ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року суддя Володимирського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягався до адміністративної відповідальності 05.03.2025 року постановою Володимирського міського суду Волинської області до штрафу у розмірі 340 гривень,

за ч. 3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

17.11.2025 року о 04.10 год. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання на АДРЕСА_1 , повторно протягом року вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю колишньої дружини.

ОСОБА_1 , який був повідомлений про слухання справи у встановленому законодавством порядку, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подав.

Судом було вичерпано усі можливості щодо виклику ОСОБА_1 у судове засідання. Судові повістки про його виклик у судові засідання, призначені на 09.12.2025 року, 15.01.2026 та 19.02.2026 року повернулися до суду без вручення. Постанови про його привід у судове засідання на 15.01.2026 та 19.02.2026 року залишилися без виконання.

Відповідно ст. 268 КУпАП під час відсутності правопорушника справу може бути розглянуто у випадку, коли є дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 не реалізував своє право на участь у судовому розгляді, не вжив заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, зважаючи на положення ст. 38, 268, 277 КУпАП, з метою забезпечення своєчасного та якісного розгляду справи, суддя дійшла висновку про можливість розглянути справу по суті за наявними доказами.

Положеннями ст.173-2 ч.3 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за вчинення повторно потягом року домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.3 КУпАП, повністю доведена в суді та підтверджується матеріалами адміністративного провадження: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 596440 від 17.11.2025 року, рапортом інспектора Володимирського РВП ГУНП Селещука О.Г., письмовими поясненнями ОСОБА_2 , іншими матеріалами справи.

За таких обставин приходжу до висновку, що своїми діями, спрямованими на вчинення насильства в сім`ї, тобто повторно протягом року умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілій, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 ч.3 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, суд дійшов висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Суд не вбачає підстав для направлення ОСОБА_1 на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство відповідно до статті 39-1 КУпАП, оскільки обставини вчинення ним адміністративного правопорушення, дозволяють не направляти порушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, ч.3 ст. 173-2 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665 грн. 60 коп. судового збору за наступними реквізитами: отримувач коштів: отримувач коштів: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимирський міський суд Волинської області.

На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів, з метою примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ірина КУСІК