Справа № 496/5768/25
Провадження № 3/496/119/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

У С Т А Н О В И В:

22.08.2025 року о 23:20 год. в с. Маяки Одеського району, Одеської області по вул. Преображенська, буд. 65 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ 2101», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер відмовився, також від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі, відмовився. Порушення вчинено повторно протягом року, згідно постанов Хаджибейського районного суду м. Одеси від 10.06.2025 року та Біляївського районного суду Одеської області від 24.06.2025 року.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР України, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся, що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме те, що слухання справи відбудеться 22.09.2025 року о 10:00 год.

В судові засідання, які були призначені на 31.10.2025 року та 12.02.2026 року гр. ОСОБА_1 не з`явився, викликався до суду належним чином за допомогою судових повісток, направлених за вказаним в матеріалах справи місцем проживання, але до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Додаткових пояснень, заперечень або інших заяв від правопорушника не надходило.

У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат належним чином повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (Постанова КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23).

Водночас інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному веб-порталі «Судова влада України».

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Зважаючи на викладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи (правова позиція ВС рішення № 560/5541/20 від 17.11.2022.

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

ОСОБА_1 не вжив заходів щодо явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, заяву про відкладення слухання справи або розгляд справи у режимі відеоконференції, за інформацією щодо стану розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності до суду не звертався.

Таку поведінку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як ухилення та небажання особи брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, що його стосується.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі матеріалів, обсяг яких є достатнім для прийняття рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доведена матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 431361 від 22.08.2025 року, листом начальника САП Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, відповідно до якої, гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав посвідчення водія українське НОМЕР_2 з відкритою категорією В від 22.01.2022 року.

Також винна правопорушника доведена довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, підписана начальником САП Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області, згідно якої, громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом року притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП постановою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 10.06.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП та постановою Біляївського районного суду Одеської області від 24.06.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, винна ОСОБА_1 доводиться направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.08.2025 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого правопорушник відмовився проходити тест на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та дослідженим відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 також відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Довідкою начальника САП Одеського РУП № 2 в Одеській області про належність транспортного засобу, доведено, що відповідно до інформаційної бази, транспортний засіб ВАЗ 2101 з номерним знаком НОМЕР_1 належить гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі, так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу ВАЗ 2101 з номерним знаком НОМЕР_1 , яким він керував, тому конфіскація транспортного засобу не застосовується.

На підставі вищевикладеного та враховуючи характер вчиненого порушення, особу водія ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне визнати його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування без конфіскації транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП України та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 (десять) років, без конфіскації транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення 15 денного строку, передбаченого для сплати штрафу, надсилається правопорушником до суду, який виніс постанову про накладення цього штрафу.

У разі несплати правопорушником штрафу у 15 денний строк, з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ст. 308 КУпАП з правопорушника стягується:

-подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Буран В.М.