Справа № 462/9819/25 Головуючий у 1 інстанції: ПалюхН.М.
Провадження № 33/811/223/26 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Турчиняка Я.І., представника потерпілої - адвоката Дуліч-Рибій Ю.В., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду міста Львова від 23 січня 2026 року,

встановив:

постановою Залізничного районного суду міста Львова від 23 січня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн судового збору.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 близько 10.40 год 26.11.2025 у АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_2 , а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, чим заподіяв шкоду її психічному здоров`ю, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням, особа що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Залізничного районного суду міста Львова від 23 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та закрити провадження у справі у зв?язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що висновок суду жодним чином не відповідає фактичним обставинам справи, суперечить наявним у справі доказам, окрім того судом 1 інстанції неповно досліджено наявні у матеріалах справи докази.

Зазначає, що відеозаписи які містяться у справ підтверджують, що жодного сімейного насильства ОСОБА_1 26.11.2025 вчинено не було. ОСОБА_2 написала свої пояснення від 26.11.2025 року під диктовку поліцейського, тобто, поліцейський вказав заявниці, як написати пояснення щоб вони не суперечили складеному протоколу. Сусідка ОСОБА_3 повністю спростувала обставини викладені у протоколі, однак, ій не надали можливості викласти свої пояснення в якості свідка та зауваження у складеному протоколі. Самі поліцейські під час складення протоколу усвідомлювали, що жодного сімейного насильства ОСОБА_1 вчинено не було, однак, формально віднеслися до виконання своїх посадових обов`язків та склали документи на невинну особу.

Звертає увагу, що вирок Залізничного районного суду м.Львова від 27.11.2025 року по справі №462/9331/25 підтверджує той факт, що саме ОСОБА_2 була раніше судима за побиття свого брата ОСОБА_1

ОСОБА_1 , захисник Турчиняк Я.І. апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.

Представник потерпілої - адвокат Дуліч-Рибій Ю.В. апеляційну скаргу заперечила просила постанову судді першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вказані вимоги суддею першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок судді підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким судом була надана належна оцінка, зокрема: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №992294 від 26.11.2025, заяві та письмових поясненнях ОСОБА_2 від 26.11.2026, оглянутими відеозаписами з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, згідно з якою поведінка кривдника вплинула на безпеку постраждалої особи та що кривдник раніше вчиняв щодо постраждалої особи психологічне насильство, терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №611285 від 26.11.2025, згідно з яким кривднику заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на три доби.

Підставою для складання вказаного протоколу стала заява ОСОБА_2 від 26 листопада 2025 року (а.с. 2), згідно з якою остання просила вжити заходів щодо її брата ОСОБА_1 , який 26.11.2025 близько 10:40 год. вчинив відносно неї сварку в ході якої виражався нецензурною лайкою, чим заподіяв шкоду її психічному здоров`ю.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, взаємоузгоджуються між собою, у зв`язку з чим твердження захисника Приймака В.О. про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є необґрунтованими.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 поставлено у провину вчинення психологічного насильства, яке у розумінні п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Складений протокол про адміністративне правопорушення з додержанням вимог КУпАП містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин із зазначенням порушення ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань, перевірені в судовому засіданні, а тому суддя районного суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, на переконання апеляційного суду, постанова районного суду є законною та обґрунтованою, відтак підстави для її скасування та закриття провадження по справі відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду міста Львова від 23 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