ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу захисника Коваленко Тетяни Василівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах зазначених в протоколі, 01 вересня 2025 року о 01-25 год. у с-ще Слобожанське вул. Василя Сухомлинського, 52 Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем CHEVROLET AVEO державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, нечітка мова, запах з ротової порожнини). Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою газоаналізатора тест №806 з результатом 1,94 проміле. Порушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Водій скоїв правопорушення, передбачене п. 2.9.а ПДР України та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріалами справи не доведено факт керування транспортним засобом, ОСОБА_1 був незгоден з результатами огляду. Поліцейські не зазначили ознаки сп`яніння.

Вказує, що суд розглянув справу без допиту допиту свідків, правопорушника, працівників поліції, чим порушив принцип безпосереднього отримання доказів.

Також зазначає, що фактично поліцейські ухилилися від проведення безперервної зйомки та зняли той проміжок часу, який їм був потрібний. В протоколі не зазначено ні відео зйомки а ні технічного засобу на яке було здійснено відео.

Також вказує, що поліцейські фактично не зупиняли ОСОБА_1 , а здійснювали доставлення останнього до приміщення ТЦК.

Захисник Коваленко Т.В. в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими районним судом доказами.

Апеляційний суд вважає наявні в матеріалах справи докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язковими елементами об`єктивної сторони такого складу правопорушення як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння є: факт керування транспортним засобом та факт наявності алкогольного сп`яніння.

Так, є слушними доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

В свою чергу, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, як і факт проходження огляду на стан алкогольного спяніння за допомогою тестеру Драгер підтверджується рапортом працівника поліції, в якою зазначено, що під час несення служби було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення комендантської години. У ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного спяніння, згідно тесту № 806, результат алкогольного сп`яніння становить 1, 94 проміле.

З переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 жодного разу не заперечував проти того, що він керував транспортним засобом, пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою тестеру Драгер, результат 1.98 проміле, не заперечував щодо результатів огляду на стан алкогольного спяніння, про що також свідчить його особистий підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вищенаведене, в своїй сукупності підтверджує зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини справи вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав не довіряти працівниками поліції у апеляційного суду немає.

Враховуючи зафіксовані на відеозаписі обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці, огляд на стан спяніння останнього було проведено у відповідності до ст. 266 КУпАП та алкотестером Драгер підтверджено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, що є порушення п. 2.9а ПДР України та за що настає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд вважає, що долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудних камер працівників поліції в цілому відображає усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення, дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють встановити обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Конкретних даних, які б вказували про необ`єктивність або упередженість працівників поліції при оформленні стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять і таких даних під час апеляційного розгляду, не представлено.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо необхідності закриття провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП не спростовують не винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що працівниками поліції не порушено вимог ст. 266 КУпАП, а огляд ОСОБА_1 проведено у відповідності до норм Закону.

В даному випадку, наявні в матеріалах справи докази є достатніми для переконання, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а апеляційна скарга не містить підстав, які можуть бути безумовними підстави для скасування постанови суду і не вказують на її незаконність.

Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, суддя, оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 а ПДР України.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Коваленко Тетяни Василівни в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05 січня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун