Слобідський районний суд міста Харкова
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Василенко О.Я., розглянувши матеріали, які надійшли за підсудністю з Салтівського районного суду міста Харкова про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП)

установив:

24.12.2025 до Слобідського районного суду міста Харкова за підсудністю з Салтівського районного суду міста Харкова повторно надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 19.07.2025 серії ЕПР1 №396002, складеного поліцейським 1 взводу 4 роти 3 батальйону УПП в Харківській області ДПП капралом поліції Руденко К.А., 19.07.2025 об 02 год 00 хв. за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова 2, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом mazda b2500 д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. Водій відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ у лікаря нарколога, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України (далі ПДР) відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції. Дії ОСОБА_1 особою, уповноваженою на складання адміністративного протоколу, кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою судді Салтівського районного суду міста Харкова адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Слобідського районного суду міста Харкова, з тих підстав, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що адміністративне правопорушення скоєно за адресаою: м. Харків, пр-т Аерокосмічний 129.

Постановою судді Слобідського районного суду міста Харкова від 14.08.2025 справа повернута до Салтівського районного суду міста Харкова як помилково направлена, у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 19.07.2025 серії ЕПР1 №396002 в описі установлених даних зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом mazda b2500 номерний знак НОМЕР_3 по вул. Академіка Павлова 2.

Крім того, у рапорті інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 3 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції М. Губарєва, транспортний засіб mazda b2500 номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , було зупинено за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова 2 та вже під час перевірки документів водій поїхав з місця зупинки. Також в цьому рапорті вказано місце скоєння правопорушення за адаресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова 20, тобто в протоколі помилково вказано номер будинку 2.

Згідно з рапортом поліцейського УПП в Харківській області ДПП капрала поліції К. Руденко де остання доповідає Начальнику УПП в Харківській області ДПП про те, що 19.07.2025 при складанні протоколу ЕПР1 №396002 місце скоєння правопорушення було вказано: м. Харків, вул. Академіка Павлова 2, та просить вважати вірною адресу: м. Харків, вул. Академіка Павлова 20.

Постановою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 15.12.2025 справу направлено за підсудністю до Слобідського районного суду міста Харкова, як підставу зазначено, що після перегляду у судовому засіданні відеозапису, судом було встановлено, що події відбувались у Слобідському районі міста Харкова, а саме за адресою: м. Харків, пр-т Аерокосмічний 129.

Спори про підсудність між судами не допускаються.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2025 справу передано на розгляд судді Василенко О.Я.

В судовому засіданні 20.01.2026 захисник ОСОБА_1 -адвоката Ладуренко А.О. просила закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 на підставі п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

В обґрунтування своїх пояснень захисник зазначила, що обставини, викладені в протоколі серії ЕПР1 №396002 від 19.07.2025р., щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 Оперативно - тактичного з`єднання - 2 корпусу Національної гвардії України «ХАРТІЯ» з 09 червня 2023 року по теперішній час на посаді водія відділення технічного забезпечення взводу безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення штабної роти НОМЕР_5 батальйону оперативного призначення. Відповідно до довідки, яка видана командиром взводу безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення штабної роти 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_4 , лейтенантом ОСОБА_3 , 18 липня 2025 року у проміжок часу з 22:10 по 00:00 годину старший солдат ОСОБА_1 відповідно до бойового наказу командира, здійснював бойове завдання на території Харківської області поблизу с. Липці на автомобілі МА2БА ВТ-50, номерний знак НОМЕР_6 (в цілях безпеки реєстраційний номер був змінений з АЕ 996 Є), який належить військовій частині НОМЕР_4 . Після виконання зазначеного бойового наказу, 19 липня 2025 року о 01:00 годині старший солдат ОСОБА_1 отримав усний наказ командира про негайне доставлення військового обладнання за допомогою автомобіля МА2ЮА ВТ-50, номерний знак НОМЕР_7 з лінії бойового зіткнення для ремонту на пункт тимчасової дислокації підрозділу, за адресою: АДРЕСА_2 .

Після доставлення військового обладнання старший солдат ОСОБА_1 повинен був приступити до виконання низки своїх безпосередніх військових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням захисту держави під час воєнного стану на пункті тимчасової дислокації підрозділу.

Після прибуття старшого солдата ОСОБА_1 до місця тимчасової дислокації підрозділу останньому було заборонено залишати місце тимчасової дислокації підрозділу у зв`язку із необхідністю виконання службових обов`язків безпосередньо на місці тимчасової дислокації підрозділу.

Після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній повідомив працівників поліції, що ні алкогольні, ні наркотичні засоби він не вживав, проте йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. За результатами проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння прилад драгер показав позначку «0».

У подальшому працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про наявність в нього вже ознак нібито наркотичного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога.

Після цього, ОСОБА_1 зателефонував командиру, який повідомив, що місце тимчасової дислокації підрозділу можна покинути лише зі старшим. Для отримання дозволу на проїзд з працівниками поліції для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 повернувся до місця тимчасової дислокації підрозділу.

