ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Олійника С.В. на постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 25.11.2025 р., якою ОСОБА_1 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, про-

живає

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та нього накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду, 7.11.2025 р. о 00:08 год. в м. Черкаси, вул. Святителя-Хірурга Луки (Менделєєва), 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz Е270 CDI, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія проводився із застосуванням приладу Drager ARND- 0016, що зафіксовано на нагрудні відеокамери, які проводили безперервну відеофіксацію, результат тесту № 180 - 1,06 ‰, чим порушив п. 2.9. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Олійник С.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що існує чіткий та послідовний порядок огляду водія на стан сп`яніння, який полягає у проведенні такого огляду поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, а в разі незгоди водія з результатом чи незгоди з проведенням такого огляду на місці, то медогляд проводиться у закладі охорони здоров`я, тобто існує ціла процедура огляду водія на стан сп`яніння.

При зупинці ОСОБА_1 працівники поліції не роз`яснили порядку проходження огляду на стан сп`яніння, а лише повідомили про необхідність проходження такого огляду на місці за допомогою спецзасобів, в стані сп`яніння від не перебував.

Зазначені обставини позбавили ОСОБА_1 після проходження огляду на місці можливості висловити незгоду з проведеним оглядом та заявити клопотання про огляд в медзакладі.

Апелянт висловлює сумніви в дійсності результатів огляду оскільки підтвердження про те, що застосований газоаналізатор проходив калібрування у терміни визначені інструкцією про використання. Право ознайомитися з такими документами у ОСОБА_1 було, але під час огляду ознайомлений не був.

Працівники поліції порушили встановлений порядок огляду на стан сп`яніння, не забезпечили проведення у встановленому порядку відповідного огляду та безпідставно склали протокол про адмінправопорушення.

Вважає і протокол про адмінправопорушення, і результати огляду ОСОБА_1 недопустимими доказами.

До початку розгляду справи захисник Олійник С.В. подав заяву про розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 та захисника Олійника С.В.

Апеляційний суд зауважує, що правопорушник ОСОБА_1 та його захисник Олійник С.В. належним чином повідомлені про дату і час та місце судового засідання, захисник надав клопотання про розгляд справи без участі сторони захисту, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі правопорушника ОСОБА_1 та його захисника Олійника С.В.

Вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, письмові матеріали справи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або не-обґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.

Суд першої інстанції правильно встановив, що 7.11.2025 р. в 00:08 год. в м. Черкаси по вул. Святителя-Хірурга Луки (Менделєєва), 3 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz Е270, р/номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія проводився із застосуванням приладу Drager Alcotest 7510, що зафіксовано на нагрудні відеокамери, які проводили безперервну відеофіксацію, результат тесту позитивний та склав 1, 06 ‰, чим водій вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, адмінвідповідальність настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується даними протоколу про адмінправопорушення серії ЕПР1 № 505638 від 7.11.2025 р. ( а. пр. 1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду позитивний ( а. пр. 2), роздруківкою тесту № 180 від 7.11.2025 -1,06 ‰ ( а. пр. 3), рапортом інспектора взводу № 1 роти №2 БУПП в Черкаській обл. ст. л-та поліції Тригуба В. Від 7.11.2025 (а. пр. 7), копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 14.08.2025 р. ( а. пр. 4), відеозаписами доданими до протоколу про адмінправопорушення ( а. пр. 8).

На переконання апеляційного суду вказані процесуальні та інші документи складені у відповідності до діючих нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правові відносини та які є предметом судового розгляду, а тому доводи апеляційної скарги про отримання доказів незаконним шляхом, припущеннях, порушеннях поліцейськими Інструкції при складанні матеріалів є необґрунтованими.

На відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, який був досліджений судом апеляційної інстанції, зафіксовано як працівники поліції на патрульному автомобілі догнали автомобіль Mercedes-Benz Е270, р/номер НОМЕР_1 , зупинили ввімкненими маяками синього та червоного кольорів за порушення комендантської години, подальше спілкування ОСОБА_1 з поліцейськими, під час якого поліцейські запідозрили водія у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, працівники поліції розпакували спеціальний технічний прилад, повідомили водія, що прилад сертифіковано, ОСОБА_2 продув спеціальний технічний прилад, поліцейські роздрукували чек з результатом 1,06 ‰; роз`яснили права і обов`язки водію, склали протокол про адмінправопорушення та інші матеріали. Водій не заперечував результату тесту, копію чеку працівник поліції видав водієві. Поліцейський зачитав вголос складений ним протокол про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, усно відсторонив водія від керування транспортним засобом, при цьому обставини при огляді водія, складанні протоколу, роз`ясненні прав водію та відсторонення останнього від керування транспортним засобом - спокійні.

