Справа № 206/136/26
Провадження № 3/206/148/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

19.02.2026року суддя Самарсього районного суду міста Дніпра Сухоруков А.О.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 553909 від 29.12.2025, в цей же день о 13:30 в м. Дніпро, вул.. Гаванська, 20А, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем LАNOS, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився у встановленому законом порядку. Чим порушив п.2.5 ПДР України відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк. чи ін. сп`яніння або вживання лікарськи, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник не з`явились. Адвокат Корольков Микола Володимирович подав заперечення на складений протокол серії ЕПР1 № 553909. В обґрунтування заперечень зазначено, що безпідставно інспектори поліції зупинили і підійшли до автомобіля ОСОБА_1 і без будь-якої законної підстави вирішили в нього перевірити документи. Не намагаючись навіть довести підстави і яке було на їхній погляд порушення - інспектор поліції незаконно вимагає усі наявні документи водія і страховий поліс. Отримавши чітку відповідь водія що відсутні у нього підстави зупинки, поліціянт відповів - «какая різниця!» і потребував перевірки документів, далі інспектор поліції вигадує іншу підставу - пройдіть медичне обстеження на знаходження алкогольного сп?яніння, вказуючи що у нього звужені зіниці очей. У інспектора є наявні факти сумнівної поведінки, яка не відповідає обстановці, тому що інспектор безпідставно складає протокол, інспектор повинен довести порушення ПДР, підстави зупинки і довести що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в наркотичному сп`янінні. На відео чітко вбачається адекватна поведінка ОСОБА_3 його розмова і гарний стан; доказів і підстав не надали. Докази було надано до суду: це складений протокол (без свідків), змонтоване відео (технічний засіб відеозапису: 472663 та 471264, які взагалі навіть не підтверджують спілкування з водієм, рапорт. Зупинки ТЗ не було і це очевидно є безпідставними діями інспекторів поліції витребування її документів на автомобіль і вони є незаконними. На відео відсутні докази порушення ПДР ОСОБА_4 , а ось стан його спілкування з інспектором з наданого відео є саме адекватною поведінкою обуреної особи на безпідставні вимагання документів і порушення її прав і діючого законодавства. Крім того стверджує, що наданий відеозапис з нагрудного відео реєстратора інспектора є очевидно змонтований і не містить запису, щодо встановлення поліцейським, який складає протокол роз`яснень особі, яка бере участь у розгляду справ, її прав та обов`язків, дослідження доказів і вирішення клопотань. Суду надано два відео, де зйомка переривається. Крім того незрозумілим є в який час було складено на медичне обстеження в цей день (якщо дивитися рапорти, направлення на медичне обстеження та постанову, то час не відповідає посиланням інспекторів поліції. Бо поліцейський відразу вимагає документи на авто, потім починає складати протокол, упереджене спілкування з водієм, та склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також поліцейськими не надано будь яких доказів що ними здійснювалося чергування за вказаною адресою. Доказів того, що ОСОБА_3 був в стані наркотичного сп`яніння не має. Доказів порушення ПДР ОСОБА_4 не надано, права і обов`язки йому не роз`яснювали, і навіть не представився. Тобто законних підстав для надання документів власником ТЗ або взагалі зупинки автомобіля яким керував ОСОБА_3 не було і дії інспектора не відповідали чинному діючому законодавству. У зв`язку із чим просив визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 , до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 130 КУпАП, - закрити, у зв?язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою ст.130КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У ст. 251КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до норми статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Абзацем 6 ст. 266 КУпАП передбачено порядок направлення особи на огляд та порядок проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі - направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, з ознаками такого стану, при цьому ознаки такого стану виписані в пункті 3 вищевказаної Інструкції: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Пунктом 6 вказаного Порядку встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до п. 12 розділу II Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Указаними нормами законодавства регламентовано, що огляд, проведений з порушеннями, передбачених ними вимог, вважається недійсним.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов до наступного.

На підтвердження вини ОСОБА_1 співробітниками поліції надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 553909 від 29.12.2025 року, рапорт заст. нач. В № 2 р № 3 б № 1, диск для лазерних систем зчитування.

Відповідно до п. 1ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото-і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману і з автоматичної фото-і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

Судом оглянуто відеозапис, наданий з нагрудної камери інспектора поліції. Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду та не містить відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Навпаки, згідно наданого органом патрульної поліції відеозапису. ОСОБА_1 після роз`яснень наслідків відмови проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння добровільно сідає в службовий транспортний засіб, і в супроводі працівників поліції тривалий час слідують в напрямку спеціалізованого медичного закладу. Дане відео не відображає момент прибуття до закладу, так само не містить жодної відмови чи навіть заперечення з боку ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

До матеріалів справи не долучено доказів, які б підтверджували відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, наданий відеозапис навпаки підтверджує його згоду і добровільне вчинення дій, спрямованих на проходження такого медичного огляду..

Відповідно до стаття 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з роз`ясненнями п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ, застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. Отже відповідно, до цього принципу, будь-які рішення, що прийняті на основі недопустимих доказів є також такими, що не відповідають вимогам Закону.

Отже, ОСОБА_1 не відмовлявся проїхати до медичного закладу на огляд, тому суд не вбачає в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись: ст.ст. 1, 7, 9, 130, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 280 суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя А.О. Сухоруков