ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2026 року справа № 542/301/26

провадження 3/542/121/26

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,

розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, військове звання солдат, посада механік- водій

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, серії НГУ № 693724, 11 лютого 2026 року військовослужбовець солдат ОСОБА_1 в умовах особливого періоду виконував обов`язки військової служби на військовому об`єкті військової частини НОМЕР_1 НГУ в АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння. Згідно з висновком медичного огляду ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, свою вину визнав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою, а тому суд вважає, що справу можна розглядати за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі доказами.

Оскільки інкриміноване адміністративне правопорушення потрапляє під дію кримінального аспекту, суд застосовує при розгляді справи положення кримінально-процесуального закону, як найбільш наближеної галузі права.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 27 КПК України суддя, суд може прийняти рішення про здійснення судового розгляду у закритому судовому засіданні впродовж усього розгляду справи або його окремої частини в тому числі, у разі, якщо здійснення розгляду справи у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом .

Оскільки в Україні діє воєнний стан та відбуваються фактичні бойові дії, то суд вважає, що розголошення даних щодо бойових наказів чи розпоряджень військових командирів, а також місце розташування військової частини, може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом, тому провадження у справі здійснюється у закритому судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а саме: виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду.

Частина 1 статті 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідальність за ч. 3 цієї статті настає за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти.

Станом на день вчинення адміністративного правопорушення 11 лютого 2026 року в Україні тривав особливий період.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП підтверджується сукупністю наявних доказів, а саме: даними, які містяться в протоколі серії НГУ № 693724 про військове адміністративне правопорушення від 12.02.2026, згідно з якими 11.02.2026 год солдат ОСОБА_1 в умовах особливого періоду виконував обов`язки військової служби на військовому об`єкті військової частини НОМЕР_1 НГУ в АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 4); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 68 від 11.02.2026, зі змісту якого вбачається, що 11.02.2026 за результатами огляду, проведеного о 22:46 год в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 12); довідкою щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 68 від 11.02.2026, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.12 А); відповідні обставини підтверджуються і письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доданими до матеріалів справи на окремих аркушах (а.с. 7-8).

Зазначені докази є належними у розумінні ст. 252 КУпАП та у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

При накладанні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи вид стягнення, суд визнає обставиною, що пом`якшує відповідальність визнання вини.

Обставин, що обтяжують відповідальність судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, з метою виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що передбачено нижньою межею санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, 40-1, ч. 3 ст. 172-20, 276-279, 280, 283, 285 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч грн 00 коп).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп (шістсот шістдесят п`ять грн шістдесят коп).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.