Після перегляду відеозапису подій, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції будь-яких дій, які можуть бути кваліфіковані як протиправні або вчинені з порушенням будь- яких інструкцій.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 та встановлення у нього ознак алкогольного сп`яніння запропонували йому огляд на стан сп`яніння на місці або у медичному закладі, останній погодився на огляд на місці зупинки, результат позитивний та склав 1,06 ‰, такий результат водій не заперечував, наміру їхати на огляд до лікарні водій не виказував.

Апеляційний суд погоджується висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними і не приймає до уваги доводи захисника про невідповідність процедури оформлення поліцейським протоколу та оформлення матеріалів про адмінправопорушення з огляду на те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено на місці зупинки, результат не заперечувався особою стосовно якої складено протокол про адмінправопорушення, відеозапис повністю узгоджується з протоколом про адмінправопорушення, не суперечить йому, що в свою чергу не може слугувати підставою для визнання протоколу неналежним доказом.

Стосовно ж доводів апеляції про те, що в матеріалах відсутнє підтвердження калібрування газоаналізатора у терміни визначені інструкцією про використання, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з такими документами під час огляду, то апеляційний суд виходить з наступного.

До матеріалів справи на а. пр. 4 долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 1190 103 25 чинне до 14.08.2026 р. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірники вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 №1747 і становить 1 рік. Максимальний інтервал між «Сервісним технічним обслуговуванням», «градуювання» та міжповірочний інтервал вказаних приладів, у тому числі Drager Alcotest®7510, становить 1 рік.

Відповідно до наданих матеріалів, а саме у роздрукованому чеку драгера із результатом тестування на алкоголь, є посилання на дату останнього градуювання 14.08.2025 р., отже, на час проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння 7.11.2025 року 1 рік ще не минув, тож у даному випадку огляд водія працівниками поліції проводився газоаналізатором, який відповідав вимогам чинного законодавства.

Стосовно доводів апеляції про те, що працівники поліції не направили ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, як це передбачено нормами законодавства, то апеляційний суд з такими доводами апеляції не може погодитися, оскільки водій виконав вимоги поліцейських та ПДР, пройшов огляд на місці за допомогою сертифікованого спеціального технічного засобу, не оспорював результат огляду на місці, наміру їхати до найближчого медзакладу не виказував, тому ці доводи апеляції є безпідставними.

Стосовно доводів апеляції, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена неуповноваженими особами, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до постанови КМУ від 8.07.2020 р. № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану», а саме п 8. «Під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності. На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів».

ОСОБА_1 повинен був виконувати вимоги цього пункту, проте безпідставно під час комендантської години пересувався на транспортному засобі та як було встановлено в стані алкогольного сп`яніння.

Обов`язки дієздатного громадянина, як суб`єкта правовідносин це юридично закріплена в нормативно-правових актах міра належної та необхідної суспільно-правової поведінки, яка полягає в необхідності здійснення дій активного або пасивного характеру. Ніякі обставини чи причини не звільняють громадянина від виконання цих обов`язків, порушення відповідних заборон має наслідком відповідну юридичну відповідальність.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушень вимог нормативно-правових актів, а навпаки вони були зобов`язані вчинити певні дії стосовно порушника комендантської години та притягнути винну особу до юридичної відповідальності.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР та скоїв адмінправопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 9.07.1997 р.). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001 р.).

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції виніс незаконну постанову щодо ОСОБА_1 у зв`язку з порушеннями норм матеріального права є необґрунтованими та спростовуються дослідженими та наведеними в постанові суду першої інстанції доказами.

Інші аргументи апеляційної скарги мають ознаки надмірного формалізму і не спростовують встановлені у справі фактичні обставини, зводячись до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки, а отже й не є підставами для скасування вірного по суті судового рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду з приводу того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена сукупністю доказів, вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

ОСОБА_1 мав усвідомлювати та передбачати наслідки його дій під час керування транспортним засобом, можливість втратити право керування транспортним засобом в разі істотного порушення вимог ПДР.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Будь-яких доказів, які б могли переконати суд у відсутності події та складу адмінправопорушення, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності відсутні та апелянтом суду апеляційної інстанції не надані.

Інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як допомога особі уникнути відповідальності, оскільки безспірних та переконливих доказів, які б могли об`єктивно спростувати винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, суду не надано.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги по суті немає, а постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, як і підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП в даному випадку апеляційним переглядом не встановлено, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Соснівського райсуду м. Черкаси від 25.11.2025 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Олійника С.В. залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.