КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2025 року про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вишнівчик Золотниківського району Тернопільської області, працюючого провідним інженером-електроніком АТ «Антонов», одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.12.2025 провадження у справі стосовно ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду, 05.01.2026 ОСОБА_1 , оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що існує два відеозаписи з місця події. Відеозапис в напрямку руху автомобіля Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 судом першої інстанції досліджено не було, що призвело до невірних висновків.

Зазначає, що до апеляційної скарги долучається відеозапис, з якого вбачається, що після здійснення повороту ліворуч червоним автомобілем Ауді, транспортний засіб Hyundai д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 вже перебував на перехресті, а виїзд на перехрестя здійснювався на зелений колір світлофору.

Звертає увагу, що тривалість зміни кольору світлофору зі сторони ОСОБА_1 та зі сторони ОСОБА_3 була різною.

За таких обставин вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу Hyundai д.н.з. НОМЕР_1 , повинен був надати перевагу в русі автомобілю Chevrolet д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому указує, що жодним пунктом ПДР такі дії не передбачені. Натомість, ОСОБА_3 при повороті ліворуч зобов`язаний був надати перевагу в русі попутним транспортним засобам.

Захисник Петруніна В.В. у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

ОСОБА_3 та його захисник - адвокат Дунь В.В. заперечували проти вимог апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Cудом першої інстанції було встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №480445 від 11.10.2025, ОСОБА_3 11.10.2025 о 16 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Мрії, 1-А у м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надав дорогу транспортному засобу «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку на дозволяючий зелений сигнал світлофора прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. При ДТП, вказані транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень з матеріальними збитками, чим порушив порушив п.п. 2.3б, 16.6 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , доводи захисника Дуня В.В., дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 480445, схему ДТП, письмові пояснення учасників ДТП, вивчивши розташування транспортних засобів, оцінивши характер й локалізацію механічних пошкоджень, додатково наданий ОСОБА_3 відеозапис обставин ДТП, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_3 у порушенні п.п. 2.3 б, 16.6 ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, в зв`язку з чим закрив провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Пунктом 16.6. ПДР України передбачено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, у повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази, які містяться в матеріалах справи та дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що ОСОБА_3 11.10.2025 о 16 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Мрії, 1-А у м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надав дорогу транспортному засобу «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку на дозволяючий зелений сигнал світлофора прямо, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги було досліджено наявні в матеріалах справи відеозаписи.

Так, з наданого ОСОБА_3 та оглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису встановлено, що транспортний засіб ОСОБА_3 «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_2 був розташований на пішохідному переході перед перехрестям з увімкненим покажчиком лівого повороту. Після того, як автомобіль, який стояв попереду розпочав рух на жовтий сигнал світлофору та закінчував маневр повороту, ОСОБА_3 розпочав маневр повороту ліворуч на дозволяючий сигнал світлофору. При цьому, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Hyundai», рухаючись в зустрічному напрямку прямо, не здійснив уповільнення перед перехрестям та не відреагував на жовтий сигнал світлофора, а вбачаючи, що автомобілі розпочали маневр повороту ліворуч, не зупинився та продовжив рух на червоний сигнал світлофора, чим допустив зіткнення із транспортним засобом «Chevrolet» під керуванням ОСОБА_3 .

Надані ОСОБА_1 відеозаписи, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, не містять обставин, на які посилається останній, оскільки один із відеозаписів не відтворюється, а інший відтворюється частково та не дозволяє встановити обставини, про які стверджує апелянт.

Такі обставини указують на те, що ОСОБА_3 діяв у відповідності із положеннями ПДР України, а ОСОБА_1 допустив порушення ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів.

У цій справі слід звернути увагу апелянта на те, що у відповідності до п. 8.7.3 ПДР України зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, а жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

ОСОБА_1 , за встановлених обставин у цій справі, продовжив рух на жовтий сигнал світлофора.

Таким чином, ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що вина ОСОБА_3 у порушенні п.п. 2.3 б, 16.6 ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є недоведеною, а тому провадження у справі підлягає закриттю через відсутність відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Доводи сторони захисту про те, що тривалість зміни кольору світлофору зі сторони ОСОБА_1 та зі сторони ОСОБА_3 була різною апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки наявні в матеріалах справи докази дають змогу суду встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди та відповідні сигнали світлофорів. Разом з цим, апелянтом до суду не надано циклограми світлофорного об`єкту, який, як вказує сторона захисту, на момент виїзду на перехрестя мав зелений сигнал світлофору.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 мав надати перевагу у русі транспортному засобу, яким керував апелянт, не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються наведеними вище обставинами, які вказують на те, що ОСОБА_1 продовжив рух на жовтий сигнал світлофора, який забороняв подальший рух, чим спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП матеріали справи не містять, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є обґрунтованим та правильним, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції, без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2025 року відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук