САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа №206/7407/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.02.2026 року Суддя Самарського районного суду міста Дніпра Румянцев О.П., при секретарі судового засідання Богатько Д.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.173 КУпАП,

потерпілої ОСОБА_2 ,

захисника Жидкової Л.І., -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2025 року о 14 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 висловлювалась нецензурною лайкою у бік ОСОБА_2 , чим своїми діями порушила громадський порядок і спокій громадян.

06 лютого 2026 року від захисника ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання в якому вона зазначає, що обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного правопорушення є місце його вчинення, а саме громадське місце. У протоколі серія ВАД № 413972 не зазначене саме де відбувались події та чи ї вказане місце громадським. В будинку АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 разом із чоловіком. Якщо події сталися в комунальному дворі, про що суд не знає та не може вносити будь-які корективи у протокол, то комунальних двір також не є громадським місцем. Із заяви ОСОБА_2 не зрозуміло з ким в неї виник конфлікт та в якому місті. З пояснень ОСОБА_2 не зрозуміло коли у неї виник конфлікт, коли вона надавала пояснення. Більше того із вказаних пояснень вбачається що конфлікт виник на побутовому ґрунті та триває довгий час, між сторонами виникли неприязні стосунки. Матеріали справи по адміністративне правопорушення були направлені до суду в разом із супровідним листом на 7 аркушах. Фактично матеріали складаються із 6 аркушів. В протоколі зазначено, що пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення долучені на окремому аркуші. Фактично адміністративний матеріал вказаних пояснень в собі не має. В протоколі не назначено про існування інших осіб в місці пригоди, не зазначені свідки, місце проживання потерпілої. Документи вказаного адміністративного матеріалу складені нерозбірливим (нечитабельним) почерком, не зрозумілі дати складання документів та текст документів. При цьому сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Просить суд повернути адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП для доопрацювання до відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №2.

Захисник Жидкова Л.І. в судовому засіданні пояснила, що суттєвим є те, що місце, де стався конфлікт є не громадським місцем у зв`язку з чим просила клопотання задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що в неї відбувся конфлікт з ОСОБА_1 на побутовому ґрунті, внаслідок якого остання висловлювалась в її адресу нецензурною лайкою, на зауваження не реагувала, після чого підійшла та вдарила її, після чого пішла додому. Вона з зі своєї сторони на адресу ОСОБА_1 нецензурною лайкою не висловлювалась та не погрожувала їй фізичною розправою.

Вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та позицію захисника Жидкової Л.І., суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП з огляду на наступні підстави.

Стаття 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, є громадський порядок і спокій громадян врегульована правовими та соціальними нормами система суспільних відносин, яка забезпечує повагу до прав і свобод інших осіб, їхню безпеку, моральний комфорт та суспільну стабільність.

Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає в активних діях, що грубо порушують громадський порядок у громадському (публічному) місці, створюючи конфліктну, агресивну або принизливу атмосферу для потерпілих осіб та оточення. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є не лише вчинення певних дій (нецензурна лайка, образливе чіпляння), а й фактичне порушення громадського порядку і спокою громадян.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини: особа усвідомлює протиправний характер своєї поведінки, її образливість та здатність порушити громадський порядок і спокій громадян, бажає так діяти або свідомо допускає настання таких наслідків.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оскільки КУпАП не містить визначення поняття «громадське місце», суд виходить із правової природи об`єкта правопорушення громадського порядку, а також із усталеної судової практики, згідно з якою вирішальним є не форма власності території, а фактична публічність поведінки та можливість її сприйняття сторонніми особами.

З матеріалів справи вбачається, що: конфлікт відбувався поза межами внутрішніх житлових приміщень; дії мали відкритий характер; висловлювання були об`єктивно сприйнятні особами поза межами сімейного кола; подія відбулася у денний час за місцем, що межує з вулицею та не є ізольованим від оточення.

Таким чином, дії ОСОБА_1 не носили характеру виключно приватного сімейного конфлікту, що відбувався у замкненому житловому просторі, а мали публічний характер та створили реальне порушення громадського спокою.

Доводи захисника фактично зводяться до формального тлумачення ознаки місця, однак не спростовують публічного характеру дій та факту порушення громадського порядку.

Ознака вчинення адміністративного правопорушення у громадському місці у даному випадку доведена належними та допустимими доказами.

Недоліки оформлення матеріалів, зокрема, розбіжність у кількості аркушів відсутність окремих пояснень, відсутність свідків, не є істотними порушеннями, якщо вони не перешкоджають з`ясуванню обставин.

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі №2а-475/09/1370 застосовані релевантні для цієї справи висновки та практика ЄСПЛ, за якими не може бути скасовано правильне по суті рішення та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки.

Пуризм у загальноприйнятому розумінні є надмірним прагненням до чистоти, переваги форми над змістом.

Правовий пуризм може мати як добровільний характер і виявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, недопущення відступу від правових приписів.

Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них.

Не кожен дефект певного адміністративного акта, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Такий вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий».

При цьому, як свідчить практика ЄСПЛ, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Інакше кажучи, за принципами, що сповідує ЄСПЛ, скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Істотних порушень вимог закону, які б унеможливлювали розгляд справи по суті або позбавляли особу права на захист, судом не встановлено.

Судом встановлено, що матеріали справи містять достатні відомості щодо часу події, місця події, особи, що вчинила адміністративне правопорушення та характеру протиправних дій. Вказані дані дозволяють індивідуалізувати подію та оцінити її правову кваліфікацію.

Враховуючи викладене підстави для повернення адміністративної справи для доопрацювання до відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції №2 відсутні.

Той факт, що між сторонами існують тривалі неприязні відносини, не виключає адміністративної відповідальності, якщо дії особи були вчинені публічно та порушили громадський порядок.

Судом встановлено наявність усіх елементів складу адміністративного правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення також підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення ВАД №413972 від 02.12.2025 року; заявою ОСОБА_2 від 17.11.2025 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

За встановлених обставин, суддя приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП повністю доведена.

При призначенні виду та розміру покарання враховуючи ступень ОСОБА_1 , її особистість, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, суд приходить до висновку про необхідність накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку ст.308 КУпАП, у розмірі 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп., тобто у випадку примусового виконання постанови суду

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1ст.307 КУпАП постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.П.Румянцев