КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/824/740/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08січня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Оберучевої О.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Солом'янськогорайонногосуду міста Києва від 13листопада 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Солом`янського районногосудуміста Києва від 13листопада 2025 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Оберучева О.А. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що про виявлення жодних ознак наркотичного сп`яніння поліцейські ОСОБА_1 не повідомляли, а тому необґрунтовано висунули йому вимогу про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також стверджує, що поліцейський Бондарь О.С., перебуваючи при виконанні службових обов`язків, діяв упереджено по відношенню до ОСОБА_1 , переслідуючи інші цілі, аніж передбачені законодавством у випадку виявлення у водія ознак сп`яніння. Відеозапис, наданий до матеріалів справи, містить обґрунтовані дані, які спростовують обставини, зазначені поліцейськими у процесуальних документах, зібраних у матеріалах справи, які були досліджені судом.

За доводами апелянта,неможливо встановити добровільність відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки працівники поліції фактично спровокували ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння при наявності його волевиявлення на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я.

Крім цього, зупинка ОСОБА_1 також була безпідставною. На підтвердження цього свідчить і те, що в протоколі про адміністративне правопорушення причин зупинки автомобіля не вказано. На місці зупинки працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 начебто було зупинено через те, що він тримав мобільний телефон в руках, але протокол за таке порушення правил дорожнього руху щодо ОСОБА_1 не складався. Також стверджує, щонаявний в матеріалах справи відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не є безперервними, його час та дата не співпадають із фактичними даними, коли відбулась зупинка транспортного засобу під керуваннямОСОБА_4.

Зазначені порушення, допущені працівниками поліції під час зупинки та проведення огляду на стан сп`яніння, вважає істотними, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 правопорушення п.2.5 ПДР.

За результатами апеляційного розгляду просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом із апеляційною скаргою захисник Оберучева О.А. подала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що участь у розгляді провадження в суді першої інстанції приймала інший захисник, яка отримала копію оскаржуваної постанови лише 25 листопада 2025 року, а тому захисник Оберучева О.А. не мала можливості ознайомитись зі змістом повного тексту судового рішення у визначений законом десятиденний строк та вчасно подати апеляційну скаргу, у зв`язку із чим вважає причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною.

Суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими доводи апелянта про поважність пропуску строків на апеляційне оскарження, оскільки обставини, на які посилається апелянт, підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

З цих підстав суд задовольняє клопотання захисника Оберучевої О.А. та поновлює строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 13.11.2025 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Оберучевої О.А. на підтримку поданої апеляційної скарги,проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 22 серпня 2025 року о 23 год. 05 хв. керував транспортним засобом «BMW M235I» д.н.з. НОМЕР_1 в місті Києві по вулиціРомана Ратушного, 41А з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, блідість шкіри обличчя. В порушеннявимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частині 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Викладені в протоколі від 22.08.2025 року обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються відеозаписом з місця події, який долучений до протоколу і міститься в матеріалах справи та з якого вбачається, що поліцейськими, у зв`язку з встановленими ознаками сп`яніння, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку.Проте своїми конклюдентними діями ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Всупереч доводам захисника, вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом у справі, оскільки в повній мірі відображає обставини, які мали місце під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також невиконання ОСОБА_1 вимоги працівників поліції про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Факт невідповідності дати та часу на деякихфрагментах відеозапису не свідчить про недопустимість даного доказу, оскільки ані ОСОБА_1 , ані його захисники не заперечують того, що вказані події дійсно мали місце в зазначеному у протоколі місці та час, а наявний відеозапис підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинки працівниками поліції.

Оскільки ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом, в порушення п.2.5 ПДР України на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

На противагу доводам апелянта, у складеному працівниками поліції протоколі про адміністративне правопорушення зазначено ознаки наркотичного сп`яніння, які вони виявили у ОСОБА_1 в ході спілкування з ним,а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, блідість шкіри обличчя. Саме такі ознаки сп`яніння поліцейські і повідомили ОСОБА_1 під час спілкування, що зафіксовано на наявному в матеріалах справи відеозаписі з камери працівника поліції.

Не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказамиі доводи захисника про те, що працівники поліції здійснювали на ОСОБА_1 , який був згоден пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, психологічний тиск, оскільки, як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису, поліцейські неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та повідомляли підстави проведення такого огляду, проте його конклюдентні дії фактично свідчили про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи захисника про те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не є предметом розгляду даного провадження. Разом із цим, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, поліцейський неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про причину зупинки його транспортного засобу.

Таким чином, всупереч доводам апелянта, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами, на які суд послався у своєму рішенні.

З урахуванням викладеного, за результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення суддею норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, як про це зазначається в апеляційній скарзі.

Оскільки рішення суду, яке оскаржується, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, суд апеляційної інстанції залишає його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Солом`янського районногосуду міста Києва від 13листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Оберучевої О.А. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз