Номер провадження 3/521/372/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.Л.,

з секретарем Дя В.В.,

за участю:

захисника особи, яка притягується до відповідальності Зозулянського Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі матеріали справи, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси Одеської області, громадянина України, одруженого, військовослужбовця, яий проходить військову службу за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався (протилежних відомостей суду не надано,

за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ОД №766 від 11.12.2025 року вбачається, що, на переконання уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , 23.11.2025 близько 11 години 20 хвилин, будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді начальника групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22.11.2025 року № 391 старшим групи оповіщення населення про мобілізаційні заходи на період воєнного стану, перебуваючи за місцем здійснення оповіщення громадян без форменого одягу, а саме: АДРЕСА_1 , - діючи протиправно, на порушення своїх статутних обов?язків, приписів законів, інструкцій та наказів, здійснив затримання із застосуванням заходів фізичного впливу громадянина ОСОБА_2 , всупереч вимогам «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року за № 560 будучи не уповноваженою на це особою.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП

Особа, яка притягується до відповідальності, який був належним чином повідомлений, у судовому засіданні участі не приймав, проте приймав участь його захисник, який пояснив суду, що його підзахисний прибув до суду разом з ним, однак був вимушений повернутись на місце служби для виконання невідкладних задач. Не заперечував проти здійснення розгляду протоколу без свого підзахисного та клопотань про відкладення судового засідання не заявляв. Щодо обставин справи захисник зазначив, що його підзахисний свою вину не визнає та категорично заперечує подію, викладену в протоколу. Свою позицію захисник обґрунтовував тим, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перебування ОСОБА_1 на місці події, обставини якої викладені в фабулі протоколу, крім того, не можливо встановити осіб, що зображені на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи, та не можливо встановити, за якою адресою здійснюється цей запис. Заяви чи пояснень гр. ОСОБА_2 , якого за обставинами протоколу протиправно затримали, матеріали справи не містять. Пояснення осіб, які б могли бути очевидцями події, також відсутні. Тобто, матеріали справи взагалі не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться у провину, тому захисник просив суд провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях підзахисного складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.

Судом встановлено, що обставини правопорушення, що ставляться особі у провину, відповідають територіальній юрисдикції Хаджибейського районного суду м. Одеси.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності, судом фактично встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Так, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

Вiдповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобiлiзацiйну підготовку та мобiлiзацiю», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і органiзацiй, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рiшення про мобiлiзацiю (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобiлiзацii чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобiлiзацiї, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період. Станом на день обставин правопорушення, що ставиться у провину особі, відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймалось, відтак в Україні продовжує діяти особливий період.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного суду, що викладені у постановах від 14 лютого 2018 року (провадження № 61-4157св18 та № 61-3951св18), від 20 лютого 2018 року (провадження № 61-4255св18), від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-1664св17), від 21 лютого 2019 року (провадження № 51-7411км18).

Частиною 2 ст. 172-14 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, якщо це діяння вчинене в умовах особливого періоду.

Суд акцентує увагу на тому, що під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Так, зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він перебуваючи за місцем здійснення оповіщення громадян без форменого одягу, а саме в АДРЕСА_1 , будучи не уповноваженою на це особою, здійснив затримання громадянина ОСОБА_2 із застосуванням заходів фізичного впливу.

Враховуючи обставини правопорушення, що ставляться особі у провину, по-перше суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке документальне підтвердження, що ОСОБА_1 , який 23.11.2025 року дійсно входив до групи оповіщення № 6, зобов`язаний був перебувати в межах ділянки оповіщення по АДРЕСА_1 згідно встановленого маршруту. Схеми маршруту, за яким можливо було б встановити, що ОСОБА_1 у складі групи оповіщення №6 мав виконувати свої обов`язки у зазначеному в протоколі часі та місці, в матеріалах також не міститься. Пояснень від інших учасників, які 23.11.2025 року разом з ОСОБА_1 входили до групи оповіщення №6, матеріали справи не містять, а відтак, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що події протоколу про те, що ОСОБА_1 23.11.2025 року об 11:20 годині за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював заходи оповіщення військовозобов`язаних згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 віл 22.11.2025 року №391, є лише припущенням уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , які не підтверджені жодним доказом.

По-друге суд звертає свою увагу на те, що потерпілою особою, відносно якої згідно протоколу були вчиненні протиправні дії, є гр. ОСОБА_2 , однак до матеріалів справи не долучено належним чином завіреної копії документа, що засвідчує особу ОСОБА_2 . В матеріалах справи відсутні повні анкетні дані гр. ОСОБА_2 , відсутні його пояснення та/або заява про вчинення відносно нього протиправних дій з працівників РТЦК та СП. явку останнього працівниками поліції, в день вчинення правопорушення, не забезпечено. Таким чином, у відсутність вказаних документів, суд не може встановити чи дійсно існує вказана особа, викликати у судове засідання аби вислухати його бачення обставин подій та головне перевірити чи відповідають обставини протоколу дійсності.

По-третє суд, дослідивши відеозапис, що міститься на долученій до протоколу носії інформації (флеш-накопичувач ), звертає увагу на те, що зі змісту відео фрагменту неможливо ідентифікувати учасників, що зображені на ньому, зокрема встановити присутність на відеозаписі потерпілого ОСОБА_2 та особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 . На відеозаписі дійсно ведеться запис у приміщенні, схожому на автомобільну мийку, проте її місцерозташування встановити неможливо. Пояснень власника даної автомобільної мийки або працівників, матеріали справи не містять. Пояснень осіб, що зображені на відео, матеріали справи теж не містять. Доказів, що зображений на відео автомобіль з д.н.з. НОМЕР_1 , є службовим автомобілем співробітників ІНФОРМАЦІЯ_4 та 23.11.2025 року був безпосередньо залучений для виконання завдань групою оповіщення №6, суду також не надано.

Отже, враховуючи викладене судом вище, можливо дійти до висновку, що єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, є лише протокол, проте протокол про адміністративне правопорушення є документом, що засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП, є дійсно є одним із джерел доказів, проте протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Будь-яких належних, допустимих та переконливих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП та його перебування у зазначеному в протоколі час та місці, матеріали справи не містять та під час розгляду справи суду не надано.

Вищевикладене в своїй сукупності свідчить про не дотримання відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який має не залишати жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відтак у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 172-14, 245, 247, 251, 256, 252, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягується до відповідальності адвоката Зозулянського Д.О. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП задовольнити.

Провадження по справі за протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ОД №766 від 11.12.2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Н.Л. Кузьменко