Провадження №3/447/107/26
Справа №447/3863/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2026 місто Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Джус Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) громадянки України, фізичної особи-підприємця, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

без участі особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

17.11.2025 о 16 год. 00 хв. під час проведення Західним міжрегіональним управління державної служби з питань праці позапланової перевірки у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за адресою фактичного місця здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_2 , було встановлено порушення законодавства про працю а саме: пункт 1,2,3,5,9 ч.1 ст.29 КЗпП, ч.1 ст. 10, ч.2 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідальність за що передбачена ч.1 ст.41 КУпАП,

Зокрема встановлено, що відповідно до наказу №3 від 08.11.2023 ОСОБА_2 прийнятий на посаду начальника виробництва, та відповідно до наказу №4 від 08.11.2023 ОСОБА_3 прийнятий на посаду майстра виробництва з 09.11.2023. Однак в порушення пунктів 1,2,3,5,9 ч.1 ст.29 КЗпП, до початку роботи працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , роботодавець в особі ФОП ОСОБА_1 не поінформував в узгоджений з працівником спосіб про:

-місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи;

-визначене робоче місце, забезпечення необхідним для роботи засобами;

-права та обов`язки, умови праці;

-правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи тривалість робочого часу і відпочинку;

-процедуру та встановлені цим Кодексом строки попередження про припинення трудового договору, яких повинен дотримуватися працівник та роботодавець.

Крім цього, виявлено порушення ч.1 ст.10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме: в частині невиплати заробітної плати працівникам на умовах, що визначені трудовим договором. Під час перевірки встановлено, що заробітна плата працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не індексується у встановленому законодавством порядку, починаючи з липня 2025 року. Виплата заробітної плати працівникам ФОП ОСОБА_1 за вересень 2025 року проведена до оплати 06.10.2025 згідно відомості на виплату готівки №3. Виплата заробітної плати працівникам ФОП ОСОБА_1 за першу половину жовтня 2025 року проведена до оплати 24.10.2025 згідно відомості на виплату готівки №2. Тобто, має місце виплата заробітної плати працівникам не рідше двох разів на місяць через проміжок, що перевищує шістнадцять календарних днів.

Крім цього, виявлено порушення ч.2 ст.12 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме: працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щорічні відпустки у встановленому законом порядку не надавалися, хоча доказів залучення останніх до робіт на об`єктах критичної інфраструктури, робіт з виробництва товарів оборонного призначення або до виконання мобілізаційного завдання, не надано.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.41 КУпАП.

У зв`язку із неявкою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також та для надання захиснику особи, яка притягається до адміністративної відповідальності можливості подати додаткові докази, розгляд справи неодноразово відкладався.

Захисником ОСОБА_1 - адвокатом Ощипко В.С., подано клопотання у якому він зазначив, що ОСОБА_1 не може приймати участь у розгляді справи у зв`язку із віком та поганим станом здоров`я. При цьому вказав, що що частина порушень, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення були усунені. Долучив до матеріалів справи консультаційний висновок спеціаліста, відповідно до якого у ОСОБА_1 діагностовано цукровий діабет типу 2, з незадовільним контролем. Також долучив виписку із медичної карти амбулаторного хворого та витяг із медичної карти стаціонарного хворого №8560.

В підтвердження усунення допущених порушень, надав суду лист від 11.12.2025 №2 адресований начальнику Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо усунення порушень виявлених згідно припису №ЗХ/ЛВ/36162/025223/П від 17.11.2025, заяву працівника ОСОБА_2 від 08.12.2025 про надання йому щорічної відпустки та наказ про надання йому чергової відпустки в період із 08.12.2025 по 31.12.2025, копію наказу ФОП ОСОБА_1 від 24.11.2025 №18 про ознайомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з умовами трудового договору, інформацію про індексацію зарплати працівникам у 2025 році, та копію відомості про виплату заробітної плати працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у листопаді 2025 року.

Просив суд врахувати вказані обставини при розгляді справи та призначити ОСОБА_1 мінімальне стягнення.

Враховуючи те, що відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.41 є необов`язковою, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.41 КУпАП України особа несе відповідальність за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю , тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.29 КЗпП України до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про: 1) місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи; 2) визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами; 3) права та обов`язки, умови праці; 4) наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а також про право на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору - під підпис; 5) правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку, а також про положення колективного договору (у разі його укладення); 6) проходження інструктажу з охорони праці, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони; 7) організацію професійного навчання працівників (якщо таке навчання передбачено); 8) тривалість щорічної відпустки, умови та розмір оплати праці; 9) процедуру та встановлені цим Кодексом строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися працівник і роботодавець.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до положень ст.95 КЗпП, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Згідно із положеннями ст.33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану роботодавець може відмовити працівнику у наданні будь-якого виду відпусток (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку), якщо такий працівник залучений до виконання робіт на об`єктах критичної інфраструктури, робіт з виробництва товарів оборонного призначення або до виконання мобілізаційного завдання (замовлення).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, підтверджується доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення ЗХ/ЛВ/36162/025223/П/ПТ від 17.11.2025;

- копією акту №ЗХ/ЛВ/36162/23 від 17.11.2025 складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю гірничого нагляду Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ;

-випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ;

-копіями табелів обліку використання робочого часу за січеньжовтень 2025 року;

-копіями виплат з січня по жовтень 2025 року;

-копією відомості на виплату готівки за період січень- жовтень 2025 року;

-копією пояснення ОСОБА_1 , у яких вказала, що в період з 09 листопада 2023 року по 31 жовтня 2025 року наймані працівники у відпустках не були;

-копією наказу №4 від 08.11.2023 про прийняття на роботу на посаду майстра виробництва ОСОБА_3 з 09.11.2023;

-копією наказу №3 від 08.11.2023 про прийняття на роботу на посаду начальника виробництва ОСОБА_2 з 09.11.2023;

Також суд приймає до уваги надані стороною захисту докази в підтвердження часткового усунення допущених порушень, зокрема: наказ про надання ОСОБА_2 чергової відпустки в період із 08.12.2025 по 31.12.2025, копію наказу ФОП ОСОБА_1 від 24.11.2025 №18 про ознайомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з умовами трудового договору, інформацію про індексацію зарплати працівникам у 2025 році, та копію відомості про виплату заробітної плати працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у листопаді 2025 року.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1ст.41 КУпАП є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст.ст.251,252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а її дії правильно кваліфіковані, як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст.23 КУпАП).

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, її стан здоров`я, ступінь її вини, ставлення до вчиненого, часткове усунення порушень після проведення перевірки, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41КУпАП та накласти на неї мінімальне адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.

Окрім цього, у відповідності до положень ст.40-1 КпАП України, слід також стягнути з нього судовий збір.

Керуючись статтями 33, 40-1, 41, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень 00 копійок (п`ятсот десять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Львівської області.

Суддя Роман ДЖУС