Справа № 177/469/26
Провадження № 3/177/147/26
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2026 року Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Лященко В.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , 27.01.2026 о 11-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно своєї матері ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, а саме: висловлювалася в її адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. До протоколу додана заява ОСОБА_1 , в якій просить суд розглядати справу без її участі, вину у вчиненому визнає. Згідно ст. 268 КУпАП справа розглянута за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, що підтверджується наступними доказами по справі: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 953011 від 10 лютого 2026 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого, ОСОБА_1 ознайомлена без зауважень, про що свідчить її підпис в протоколі; протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.01.2026, який узгоджується зі змістом протоколу; поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , які підтверджують факт вчинення домашнього насильства відносно неї її донькою, ОСОБА_1 , поясненнями ОСОБА_1 в яких вона зазначає, що 27.01.2026 год. вона прийшла додому за адресою: АДРЕСА_1 , де у неї виник конфлікт з мамою в ході якого вона виражалася нецензурною лайкою в її бік.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за ознакою вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному, психічному здоров`ю потерпілої.

Обираючи вид і міру адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, ступінь завданої шкоди, особу ОСОБА_1 , яка в судове засідання не з`явилася, однак, згідно наданої заяви вину визнала, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність судом не встановлено та вважає за необхідне застосувати відносно неї адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке відповідно до вимог ст. 23 КУпАП є справедливим та буде достатнім і необхідним для виховання особи.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 27, 40-1, 173-2, 283, 284, 289 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватою за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Суддя В.В.Лященко