Справа № 703/8712/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., в присутності захисника Петруніної В.В., представника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м. Сміла справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює водієм у фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_2 14.12.2025 близько 15-10 год по вул. Соборній в м. Сміла керував транспортним засобом «ПАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , в порушення вимог п. 2.3 «б» та 12.1 ПДР України, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб постійно реагувати на її зміну, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого задню частину транспортного засобу під час гальмування віднесло в бік, де рухався автомобіль «Форд» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , спричинивши зіткнення із ним, внаслідок якого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень та завдано матеріальні збитки.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечував. Пояснив, що здійснював рух за кермом рейсового автобуса, в напрямку центра міста, в крайній правій смузі, при наближенні до зупинки, де заїзний карман відсутній, однак перебував інший автобус, спитав у пасажирів, чи буде хтось виходити, коли йому не відповіли, мав намір об`їхати інший автобус, тому продовжував рух. Увімкнув покажчик лівого повороту, але в дзеркало заднього виду побачив автомобіль «Форд», який здійснював рух позаду, однак не по тій самій смузі, а ближче до центру дороги, близько до автобуса, приблизно 3 м. Щоб пропустити його, пригальмував і почав зупинятися, однак відбувся удар в задню частину автобуса. Причиною ДТП вважає недотримання водієм автомобіля «Форд» безпечного інтервалу.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 пояснив, що здійснював рух за кермом автомобіля «Форд», зі швидкістю близько 50 км/год, на відстані близько 4 м від краю дороги. Коли рухався по вул. Соборній в м. Сміла, в напрямку центра міста, перед ним здійснював рух автобус «ПАЗ». При наближенні до зупинки, де вже стояв інший автобус, розраховував, що той також здійснить зупинку там само. Приблизно за 60 м до автобуса перестроївся лівіше, щоб випередити його, коли наблизився до автобуса приблизно на 15 м, той, не зупиняючись, прийняв лівіше, тому вдався до гальмування, однак не зміг уникнути зіткнення. Після цього автобус продовжив рух, тому змушений був обігнати його та перегородити йому дорогу, чим зупинив його. Причиною ДТП вважає дії водія автобуса, який мав пропустити його, виїжджаючи на ту ж смугу для руху, однак не зробив цього.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , позицію його захисника, адвоката Петруніної В.В., іншого учасника події ОСОБА_4 та його представника, адвоката Харченка О.В., дослідивши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме «Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів».

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відтак, основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на Правила дорожнього руху України, тому розглядаючи дану справу, суд вирішує питання щодо винуватості ОСОБА_2 у межах порушення зазначених вимог ПДР України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з п. 12.1 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Стаття 251 КУпАП визначає доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Незважаючи на невизнання своєї провини, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, поза розумним сумнівом підтверджується сукупністю письмових доказів, досліджених безпосередньо під час судового розгляду, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 14.12.2025 серії ЕПР1 №540776, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та в якому викладені обставини невиконання ОСОБА_2 14.12.2025 вимог п. 2.3. «б» та 12.1 ПДР України та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП;

- схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.12.2025, з якої вбачається розташування транспортних засобів на проїзній частині, маються записи про їх пошкодження. При цьому встановлено, що ДТП відбулася на ділянці дороги, де горизонтальна дорожня розмітка відсутня, однак в судовому засіданні обидва водії не заперечували, що виходячи із ширини проїзної частини (15 м), на даному відрізку дорожній рух здійснюється двома смугами для руху в кожному напрямку. Зі схеми вбачається, що місце зіткнення знаходиться на відстані 4 м від правого (щодо напрямку руху обох транспортних засобів) краю проїзної частини, а також 28 м від краю житлового будинку (по напрямку руху обох транспортних засобів). За даним схеми, обидва транспортні засоби знаходяться на певній відстані від встановленого місця зіткнення автобус близько 31,5 м, легковий автомобіль 39,2 м, з чого суд робить висновок, що обидва транспортні засоби продовжували рух після контактної взаємодії, а та обставина, що автомобіль «Форд» всім кузовом знаходиться попереду та під кутом щодо вектора руху транспорту, підтверджує пояснення водія ОСОБА_4 щодо вчинених ним же вимушених дій для зупинки автобуса. Як слідує зі схематичного зображення пошкоджень транспортних засобів, зіткнення відбулося правою боковою частиною легкового автомобіля фактично по всій її довжині та боковою ділянкою кузова автобуса між задньою віссю та краєм автобуса.

Дослідивши надану схему, враховуючи розміри проїзної частини, розташування місця зіткнення, суд приходить до переконання, що зіткнення транспортних засобів мало місце на лівій смузі, що призначена для руху транспортних засобів в бік перехрестя із вул. Перемоги та центру м. Сміла, по якій здійснював рух водій автомобіля «Форд» ОСОБА_4 . Така обставина не спростовується відсутністю в даному місці горизонтальної дорожньої розмітки з огляду на вимоги п. 11.1-11.2 ПДР України та по суті визнається стороною захисту, що вбачається зі схеми, виготовленої захисником ОСОБА_5 ;

- рапортом поліцейського СРПП ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області від 14.12.2025, з якого вбачається, що по вул. Соборній в. м. Сміла, біля будинку №93 відбулося зіткнення автобуса «ПАЗ» та автомобіля «Форд», за результатом відпрацювання складений протокол ЕПР1 №540776;

- фотознімками, наданими стороною захисту, з яких зокрема вбачається пошкодження бокової, а не задньої площини кузова автобуса, що спростовує доводи ОСОБА_2 та його захисника щодо недотримання іншим учасником ДТП дистанції та зіткнення автомобіля із задньою частиною автобуса. Крім того, суд звертає увагу на положення коліс автобуса, яким керував ОСОБА_2 , після зупинки, а саме положення, характерне для здійснення маневру руху ліворуч. На переконання суду, таке вказує, що водій автобуса щонайменше здійснював рух ліворуч в той час, коли інший водій намагався його зупинити вже після ДТП, загородивши шлях.

При цьому суд не може погодитися із розрахунками, наведеними захисником Петруніною В.В. в клопотанні про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 . Такі розрахунки хоча і є логічними з огляду на вимоги п. 11.1-11.2 ПДР України, однак у разі здійснення водіями руху із дотриманням розрахованих інтервалів, враховуючи розташування місця зіткнення, габаритну ширину обох транспортних засобів, такі б перешкоджали рухові транспорту назустріч, а походження відстані між правим краєм проїзної частини та правим бортом автобуса, взяте за відправну точку таких розрахунків не зрозуміле.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони отримані у визначеному процесуальним законом порядку.

Суд вважає, що доказами, дослідженими у судовому засіданні доведено, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Тому, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу порушника, вважаю, що для його перевиховання, стимулювання поваги до правил співжиття а також запобігання вчиненню нових правопорушень, достатнім є стягнення у виді штрафу.

Частиною 1 ст. 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно з ч. 1-2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.

Доказів, які звільняють ОСОБА_2 від сплати судового збору за розгляд справи про адміністративне правопорушення, матеріали справи не містять та останнім не надані.

Відтак, з ОСОБА_2 у дохід держави підлягає стягненню судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9, 33, 34, 35, 40-1, 124, 252, 268, 280, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (отримувач коштів: ГУК у Черкаській області 21081300, код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0023001 код класифікації: 21081300).

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 665,60 грн судового збору (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати правопорушником штрафу у п`ятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_2 стягнути подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя І.В.Овсієнко