Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., з участю секретаря судового засідання Галензи В.О., Поляка Ю.Р., свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення за правилами ст. 36 КпАП України у виді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Визначено стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 23.12.2024 о 22 год 10 хв у м. Луцьку по вул. Теремнівська, 57 керував транспортним засобом марки Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 та не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду, а саме бордюр, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №203677 від 23.12.2024, ОСОБА_3 23.12.2024 о 22 год 25 хв у м. Луцьку по вул. Теремнівська, 57 керував транспортним засобом марки Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, дана подія безперервно фіксувалася на нагрудні боді-камери, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Не погодившись з постановою судді Луцького міськрайонного суду від 14 жовтня 2025 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі, враховуючи, що ним було подано клопотання про відкладення судового розгляду, а причини неявки є поважними. Такими діями, на думку апелянта, судом було порушено його право на захист, оскільки не було надано можливості надати свої пояснення, докази, клопотання.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_3 , доходжу наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги Закону в повному обсязі суддею першої інстанції при розгляді справи дотримані не були.

В матеріалах справи наявне клопотання ОСОБА_3 про відкладення судового засідання у зв`язку з поважними причинами. При цьому, ОСОБА_3 підтверджено поважність причин свого неприбуття (перебування на лікуванні) та зазначено про бажання особисто брати участь у судовому розгляді.

Проте, суд першої інстанції розглянув справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 .

З такою позицією місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а у її відсутності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 завчасно подав клопотання про відкладення судового розгляду із зазначенням причин неможливості взяти участь в судовому засіданні та наявності достатнього процесуального строку, визначеного ч. 6 ст. 38 КУпАП, для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд всупереч цьому розглянув справу у відсутності учасників процесу, тому апеляційний суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_3 був позбавлений передбаченого законодавством права на захист.

Поміж тим, апеляційний суд бере до уваги надані ОСОБА_3 під час апеляційного розгляду документи на підтвердження його перебування на службі в ЗСУ, безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Надано документи й на підтвердження проходження ОСОБА_3 з 23.09.2024 тривалого лікування захворювань, які відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0326-1320 від 26.03.2025, пов`язані із захистом Батьківщини.

За таких обставин, ураховуючи допущені судом першої інстанції порушення вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП, доходжу висновку про необхідність скасування постанови судді та прийняття нової постанови, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, з метою відновлення порушеного права ОСОБА_3 на захист.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП УКраїни.

За положеннями ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, із протоколів про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №203698 від 24.12.2024, серії ЕПР1 №203677 від 23.12.2024 вбачається, що ОСОБА_3 ставиться у провину порушення вимог п.12.1 та п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_3 згаданих адміністративних правопорушень, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №203698 від 24.12.2024, ЕПР1 №203677 від 23.12.2024, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, довідкою про відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, направленням на огляд водія, письмовими поясненнями та іншими наявними матеріалами справи.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, які йому інкримінуються доводиться відеозаписами з бодікамер працівників поліції на яких зафіксовано події, що викладені у протоколах. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_3 , у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому неодноразово було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля та в медичному закладі, однак водій відмовився неодноразово. Також на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_3 заперечує факт керування транспортним засобом, проте під час спілкування та проведення поверхневої перевірки було встановлено, що ключ до автомобіля марки Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , яким було здійснено ДТП перебував у ОСОБА_3 , інші особи, окрім працівників поліції і свідка ОСОБА_2 , на місці події відсутні. Свідок ОСОБА_2 вказав, що біля автомобіля перебував лише ОСОБА_3 який мав ознаки алкогольного сп`яніння, спочатку автомобіль стояв серед дороги, а надалі водій з`їхав на обочину.

Згаданий вище автомобіль мав механічні пошкодження, які зафіксовані у схемі місця ДТП від 23.12.2024 та безпосередньо на відеозаписі вбачається, що працівники поліції намагаються локалізувати задимлення автомобіля.

Такий відеозапис на думку суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено ті події, які фактично викладені у протоколах про адміністративні правопорушення та інших складених матеріалах.

Під час апеляційного розгляду було допитано свідка ОСОБА_2 , який підтвердив обставини, які відображені на відеозаписі, зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення, тобто підтвердив факт керування ОСОБА_3 транспортним засобом та здійснення дорожньо-транспортної пригоди 23.12.2024, що підлягає доведенню в рамках цієї справи.

Пояснення надані свідком ОСОБА_1 про керування саме нею автомобілем апеляційний суд сприймає критично та не бере до уваги, оскільки така версія подій не підтверджується жодними доказами у справі та загалом не була озвучена й під час документування правопорушень. На відеозаписі та в протоколах про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_3 відсутня будь-яка інформація про перебування свідка ОСОБА_1 на місці події чи тим паче керування нею транспортним засобом, тому такі пояснення свідка апеляційний суд сприймає як намагання уникнути ОСОБА_3 відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення.

Ураховуючи що предметом доказування в межах цієї справи є саме фактичні дані щодо керування транспортним засобом та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку, факт спричинення пошкоджень транспортного засобу, що належним чином доведено наявними в матеріалах справи доказами, тому доводи про відсутність події і складу правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, є цілком голослівними,

Таким чином, наведені вище та усі інші твердження ОСОБА_3 не спростовують його винуватості у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства.

Приймаючи нову постанову, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в розрізі із наявними у ній доказами в їх сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до ст. 38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення, а за ст. 124 КпАП України протягом трьох місяців з дня його вчинення.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КпАП України провадження у справі підлягає закриттю у разі закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КпАП України .

Враховуючи, що адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України ОСОБА_3 було вчинено 23.12.2024 року, а тому у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2, 6 ст. 38 КпАП України, наявні підстави для закриття провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України .

З урахуванням наведеного вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржена постанова судді на підставі п. 3 ч. 8 ст. 294 КпАП України - скасуванню із прийняттям нової постанови про визнання винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України та закриттям провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КпАП України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_3 скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КпАП України, провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КпАП України.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В. В. Гапончук