2026 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06.02.2026 серії ВАД №945688, ОСОБА_1 06.02.2026 о 17 годині 00 хвилин за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме кричав щоб вона заспокоїлась, виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

До суду ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що сварка відбулася зі співмешканкою на побутовому грунті і переросла у словесний конфлікт, в ході якого один одного ображали.

Для доведення вини ОСОБА_1 , окрім протоколу про адміністративне правопорушення, до суду подано:

- рапорт помічника чергового Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 06.02.2026 про надходження повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_3 про те, що їй зателефонувала мати ОСОБА_2 та попросила викликати поліцію, так як співмешканець забирає в неї телефон, попередньо співмешканець бив маму, що наразі коється невідомо;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.02.2026, згідно якого ОСОБА_2 повідомила, що 06.02.2026 близько 17 год 30 хв співмешканець ОСОБА_1 вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру;

- письмові поясненнями ОСОБА_2 від 06.02.2026, у яких зазначила, що 06.02.2026 близько 17 год 30 хв співмешканець ОСОБА_1 вчинив щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме нецензурно виражався в її сторону та погрожував фізичною розправою, просила прийняти міри;

- письмові поясненнями ОСОБА_1 від 06.02.2026, у яких зазначив, що 06.02.2026 близько 17 год 00 хв між ним і співмешканкою виник словесний конфлікт, в ході якого відбулася словесна перепалка через ревнощі з боку співмешканки. Кожного разу коли ОСОБА_2 вживає алкогольні напої, вона починає говорити нісенітниці і згадувати яксь зради, яких не було, постійно щось вигадує і мріє відправити його на службу в ЗСУ. Він не втримався і накричав на неї, з метою привести до тями.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Окрім того, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд зазначає, що для того щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.

Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством.

Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперерахованих ознак.

Як вбачається з матеріалів справи, між співмешканцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мав місце обопільний словесний конфлікт побутового характеру, під час якого ОСОБА_1 нецензурно лаявся і кричав на ОСОБА_4 .

Однак, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що під час конфлікту ОСОБА_2 пережила відчуття небезпеки, емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, чи що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 характеризувався значною перевагою сил ОСОБА_1 , подавленням волі ОСОБА_2 , її пригніченням.

За таких обставин матеріали справи не містять достатніх відомостей, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які підтверджують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Керуючись ст. 221, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Суддя І.М. Карпусь