Справа № 159/505/26
Провадження № 3/159/480/26
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Смалюх Р.Я., розглянувши справу, що надійшла від Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України (РНОКПП: НОМЕР_1 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованої, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 стаиться у провину те, що будучи раніше протягом року притягнутою до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не займається її вихованням, безвідповідально віднеслась до того, що її донька проживала з чужими для неї людьми в період часу з 19.01.2026 по 21.01.2026, за адресою АДРЕСА_2 . В цей період ОСОБА_1 не цікавилась життям доньки. Крім того, у вказаний вище період особи, з якими проживала ОСОБА_2 вчинили відносно неї насильство, чим порушила ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Суддя роз`яснив особі яка притягується до адміністративної відповідальності положення ст. 63 Конституції України, права передбачені ст. 268 КУпАП, будь якими з роз`яснених прав вона скористатись не бажала.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснила, що має на вихованні шестеро неповнолітніх дітей, проживає з ними у с. Битень. Дочка ОСОБА_2 має непростий характер, зовсім не слухає її, 19.01.2026 дочка ОСОБА_2 , постійно свариться, не хоче навчатися, втікає з дому. Зазначила, що її дочка ОСОБА_2 вища і сильніша за неї, а тому фізично втримати її ОСОБА_1 не може. ОСОБА_1 неодноразово зверталася і в соціальні служби і до дільничого, однак це не виправило поведінку дочки. У період з 19.01.2026 по 21.01.2026 ОСОБА_2 повинна була знаходитись у с. Березолуки у баби з дідом, про те, що вона звідти втікла їй відомо не було, адже телефонний зв`язок з ними у ОСОБА_1 відсутній.

Диспозиція ч. 1, ч. 2 ст.184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за:

-ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей;

-ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

У ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення не доведена.

У матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_1 від 21.01.2026, пояснення ОСОБА_2 від 21.01.2026, рапорт про звернення на службу 102 21.01.2026 про те, що ОСОБА_2 завдано тілесних ушкоджень, зазначено що ушкоджень завдав співмешканець та свекруха, копія акту обстеження житлових умов від 22.ю12.2025 у якому зазначено що діти мають одяг та взуття, спальні місця, запас дров та харчів мінімальний, з ОСОБА_1 проведено бесіду щодо покращення умов проживання та виконання батьківських обов`язків, копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 .

Зазначені вище документи, не містять доказів того, що ОСОБА_3 не створила належних умов для життя, навчання, виховання своєї дочки ОСОБА_2 . Також у матеріалах справи не має доказів відсутності контролю за дозвіллям ОСОБА_2 з боку ОСОБА_1 ..

Те, що неповнолітня ОСОБА_2 без згоди та повідомлення матері перебувала не за місцем знаходження бабусі і дідуся та не повідомила про це ОСОБА_1 , не свідчить про ухилення її мамою від виконання ним своїх батьківських обов`язків.

Сам по собі складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.184 КУпАП, не може бути визнаний єдиним належним та допустимим доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, в частині підтвердження факту вчинення особою певних діянь, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків це свідоме, умисне, систематичне невиконання матір`ю або батьком своїх зобов`язань щодо догляду, виховання, утримання, навчання та захисту прав та інтересів дитини.

Так, зокрема, таке ухилення може проявлятись в:

- уникнення участі у вихованні дитини байдужість до її потреб, розвитку, емоційного стану;

- відмова утримувати дитину зокрема несплата аліментів, забезпечувати фізіологічні та психологічні потреб дитини;

- ігнорування обов`язку забезпечити належні умови життя харчування, житло, медична допомога, освіта;

- жорстоке поводження або зловживання правами батьків що може становити небезпеку для життя, здоров`я чи психіки дитини.

На переконання суду, те що дитина самостійно залишила місе проживання без згоди мами, не може свідчити про ухилення батьками від виконання своїх обов`язків. Однак, якщо дитина вчиняє такі діяння систематично і батьки не вживають заходів для виправлення її поведінки, може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з належного виховання.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Однак, в порушення вимог ст. 255 КУпАП, уповноваженими на складання протоколів про адміністративні правопорушення посадовими особами, на яких покладено обов`язок щодо збирання доказів, не долучено до матеріалів справи належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, протягом року, як і підстави такого притягнення (в чому полягало ухилення від виконання батьківських обов`язків).

Згідно з ч. 2 ст. 62Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Оцінивши пояснення та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у судді є обґрунтовані сумніви щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, яке ставиться їй у провину.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного вище, суддя не вбачає у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 221, 247, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, при цьому строк давності призупиняється на час розгляду скарги у разі оскарження постанови або на період відстрочки її виконання згідно зі статтею 301

Суддя Р.Я.Смалюх