Однак о 04:05 годині ОСОБА_1 отримав усний наказ командира про негайне доставлення військового обладнання за допомогою автомобіля mazda ВТ- 50, номерний знак НОМЕР_2 , з місця тимчасової дислокації підрозділу до зони проведення активних бойових дій на напрямку Харківської області поблизу с. Липці, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не зміг повернутися до працівників поліції, щоб проїхати до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ».

З огляду на вищезазначене, захисник вважає, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність.

19.02.2026 через канцелярію суду від захисника ОСОБА_1 - адвоката Ладуренко А.О. надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі та участі ОСОБА_1 .

Правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, не входить до переліку справ, розгляд яких відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП слід проводити з обов`язковою присутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши всі наявні докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов такого.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням цього кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи захисника Ладуренко О.А. про те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності, не спростовані.

Положеннями ст. 17 КУпАП передбачено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Приписами ст. 18 КУпАП передбачено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Відповідно до постанови колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі № 686/5225/17 у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.

Норми Закону щодо крайньої необхідності покликані сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.

Однією з найважливіших умов правомірності стану крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені дії, які мають ознаки адміністративного правопорушення і за які передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.

Відповідно до ст. 30 «Статуту внутрішньої служби Збройних сил України» начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно з п. 37 «Статуту внутрішньої служби Збройних сил України» військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до довідки начальника відділення кадрової роботи секції персоналу штабу майора ОСОБА_4 від 01.10.2025 №6326 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 Оперативно-тактичного з`єднання 2 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 09 червня 2023 року по теперішній час (а.с.62).

Відповідно до довідки, яка видана командиром взводу безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення штабної роти 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_4 лейтенантом ОСОБА_3 , 18 липня 2025 року у проміжок часу з 22:10 по 00:00 старший солдат ОСОБА_1 водій відділення технічного забезпечення взводу безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення штабної роти НОМЕР_5 батальйону оперативного призначення, відповідно до бойового наказу командира, здійснював бойове завдання на території Харківської області поблизу с. Липці на автомобілі mazda b2500 д.н.з. НОМЕР_2 (в цілях безпеки реєстраційний номер був змінений з АЕ 996 Є), який належить військовій частині НОМЕР_4 .

Після виконання зазначеного вище бойового наказу, 19 липня 2025 року о 01:00 годині старший солдат ОСОБА_1 отримав усний наказ командира про негайне доставлення військового обладнання за допомогою автомобіля mazda b2500 д.н.з. НОМЕР_2 з лінії бойового зіткнення для ремонту на пункт тимчасової дислокації підрозділу, за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, після доставлення військового обладнання старший солдат ОСОБА_1 повинен був приступити до виконання низки своїх безпосередніх військових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням захисту держави під час воєнного стану на пункті тимчасової дислокації підрозділу.

Після прибуття старшого солдата ОСОБА_1 до місця тимчасової дислокації підрозділу останньому було заборонено залишати місце тимчасової дислокації підрозділу у зв`язку із необхідністю виконання службових обов`язків безпосередньо на місці тимчасової дислокації підрозділу (деталі обов`язків не описуються у зв`язку із секретністю та забороною розголошення певних відомостей, пов`язаних з безпекою).

19 липня 2025 року о 04:05 годині ОСОБА_2 отримав усний наказ командира про негайне доставлення військового обладнання за допомогою автомобіля mazda b2500 д.н.з. НОМЕР_2 , з місця тимчасової дислокації підрозділу до зони проведення активних бойових дій на напрямку Харківської області поблизу с. Липці (а.с.63).

З характеристики Командира взводу безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення штабної роти НОМЕР_5 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_4 Оперативно - тактичного з`єднання - 2 корпусу Національної гвардії України «ХАРТІЯ» з 09 червня 2023 року по теперішній час та обіймає посаду водія відділення технічного забезпечення взводу безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення штабної роти НОМЕР_5 батальйону оперативного призначення. Зазначена посада передбачає виконання старшим солдатом ОСОБА_1 доставку комплектуючих до військової техніки, евакуацію військової техніки, яка була пошкоджена ворожими обстрілами, передислокацію військової техніки, здійснення інших повноважень в частині, що стосується керування транспортними засобами, в тому числі по дорогам «цивільного призначення» (а.с.64).

Отже, аналіз вказаних вище доказів у своїй сукупності, свідчать про те, що 19.07.2025 об 02 год 00 хв. ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, під час виконання бойового завдання, не мав змоги проїхати до закладу охорони здоров`я КНП ХОР «ОКНЛ» з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, а саме: виконував наказ командира про негайне доставлення військового обладнання за допомогою автомобіля mazda b2500 д.н.з. НОМЕР_2 , з місця тимчасової дислокації підрозділу до зони проведення активних бойових дій на напрямку Харківської області поблизу с. Липці.

В даному випадку, заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена, а доказів того, що водієм була завдана шкода будь-яким іншим учасникам дорожнього руху немає.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при вчиненні дії особою у стані крайньої необхідності.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі пункту 4 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за обставин вчинення дії в стані крайньої необхідності.

Керуючись ст.247 КУпАП,

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. Я. Василенко