Справа № 595/223/26
Провадження № 3/595/60/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 м. Бучач

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого майстром лісу Золотопотіцького лісництва,-

за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 425277 від 07 лютого 2026 року, 03 лютого 2026 року о 21.00 год. по місцю спільного проживання ОСОБА_1 обзивав свою колишню дружину ОСОБА_2 нецензурними словами, погрожував, чим вчинив психологічне домашнє насильство, внаслідок чого в останньої виникло побоювання за своє життя та здоров`я.

Дії ОСОБА_1 працівниками поліції при складанні протоколу кваліфіковані за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 03 лютого 2026 року між ним та його колишньою дружиною виник конфлікт через продукти харчування, які він купує додому дітям, а вона забирає їх з холодильника і виносить у невідомому напрямку. Під час конфлікту, який мав місце 03.02.2026 були присутні їхні діти віком років. Додатково зазначив, що колишня дружина постійно провокує сварки, саме так сталося і цього разу, в ході конфлікту з останньою він не стримався і на неправомірну поведінку в його сторону такої відреагував нецензурною лайкою.

Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складені протоколи про адміністративні правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколів, складених відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

За змістом ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність особи наступає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. При цьому психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Диспозиція ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за дії, пов`язані з повторним протягом року вчиненням домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 425277 від 07 лютого 2026 року долучено: письмові пояснення ОСОБА_1 від 03.02.2026; письмові пояснення ОСОБА_2 від 03.02.2026; письмові пояснення ОСОБА_3 від 07.02.2026; постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 03.07.2025 (справа № 595/952/25); рапорт інспектора-чергового ВП № 2 Свистуна І.В. від 03.02.2026.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 від 03.02.2026 така пояснила, що 03.02.2026 вона зателефонувала у поліцію, оскільки між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по місцю спільного проживання в АДРЕСА_1 , виникла суперечка, в ході якої останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обзивав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, шарпав за верхній одяг, а також вдарив кулаком в обличчя. Оскільки в неї виникли побоювання за своє життя і здоров`я, просить притягнути її колишнього чоловіка до відповідальності.

За даними письмових пояснень ОСОБА_3 від 07.02.2026, така повідомила, що ОСОБА_1 у 2025 році направлений судом для проходження програми для кривдників у кількості 56 академічних годин тривалістю три місяці. Такий відповідально відносився до відвідування занять, демонстрував стабільну мотивацію до змін, був відкритим до зворотного зв`язку. ОСОБА_1 отримані знання та навички спрямовував на формування відповідальності за власну поведінку та усвідомлення наслідків, а також контролю негативних емоцій. По завершенню проходження програми для кривдників між нею та ОСОБА_1 є домовленість про подальше спілкування у форматі «ситуація шляхи вирішення». Інформує, що протягом грудня 2025 року та січня 2026 року ОСОБА_4 телефонував вісім разів. Телефонні дзвінки відбувалися тоді, коли між ним та колишньою дружиною виникали ситуації через які ОСОБА_5 потребував консультації. Зазначає, що всі ситуації, які виникали у цій сім`ї упродовж цих двох місяців, були провокативними з боку колишньої дружини ОСОБА_6 . Вона доводила до його відома, що він зобов`язаний звернутися в поліцію, адже мали місце, пов`язані з крадіжкою не маленької суми грошей (зі слів останнього), на що він постійно відповідав, що не хоче «виносити сміття» з сім`ї. На її думку, колишня дружина провокує своїми вчинками та діями ОСОБА_6 , через що конфлікти у сім`ї виникають на постійній основі. На пораду проживати окремо, ОСОБА_1 повідомляє, що не може залишити дітей із колишньою дружиною через її неадекватну поведінку відносно них.

Сам ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 03.02.2026 пояснив, що зі своєю колишньою дружиною він з 2020 року розлучений, але, оскільки в них є спільні діти, вони проживають в одному житловому будинку. 03.02.2026 після робочого дня він повернувся додому напідпитку. Його обурило те, що він купляє харчі для їхніх спільних дітей, а колишня дружина харчі з холодильника забирає і ховає їх. На його запитання для чого вона це робить, колишня дружина ОСОБА_2 викликала працівників поліції.

Як убачається з рапорту інспектора-чергового ВП № 2 Свистуна І.В. від 03 лютого 2026 року, 03.02.2026 о 22.13 год. надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що її чоловік в стані алкогольного сп`яніння вчиняє конфлікт та виганяє з будинку. В ході реагування на дане повідомлення було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Космирин Чортківського району, перебуваючи за місцем проживання, вчинив відносно дружини ОСОБА_7 домашнє насильство психологічного характеру, а саме, виражався в її сторону нецензурними словами, виганяв із будинку. До приїзду працівників поліції ОСОБА_1 покинув місце проживання у невідомому напрямку.

Суд звертає увагу, що до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 425277 від 07 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 не долучено жодного доказу, передбаченого ст.251 КУпАП на підтвердження обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та які повідомила потерпіла, зокрема, відсутні показання свідків, будь-які інші докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та містять ознаки правопорушення, визначені диспозицією ч.3 ст.173-2 КУпАП.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що свідками конфлікту були їхні діти, однак у графі протоколу «свідки» зазначено, що таких немає, як і відсутні будь-які письмові пояснення таких в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 22.05.2024 за № 3733-ІХ статтю 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції, яка набрала чинності з 19 грудня 2024 року. Так, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Відповідно частина 3 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Отже, з часу набрання чинності змін до вищевказаної норми закону, а саме з 19.12.2024, вчинення домашнього насильства характеризується такою обов`язковою ознакою, як завдання наслідків у виді шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

З огляду на викладене, хоч діяння ОСОБА_1 формально й містять ознаки психологічного насильства, зазначені в Законі України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», втім, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки ані протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 425277 від 07.02.2026, ані інші матеріали справи не містять доказів завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю його колишній дружині ОСОБА_2 внаслідок конфлікту, який мав місце 03 лютого 2026 року.

Щодо наданого, як доказ рапорту інспектора-чергового ВП № 2 Свистуна І.В. від 03 лютого 2026 року, то суд приходить до переконання, що такий не можна вважати належним доказом, оскільки рапорт - це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом в спілкуванні між працівниками поліції.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

За таких обставин вважаю, що немає належних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП за обставин, викладених у протоколі серії ВАД № 425277 від 07 лютого 2026 року, а тому провадження по справі підлягає до закриття у відповідності до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, що відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 173-2, п.1 ч.1 ст.247, ст.283, ст.284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 173-2 КУпАП закрити через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена через Бучацький районний суд до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І. І. Тхорик