Справа № 756/847/26
Провадження № 3/756/758/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судового засідання -Тагієва Р.Д.,

прокурора - Сказко Р.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в місті Києві ДСР НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду міста Києва на розгляд по суті надійшов протокол про адміністративні правопорушення, складений 09.01.2026 оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в місті Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України лейтенантом поліції Мороз В.О. стосовно ОСОБА_1 №63 за ч. 1 ст. 172 -6 КУпАП.

Відповідно до протоколу №63 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією від 09.01.2026, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу кіберзахисту Управління цифрової трансформації Міністерства закордонних справ України, будучи державним службовцем категорії «В», відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія даного Закону, у порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», 09.04.2025 припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, 13.05.2025 о 09 год. 33 хв. несвоєчасно, без поважних причин подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), шляхом заповнення електронної форми через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у власному персональному кабінеті, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в протоколах.

Прокурор у судовому засіданні подав висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим, з врахуванням обставин правопорушень та особи ОСОБА_1 просив призначити штраф в мінімальному розмірі, визначеному санкцією статті.

Заслухавши прокурора, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства закордонних справ України від 20.12.2023 № 2275/ос, ОСОБА_1 з 22.12.2023 було призначено на посаду головного спеціаліста відділу кіберзахисту Управління цифрової трансформації строково, до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, введеного в дію Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022. Присягу державного службовця останнім прийнято 26.12.2023.

Наказом Міністерства закордонних справ України від 31.03.2025 № 453/ОС ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу кіберзахисту Управління цифрової трансформації Міністерства закордонних справ України 09.04.2025 за власним бажанням.

При цьому, відповідно до посадової інструкції, затвердженої державним секретарем Міністерства закордонних справ України, посада головного спеціаліста відділу кіберзахисту Управління цифрової трансформації належить до категорії «в» посад державної служби.

Згідно з підпунктом «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України №1700-VII державні службовці є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону. Статтею першою вказаного Закону визначено, що суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу кіберзахисту Управління цифрової трансформації Міністерства закордонних справ України, яка належить до категорії посади державної служби «в» являвся суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України №1700-VII.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Водночас, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24.02.2022 затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, який діє на даний час.

Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або війни» від 03.03.2022 № 2115-IX установлено, що фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи. Також у період воєнного стану або стану війни будь-які перевірки щодо своєчасності та повноти подання будь-яких звітів чи документів звітового характеру уповноваженими органами не здійснюється.

Абзацом 4 частини 2-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України №1700-VII установлено, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII цього Закону (зокрема, подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відновлюється у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Відповідно до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» набрав чинності 12.10.2023.

Абзацом 1 частини 2-7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України №1700-VII установлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31.01.2024. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.

Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону України №1700-VII (зокрема, подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом (у тому числі з урахуванням особливостей, встановлених частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону).

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), декларацію при звільнені за період, неохоплений попередньо поданими деклараціями, ОСОБА_2 подав лише 13.05.2025 о 09 год. 33 хв., тобто несвоєчасно.

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_2 від 09.01.2026 останній пояснив, що він усвідомлював, що мав подати декларацію вчасно, проте, не приділив належної уваги інформації щодо компанії електронного декларування особами, які здійснюють діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та несвоєчасно подав декларацію при звільненні за 2025 рік 13.05.2025 о 09 год. 33 хв. Свою вину визнав.

Доказів на підтвердження поважності причин, які б перешкодили ОСОБА_2 вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави, або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні) шляхом заповнення електронної форми через мережу ІНТЕРНЕТ з використанням програмних засобів Реєстру декларацій у власному персональному електронному кабінеті, ОСОБА_2 суду не надано.

Разом із тим, ст. 68 Конституції України визначено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, всупереч положенням абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (при звільненні), тобто вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Водночас, приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення, суд враховує встановлені під час судового розгляду обставини, які заслуговують на увагу та впливають на визначення ступеню суспільної небезпечності як вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, так і його особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено, зокрема адміністративну відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2 , ступінь вини, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність відповідно до частин 1, 2 ст. 34 цього Кодексу, зокрема, визнання винуватості та щире розкаяння, усвідомлення ОСОБА_2 протиправності свого діяння, та те, що його дії суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам і такої шкоди фактично не було заподіяно, які суд визнає такими, що пом`якшують відповідальність, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність відповідно до ст. 35 цього Кодексу.

Крім того, зважив суд на дані про особу ОСОБА_2 , який вперше притягається до адміністративної відповідальності, його вік, майновий стан.

На підставі вищезазначеного, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, наведений у ст. 5 вказаного Закону.

Керуючись статтями 36, 40-1, 172-6, 221, 251-252, 283-287 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У випадку несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (стаття 308 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя М.М. Ткач