ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 рокуСправа № 495/1310/26
Номер провадження 3/495/545/2026

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І.І. розглянувши матеріали, які надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Одеської обл., гр. України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працює,

за ч. 2 ст. 204-1, ч. 1 ст. 185-10 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

20.02.2026 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України надійшли два протоколи про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №379975 від 13.02.2026 та серії ПдРУ №379976 від 13.02.2026 з доданими до них матеріалами відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №379975 від 13.02.2026 вбачається, що 13.02.2026 близько 17 год. 00 хв. на околиці н.п. Удобне Одеської обл., Одеського р-н., в прикордонній смузі на відстані 200 м. від п/зн №0613 на напрямку Удобне (Україна) - Паланка (Республіка Молдова), був виявлений гр. України ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетину державного кордону (спільно з ОСОБА_2 ) з території України до Республіки Молдова поза пунктом пропуску та без дозволу відповідних органів влади, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України "Про державний кордон України" та ст. 5, 6 Закону України "Про прикордонний контроль". Відповідальність за дане правопорушення передбачено ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №379976 від 13.02.2026 вбачається, що 13.02.2026 о 17 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 , керуючи Т/З Hyundai д/н НОМЕР_2 рухаючись автомобільною дорогою М-15 Одеса-Рені на напрямку н.п. Удобне при Крп "Удобне", що знаходиться в межах прикордонної смуги, вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі військовослужбовця Державної прикордонної служби України, який виконував службові обов`язки з охорони державного кордону та здійснення прикордонного режиму, а саме проігнорував завчасно подану команду військовослужбовця про зупинку транспортного засобу перед контрольним постом, не зупинив автомобіль у визначеному місці та намагався проїхати пост без проходження контролю. На законну вимогу прикордонного наряду пред`явити документи, що посвідчують особу, та документи на транспортний засіб, відповів категоричною відмовою у грубій формі. На неодноразові законні вимоги та попередження не реагував та продовжував відмовлятися надавати документи для перевірки, чим перешкоджав здійсненню прикордонного контролю в межах зони з особливим режимом. Своїми діями громадянин вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 185-10 КУпАП

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь належним чином, шляхом направлення смс-повістки за вказаним у протоколі мобільним номером телефону, що підтверджується довідкою про доставлення такого смс.

Також в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 з якої вбачається, що свою вину визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 204-1розглядаються протягом доби.

Відповідно до ч. 2 ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1ст.185-10 КУпАП розглядаються протягом доби.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 з урахуванням наявних в справі про адміністративне правопорушення доказів.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 присутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КпАП України, а саме перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт вчинення ним адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №379975 від 13.02.2026; заявою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; рапортом старшого зміни прикордонних нарядів впс " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (тип Б) лейтенанта ОСОБА_3 від 13.02.2026; рапортом інспектора відділення моніторингу обстановки впс " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) головного сержанта ОСОБА_4 від 13.02.2026; схемою місця виявлення правпорушення від 13.02.2026 та іншими матеріалами адміністративної справи.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено загальну мобілізацію, який було затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX. Відповідно до положень Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «;Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Правил перетинання державного кордону України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57 (зі змінами та доповненнями), у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану обмежено виїзд з України окремою категорією громадян. Зокрема, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 23 до 60 років, за винятком осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. З 24.02.2022 року встановлено додаткові обмеження перетинання державного кордону України для окремих категорій осіб.

Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

Відповідно до санкції частини 2 статті 204-1КУпАП, за зазначене правопорушення на особу накладається стягнення у вигляді штрафу від п`ятисот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Диспозиція статті 185-10 КУпАП перебачає відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України при виконанні ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до зазначених осіб.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від виконання законних вимог прикордонного наряду «Контрольний пост» про зупинку транспортного засобу з метою дотримання прикордонного режиму, поводив себе зухвало, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняли державний кордон України.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №379976 від 13.02.2026;

-рапортом помічника старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) капітана ОСОБА_5 від 14.02.2026;

-рапортом помічника старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) штаб сержанта ОСОБА_6 від 14.02.2026;

-рапортом старшого зміни прикордонних нарядів впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) лейтенанта ОСОБА_3 від 14.02.2026;

- заявою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ;

-схемою місця виявлення порушення від 13.02.2026;

- відеозаписом та іншими матеріалами справи.

За встановлених обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя прийшла до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 185-10 КУпАП - злісна непокора законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд вважає за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації знарядь та засобів вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відтак, на підставі ч. 2 ст.36 КУпАП слід визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Вказаний вид покарання суд вважає справедливим, пропорційним, достатнім і співрозмірним характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн. 60 коп., які підлягають стягненню на користь держави.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 33-35, 204-1 ч. 2, 221, 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Об`єднати в одне провадження адміністративні справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, а саме: справа №495/1310/26 провадження 3/495/545/2026, справа №495/1313/26 провадження 3/495/546/2026 та присвоїти провадженням єдиний номер справи №495/1310/26 провадження 3/495/545/2026.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 204-1 та ч. 1 ст. 185-10 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення;

- за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно накласти стягнення за сукупністю правопорушень та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення;

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становить три місяці.

Суддя Ірина БРАТКІВ