Справа №: 452/347/26
Провадження № 3/452/268/2026
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 лютого 2026 року м.Самбір

суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С., з участю правопорушника ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, які надійшли від Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Нео Транс», проживаючого у АДРЕСА_1 , -

- за ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 1 лютого 2026 року о 09.40год на автодорозі Н-13 Львів-Самбір-Ужгород 45км +220м Самбірського району Львівської області, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Івеко» із державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , порушив пункт 2.10.а, 13.3. ПДР України, а саме під час зустрічного роз`їзду із автомобілем марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження відповідно з матеріальними збитками, та у наступному залишив місце ДТП, - чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124 і 122-4 КУпАП.

Під час розгляду справи 17.02.26р. ОСОБА_1 свою вину визнав частково та пояснив, що 1 лютого 2026 року рухався своїм автомобілем по автодорозі Львів-Самбір-Ужгород в с. Луки Самбірського району Львівської області, оскільки здійснює перевезення вантажу; даний маршрут знає дуже добре, часто їздить по цій дорозі, однак враховуючи, погодні умови, зокрема снігові завали по краях дороги, завантажений автомобіль, а також крутий поворот, не розрахував відстань між транспортними засобами та зіткнувся із автомобілем, який рухався назустріч йому, водій котрого, виконуючи маневр повороту рухався дуже близько до нього. Одразу зіткнення він не відчував, а зупинитися безпечно на цій ділянці дороги не було можливості, тому щоб переконатися він зупинив автомобіль орієнтовно через 200м, розвернувся та повернувся на місце події; жодного умислу на залишення місця ДТП у нього не було.

Потерпілий ОСОБА_2 у суді пояснив, що він разом із дружиною того дня їхали автомобілем до м. Львів та коли він керуючи транспортним засобом під`їжджав до повороту і мав би у наступному виконувати маневр повороту ліворуч у с. Луки Самбірського району Львівської області, побачив, що на його смугу руху виїхав вантажний автомобіль білого кольору та із великою швидкістю їхав прямо на нього; на що він одразу почав звертати в бік, щоб уникнути лобового зіткнення. Однак водій зустрічного автомобіля, звертаючи на свою смугу руху, задом зачепив лівий бік його автомобіля, в результаті чого розбилось бокове скло водія, пошкоджені передня і задня двері, та відразу залишивши місце ДТП собі поїхав. Потерпілий одразу викликав працівників поліції, подзвонив до товариша, щоб той виїхав на цей маршрут, для пошуку автомобіля, який поїхав у сторону м. Самбір та був виявлений в районі м. Новий Калинів. Окремо зазначає, що в результаті зіткнення винуватець ДТП загубив номерний знак, а тому повернувся на місце приблизно через 15-20хв, відтак його твердження про те, що він зупинився через 200м є неправдивим; якби водій не перевищив швидкості, то легко б минув поворот та уникнув зіткнення. Крім того поліцейським на місці події зафіксовано свіжий гальмівний шлях на відстані 2,5м. від лінії розмежування дороги; просив позбавити його прав керування транспортними засобами, оскільки порушник грубо порушив правила дорожнього руху, залишив місце ДТП та не поцікавився про можливі тілесні ушкодження осіб, які перебували в автомобілі та чи потрібно викликати швидку допомогу, - чим залишив потерпілих у небезпеці та непорядно себе повів і тепер негідно поводить.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши детально позицію кожного із учасників судового розгляду суддя прийшов до наступного висновку:

Обставини, вказані у протоколі про адміністративні правопорушення перевіряються у спосіб та в порядок, що встановлений ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 13.3. ПДР України передбачено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Згідно п. 2.10.а ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Положенням ст. 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Розглядаючи справу в межах інкримінованих адміністративних проступків, аналізуючи наведене, суддя приходить до переконання у доведенні винуватості ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, а також залишення місця ДТП, так як його вина стверджується протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580512, серії ЕПР1 № 580518 від 01.02.2026 року, схемою місця ДТП, письмовими та безпосередніми у суді поясненнями як самого порушника ОСОБА_1 , так і потерпілого ОСОБА_2 . Інших доказів, які б доводили невинуватість особи чи спростовували його вину в суді не представлено, - а тому в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративних проступків, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП.

Порушник у своїх поясненнях в суді жодним чином не спростував порушення ним Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортного засобу, не надав жодних підтверджуючих даних про його непричетність до вказаної ДТП; на переконання судді ОСОБА_1 у даній дорожній ситуації насамперед повинен був дотримуватися цих пунктів ПДР України та при зустрічному роз`їзді дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, а також у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди, а тому в будь-якому разі в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, відтак суддя дійшов висновку про відсутність необхідності подальшого затягування розгляду справи, чи шляхом призначення експертизи, чи витребування нових додаткових даних, чи виклику поліцейського інспектора, оскільки внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки їм обом було заподіяно шкоду, що так само за собою тягне цивільно-правові наслідки відшкодування шкоди, виходячи із засад цивільного судочинства щодо встановлення навіть одночасно наявності вини всіх осіб для визначення розміру відшкодування у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, - слід відзначити про можливість вирішення такого між водіями у цивільній юрисдикції. У тому числі суддею констатується, що на час перебування адміністративних матеріалів у суді та на момент розгляду будь-яких клопотань від учасників не надходило.

Водночас суддя критично ставиться до пояснень правопорушника про те, що він не помітив зіткнення автомобілів і щоб перевірити одразу повернувся на місце ДТП, оскільки враховуються значні пошкодження іншого автомобіля та гальмівний шлях на дорозі, фото якого приєднано до матеріалів справи, а тому така поведінка особи правопорушника у суді є не інакше як обраний ним метод захисту за встановленого крім наведеного ще того, що він фактично будучи причетним до ДТП негайно не зупинив свій транспортний засіб і залишив місце пригоди.

Зазначені вище докази винуватості особи у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 є належними та допустимими, оскільки у відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цій справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом; наведені дані є логічно пов`язані з обставинами вчинення адміністративних проступків особою, є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву не викликають та не були спростовані, а тому ОСОБА_1 слід визнати винним за ст. 122-4, 124 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

При обранні виду та розміру стягнення, виходячи із матеріалів справи, особи правопорушника, його матеріального та сімейного стану, позиції потерпілого, котрий наполягав на суворому покаранні, - до нього слід застосовувати адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Із копії посвідчення серії НОМЕР_3 від 30.08.1996 року вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Відповідно до п. 13) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

На підставі викладеного ОСОБА_1 необхідно звільнити від сплати судового збору.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення згідно ст. 36 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя