Справа № 515/2056/25
Провадження № 3/515/376/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 28 листопада 2017 року Органом 5146, РНОКПП НОМЕР_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 760167 від 19 грудня 2025 року, ОСОБА_1 23 листопада 2025 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї матері ОСОБА_3 , а саме виражався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП, за ознакою повторності.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим завчасно, у судове засідання не з`явився. Згідно з поданою 19 грудня 2025 року заявою, просив справу слухати у його відсутність, вину визнав.

У відповідності до положень ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП, не є обов`язковою, тому враховуючи наведені положення, той факт, що ОСОБА_1 при повідомленні судом про місце і час розгляду справи, не з`явився у судове засідання, подав суду заяву про слухання у його відсутність, враховуючи наведені положення закону, суд розглядає справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне повернути адміністративний матеріал на доопрацювання згідно з вимогами ст. 256, 278 КУпАП для усунення виявлених недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень п. 12 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного не уповноваженою на те посадовою особою, або без додержання вимог статті 256 цього КУпАП вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За положеннями КУпАП формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, його мотивів і форми вини, правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення КУпАП, які передбачають відповідальність за дане правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Натомість до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно (копії постанови суду про притягнення ОСОБА_1 за ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП).

Зазначені недоліки перешкоджають суду всебічно розглянути справу і встановити в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Суддя законодавчо позбавлений права у своїй постанові за підсумками розгляду справи вказувати на ті ознаки правопорушення, в скоєнні яких особа не обвинувачується в протоколі, тобто які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції.

Згідно Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів у справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У справах «Малофеева проти рocії» (рішення від 30.05.2013 року, заява № 36673/04) та «Карелін проти рocії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Усунути недоліки протоколу про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-2 КУпАП у судовому засіданні суд позбавлений можливості, оскільки складення протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів є компетенцією чітко визначеного органу.

Окрім того суддя вважає за необхідне вказати на те, що неусунення вищевказаних недоліків, може мати «некоректний» розгляд справи та призвести до «спрощеного підходу» судового розгляду вказаного протоколу, що у свою чергу є несумісним із такими засадами судочинства, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів.

За таких обставин, вважаю, що матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, необхідно направити до ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області для належного доопрацювання.

При цьому суд звертає увагу на те, що будь-які виправлення, які вносяться до протоколу про адміністративне правопорушення повинні бути засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства та здійснюватися в присутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Доопрацьовану справу про адміністративне правопорушення необхідно повернути до суду з урахуванням вимог ч.6 ст.38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 256, 268, 278 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення № 515/2056/25 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП повернути для доопрацювання до ВП № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Луцюк