Дата документу 19.02.2026
Справа № 334/947/26
Провадження № 3/334/500/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року суддя Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

встановив:

згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28.01.2026 серії ВАД № 784438, 25.01.2026 в період часу з 15.00 години по 19.00 годину ОСОБА_1 знаходячись за місцем мешкання ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя і виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме у вище вказаний час неповнолітній ОСОБА_2 разом зі своїми друзями спілкувалися в мережі «Телеграм» з неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , налагодивши довірливі відносини, хлопці отримали інтимні фото останньої та в подальшому розповсюдили серед підлітків. Гр. ОСОБА_1 в цей час дозвілля сина не контролювала, про фізичний, духовний розвиток не цікавилась, чим порушила п. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст.184 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні визнала. Зазначила, що із сином ОСОБА_4 проведена профілактична бесіда.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення до протоколу про адміністративне правопорушення додані: рапорт поліцейського, інформаційна довідка, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , характеристикою ОСОБА_2 , свідоцтвами про народження ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , копіями паспортів громадянина України ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , фотознімок.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так відповідно до положень статей 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП. У ньому, крім іншого, зазначається нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно зі статями 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків; адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою статті184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме статті 150 Сімейного кодексу України, положенням якої передбачено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Положенням статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 25.01.2026 в період часу з 15.00 години по 19.00 годину ОСОБА_1 , знаходячись за місцем мешкання, ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя і виховання свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у вказаний час разом зі своїми друзями спілкувалися в мережі «Телеграм» з неповнолітньою ОСОБА_3 та, налагодивши довірливі відносини, хлопці отримали інтимні фото останньої та в подальшому розповсюдили серед підлітків. При цьому ОСОБА_1 в цей час дозвілля сина не контролювала, про фізичний, духовний розвиток не цікавилась, чим порушила п. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України.

Проте згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_5 саме він запропонував неповнолітній ОСОБА_3 інтимні фотознімки за пропозицією неповнолітнього ОСОБА_7 . У свою чергу це підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_9 та ОСОБА_2 . У подальшому за поясненнями ОСОБА_2 вказане фото йому надіслав у месенджері «Телеграм» ОСОБА_5 27.01.2026, після чого він розповсюдив його у месенджері «Телеграм». Вказана обставина також підтверджується поясненнями ОСОБА_9 .

Таким чином дії, пов`язані з розповсюдженням інтимного фотознімку ОСОБА_2 вчинив 27.01.2026, а не 25.01.2026, що інкримінується його матері ОСОБА_1 .

Суддя позбавлений можливості самостійно кваліфікувати протиправні дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки це буде порушенням права останньої на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 та 3.а статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши письмові докази, суддя приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 184 КУпАП, а саме ухилення від виконання батьківських обов`язків 25.01.2026 в період часу з 15.00 години по 19.00 годину.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З огляду на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суддя, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, яке мало місце 27.01.2026, внаслідок чого справа про адміністративне правопорушення відносно останньої підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 184, 247, 251, 283, 284 КУпАП України, суддя

постановив:

закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП, щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя М.В. Фетісов