Справа № 308/265/22 Провадження № 3/304/15/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., з участю секретаря судового засідання Галас Т.Ю., прокурора Ішимова Д.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли із Закарпатського апеляційного суду про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровоград, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, колишнього майстра виробничого навчання ДНЗ «Ужгородський центр професійно-технічної освіти», непрацюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, розлученого, громадянина України,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

за протоколом № 1 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 05 січня 2022 року, ОСОБА_1 ставиться за вину те, що він, будучи присяжним Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області та суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією відповідно до пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, після встановленого періоду декларування (до 01.04.2021), а саме 19 липня 2021 року опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2020 рік.

Постановою судді Закарпатського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року матеріали вказаної справи відносно ОСОБА_1 направлені до Перечинського районного суду Закарпатської області; за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 лютого 2022 року визначено головуючого суддю Чепурнова В.О.

Постановою судді від 13 травня 2022 року було задоволено клопотання прокурора Бернара В.В. та зупинено строк розгляду справи про адміністративне правопорушення №308/265/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, до закінчення проходження ним військової служби.

На підставі наказу № 11/03-05 від 29 лютого 2024 року про закінчення терміну повноважень судді Чепурнова В.О. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями; визначено нового суддю Ганька І.І.

Оскільки особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення вийшов на зв`язок із судом, постановою судді від 20 січня 2026 року провадження у справі було відновлено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив провадження у справі закрити, оскільки всі строки накладення адміністративного стягнення вже давно пройшли.

Прокурор Ішимов Д.О. у судовому засіданні проти вказаної позиції особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не заперечив.

Заслухавши їх пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

При цьому особливістю правопорушень, пов`язаних з корупцією, є те, що початок перебігу строку для накладення адміністративного стягнення розпочинається з дня його виявлення незалежно від того, чи є зазначене порушення триваючим.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства і джерелом права.

Так, у справі «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року (заяви № 23759/03 та №37943/06) ЄСПЛ встановив порушення ст. 6 Конвенції і зазначив, що національними органами не було дотримано вимогу законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника-платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування. У згаданому рішенні ЄСПЛ зазначив, що відповідні правові акти явно суперечили один одному. У результаті цього національні органи на свій власний розсуд застосували протилежні підходи щодо співвідношення цих правових актів. На думку ЄСПЛ, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56).

Отже у разі, коли національне законодавство припускає неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язанні застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Відтак принципове значення для правильного вирішення даної справи має визначення точної дати (дня) виявлення та вчинення зазначених правопорушень, так як саме від цього часу відраховується відповідний строк.

У законодавстві чітко не визначено, що є моментом виявлення правопорушення, тоді як судова практика послідовно пов`язує цей момент з днем виявлення правопорушення саме органом, який уповноважений на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, як початкового етапу процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17).

Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України є час отримання органом, уповноваженим складати протокол про адміністративне правопорушення, всіх матеріалів, на підставі яких і було складено протокол. У даній справі такою датою є 29 жовтня 2021 року, коли управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України отримало листа від заступника начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 26 жовтня 2021 року № 13554/55/04-2021, до якого було надано всю інформацію за фактами можливих порушень вимог антикорупційного законодавства, зокрема ОСОБА_1 (а. с. 8).

Таким чином, зважаючи на вимоги ст. 38 КУпАП, шестимісячний строк (з дня виявлення), а також двохрічний строк (з дня вчинення) для притягнення особи до адміністративної відповідальності за протоколом № 1 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 05 січня 2022 року на час ухвалення даної постанови закінчилися.

Не впливає на даний висновок і та обставина, що судом в порядку ч. 4 ст. 277 КУпАП зупинялися строки розгляду в даній справі, оскільки строк розгляду справи не є тотожним зі строком притягнення до адміністративної відповідальності, зупинення якого КУпАП не передбачено.

Положення норм передбачених ст. 277 КУпАП регулює саме і лише строк розгляду справ, що гарантує всебічне, об`єктивне та повне з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, однак зупинення такого строку не зупиняє перебіг строку накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, оскільки ці строки є різними за своєю суттю.

Так, у п. 100 Постанови від 12 грудня 2024 року у справі № 990SCGC/20/24 Верховний Суд констатував, що «закінчення строку, визначеного статтею 38 КУпАП, унеможливлює накладення адміністративного стягнення на особу, стосовно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки цей Кодекс не передбачає продовження строків накладення адміністративного стягнення та згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП є самостійною підставою для закриття судом розпочатого провадження у справі про адміністративне правопорушення».

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення припиняється в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Підсумовуючи вищевикладене, суддя прийшов до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за протоколом № 1 про адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією від 05 січня 2022 року слід закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, оскільки на час розгляду справи судом сплили строки притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 7, 9, 277, 278-280, 283, 285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.