Справа № 502/2659/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Кілія

Суддя Кілійського районного суду Одеської області Маслеников О.А.

матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від

ІНФОРМАЦІЯ_1

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 381674 від 19.12.2025 року, вбачається, що 19.12.2025 року о 23 годині 10 хвилин, прикордонним нарядом на автошляху Шевченкове - Кілія на напрямку м. Кілія /Україна/ - м. Кілія-Вєкє /Румунія/, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону, через р. Дунай з України в Румунію, поза пунктом пропуску через ДК, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України», за що передбачена відповідальність за ст. 204-1 ч. 2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав зміст доданих до справи пояснень, в яких зазначено, що вказані в протоколі ПдРУ № 381674 від 19.12.2025 року, обставини, щодо його наміру у вигляді «здійснив спробу незаконного перетину державного кордону через р. Дунай з Україну в Румунію поза пунктом пропуску через Д/К» не відповідають дійсності. В протоколі вказано, що «19.12. 2025 року о 23 год. 10 хв. на автошляху «Шевченкове-Кілія» на відстані 6500 м. від державного кордону України він був затриманий прикордонним нарядом. Він не заперечує цю обставину, та підтверджує, що дійсно у цей час він їхав на своєму автомобілі з Шевченкове в Кілію, де він зареєстрований та постійно проживає. Ця обставина про те що він був затриманий на своєму автомобілі на трасі «Шевченкове-Кілія»,- не може свідчить про те що він мав намір на своєму автомобілі перетнути державний кордон через річку Дунай. У ОСОБА_1 ніколи не було помислу на незаконний перехід кордону, або спроби незаконного перетинання кордону. В протоколі вказано «здійснив спробу незаконного перетину державного кордону через р. Дунай, з України в Румунію, поза пунктом пропуску через державний кордон». Але до протоколу не додані доказі про те «як, яким способом» він скоїв спробу перетинання Державного кордону поза пунктами пропуску через річку Дунай в напрямку Кілія (Україна) Кілія Вєке (Румунія), на автомобілі за 6500 м від кордону. Це був грудень місяць та це не літо, та перетинання кордону, який проходить на середини р. Дунай, потребує спеціальні засоби (човен, катер, чи інше обладнання), про що у протоколи нічого не вказано. Та його було затримано на трасі Шевченкове - Кілія, та ця обставина ніяк не є свідченням дій щодо скоєння спроби перетинання кордону. ОСОБА_1 з народження проживає у прикордонному контрольованому районі, та при ньому завжди знаходиться паспорт про що вказано у протоколі. Він не мав наміру та не має намір перетнути кордон як по за межами пункту пропуску, так й через пункти пропуску, а вказані у протоколи обставини щодо його наміру перетнути кордон є надуманими, та не підтверджуються ні якими доказами. Зважаючи на відсутність у його діях складу правопорушення передбаченого ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення просить суд справу закрити.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу наступного висновку.

У відповідності до вимог ст.7 ч.1 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Диспозицією частини другої статті 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

У відповідності до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про Державний кордон України», охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Державний кордон України - це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, визначає межі державної території України, просторові рубежі дії державного суверенітету України. Охороною Державного кордону України займається Державна прикордонна служба України.

Згідно з положеннями ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ПдРУ № 381674 від 19.12.2025 р. зазначено, що ОСОБА_1 «здійснив спробу незаконного перетину державного кордону, через р. Дунай з України в Румунію, поза пунктом пропуску через ДК», однак до протоколу не надано жодного належного чи допустимого доказу на підтвердження того, що останній вчиняв будь-які дії щодо незаконного перетинання державного кордону України.

Матеріали адміністративної справи не містять відомостей про наявність знаряддя для перетину державного кордону або наявності будь яких речей в зв`язку з наміром незаконного перетинання державного кордону. Тобто матеріалами адміністративної справи не доведено умислу в діях ОСОБА_1 на перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону.

Згідно з приписами ч.1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення установлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, який встановлює відповідальність за перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, оскільки наданими суду доказами його винуватість та сам факт незаконного перетинання державного кордону України не доведений і тому в його діях відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутність події та складу адміністративного правопорушення має наслідком закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247,283-285,287-294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі через Кілійській районний суд Одеської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников