Справа № 702/86/26
Провадження № 3/702/36/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття справи

18.02.2026 м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Жежер Ю.М., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув справу, яка надійшла від Уманського РУП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 476997 від 21.01.2026, ОСОБА_1 13.12.2025 близько 17 год 15 хвилин по АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме дочка зателефонувала на лінію «102» та повідомила про подію, що не відбулася, чим порушила ч. 2 ст. 150 СК України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП - роз`яснено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що виконує належним чином свої обов`язки по вихованню доньки, для неї створені всі умови для навчання, розвитку та виховання.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, вказаною нормою передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх та/або малолітніх дітей та тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з аналізу змісту вищевказаної норми вбачається, що ухиленням від виконання батьківських обов`язків повинна вважатися не будь-яка дія, а саме невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Зміст наведеної норми дозволяє констатувати, що в силу її вимог особа може бути притягнута до відповідальності за наявності в сукупності таких умов, коли вона: 1) є батьком або матір`ю дитини чи іншою особою, яка їх замінює (далі - батьки); 2) ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей; 3) ухиляється від виконання вказаних обов`язків саме відносно неповнолітніх та/або малолітніх дітей.

Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає дії суб`єкта щодо ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, до протоколу про адміністративне правопорушення надано такі докази:

- копію пояснень ОСОБА_1 від 13.12.2025, відповідно до яких 13.12.2025 близько 18 год 30 хв. до неї додому приїхали працівники поліції, та повідомили, їй, що з її номера телефону НОМЕР_2 було здійснено телефонний дзвінок та повідомлено про зґвалтування. Вона повідомила працівників поліції про те, що даний номер телефону використовує її дочка, ОСОБА_2 . Крім цього, повідомила, що відносно неї та її дочки ніяких протиправних дій вчинено не було (а.с. 2);

- копію пояснень ОСОБА_2 від 13.12.2025, відповідно до яких 13.12.2025 вона близько 16 год вийшла гуляти до автобусної зупинки в центрі с. Терлиця Уманського району до своїх знайомих, потім вони вирішили телефонувати на різні номери телефону, різним людям, яких вони не знають та повідомляти про різні події (викрадення, зґвалтування тощо). Цього ж дня, приблизно о 18 год 20 хв вона пішла до свого домоволодіння. Після чого, до них приїхали працівники поліції та повідомили, про те, що на лінію «102» було повідомлено про зґвалтування (а.с. 3);

- роздруківку із програми «Дія», відповідно до якої матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 (а.с. 5);

- копією рапорту від 13.12.2025, відповідно до якого 13.12.2025 отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 39165 від 13.12.2025, як зґвалтування. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 13.12.2025 о 18:05 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.12.2025 о 17:14 за адресою: АДРЕСА_2 , Адресу невідомо. Заявниця повідомила, що до неї випадково зателефонувала невідома дівчина н/т , яка телефонувала до своєї матері та повідомила заявниці що щойно невідомий чоловік вивіз її до лісу та згвалтував на неодноразовий віддзвін, спочатку слухавку взяла дівчина та скинула слухавку, в подальшому слухавку взяв невідомий чоловік який не бажав надавати слухавку потерпілій, проте після попередження про настання відповідальності передав слухавку дівчині, яка плачучи не надала жодної інформації. Заявник:, тел.: НОМЕР_3 (а.с. 6).

Разом з цим, будь-яких інших доказів того, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо своєї дочки ОСОБА_3 , чи в неповному обсязі виконувала батьківські обов`язки, умисно та систематично проявляла бездіяльність у невиконанні батьківських обов`язків, матеріали справи не містять.

Так, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 13.12.2025 близько 17 год 15 хвилин по АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: дочка зателефонувала на лінію «102» та повідомила про подію, що не відбулася, чим порушила ч. 2 ст. 150 СК України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Разом з тим, будь - яких доказів, що свідчили б про ухилення від виконання ОСОБА_1 обов`язків щодо виховання своєї дочки матеріали справи не містять.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення повинні зазначатися: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В порушення вказаних вимог закону суть адміністративного правопорушення в протоколі викладена не конкретизовано, а саме не зазначено які саме дії чи бездіяльність були допущені ОСОБА_1 по відношенню до своєї дочки ОСОБА_2 , чи є вказані дії чи бездіяльність ОСОБА_1 неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків, не розкрито взаємозв`язок між даними діями чи бездіяльністю з шкідливим наслідками, які настали чи могли настати в їх результаті.

Відсутність в протоколі чіткого викладення суті адміністративного правопорушення, від якого особа, щодо якої складено протокол, буде захищатись у суді, є порушенням права на захист та, у свою чергу, позбавляє суд можливості у відповідності до вимог ст. 245 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи.

Крім того, ч. 3, 4 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність батьків за вчинення правопорушень неповнолітніми особами, та є спеціальними нормами у разі вчинення правопорушень, відповідальність за які передбачені КУпАП та КК України (у разі недосягнення віку кримінальної відповідальності).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, адміністративне правопорушення це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що в протоколі про адміністративне правопорушення склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 184 КУпАП не доведений, тому суддя не вбачає в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що є підставою для закриття провадження в справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір стягується виключно у разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, судовий збір з неї стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 8, 9, ч. 1 ст. 184, ст. 245, 247, 251, 266, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Юлія ЖЕЖЕР