Житомирський апеляційний суд
Справа № 294/2004/25 Головуючий у 1-й інст. БІЛЕРА І. В.
Категорія 184 Доповідач Миколайчук П.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 рокум. Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В.,

за участю секретаря судового засідання Журавської Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення неї до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Висновки суду першої інстанції

Постановою Чуднівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Відповідно до постанови Чуднівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що 27.11.2025 року близько 13 години 00 хвилин у селищі Вакуленчук вона неналежно виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ображав образливими словами свою однокласницю ОСОБА_3 , чим порушила ч.1 ст. 150 Сімейного кодексу України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства».

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не встановив факту її ухилення від виконання батьківських обов`язків, а обмежився констатацією одноразової словесної поведінки дитини у відносинах з однокласницею. Сам факт словесного конфлікту між дітьми не може свідчити про неналежне виконання батьківських обов`язків чи ухилення від виховання. Судом не встановлено:

- системності неналежної поведінки дитини;

- бездіяльності або свідомого ігнорування обов`язків матір`ю;

- причинно-наслідкового зв`язку між діями дитини та поведінкою матері.

ОСОБА_1 зауважує, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу постанови протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення, який за своєю правовою природою не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише підтверджує факт звернення особи до правоохоронних органів та не підтверджує наявності ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Посилання суду на ч.1 ст.150 СК України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» є формальними, мають загальний характер та не передбачають адміністративної відповідальності без доведеного складу правопорушення.

Суд обмежився формальним переліченням фактів без надання їм належної оцінки, не зазначив мотивів, на основі яких прийшов до висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, не зазначив, у чому полягала її протиправна поведінка.

Позиції учасників

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилися, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, а тому, суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №465930 від 27.11.2025 року, в якому зазначено, що 27.11.2025 року близько 13 години 00 хвилин у селищі Вакуленчук ОСОБА_1 неналежно виконувала свої батьківські обов`язки щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ображав образливими словами свою однокласницю ОСОБА_3 , чим порушила ч.1 ст. 150 Сімейного кодексу України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства».

До протоколу було долучено:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.11.2025 року, згідно з яким ОСОБА_4 просить притягнути до адміністративної відповідальності батьків ОСОБА_2 однокласника її доньки, який ображав її словами нецензурної лайки (образливими словами);

- пояснення малолітнього ОСОБА_2 від 27.11.2025 року, згідно з якими його однокласниця ОСОБА_3 інколи ображала його словами нецензурної лайки і він обзивав однокласницю «бородавкою», що їй було неприємно;

- копію пояснень малолітньої ОСОБА_3 від 27.11.2025 року, згідно з якими її однокласник ображав її словами «бородавка», «Джек Воробей» та іншими і вона, в свою чергу, неодноразово в школі ображала його словами нецензурної лайки;

- копію рапорта від 27.11.2025 року про реєстрацію заяви про вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якого 27.11.2025 року надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про вчинення психологічного булінгу, образ та принижень (які вчиняються впродовж 6 місяців) ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у школі по відношенню до її онуки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 7 класу. Результат відпрацювання: на ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 184 КУпАП.

Разом з тим, надані суду документи не могли бути достатньою підставою для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У відповідності до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачено відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення за вказаною статтею має бути вказано які саме нормативні акти порушено і якими конкретно діями особи. Відсутність чіткої вказівки на те, які саме дії вчинено (не вчинено), свідчить про неконкретність звинувачення особи і являється порушенням права на захист.

Разом з тим, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №465930 від 27.11.2025 року, при викладенні суті вчиненого адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 184 КпАП України, у ньому не зазначено, яким саме чином ОСОБА_1 не виконувала свої батьківські обов`язки, не конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина та яких саме обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 150 СК України, така особа не виконала.

Сама лише констатація у протоколі факту вчинення малолітньою особою певних дій, що вказують на її невихованість, ще не може бути достатньою підставою для висновку про умисне ухилення батьків від виконання їх обов`язків по вихованню дітей.

Матеріли справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 неналежно займається вихованням своєї дитини чи ігнорує інформацію про можливе неналежне виховання дитини.

Крім того, з пояснень малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , встановлено, що діти іноді називали один одного образливими словами та інспектором ювенальної поліції проведено профілактичну роботу з приводу дотримання правил поведінки у школі, а з пояснень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення видно, що вона зобов`язалася провести виховну роботу та зазначила, що більше такого не повториться. Відомостей пр оповторенн ятаких дій чи неналежну реакцію батьків на дії дитини, пояснень вчителів щодо системності згаданих дій дитини - не надано.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених ч. 1 ст. 150 СК України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , тому у суду першої інстанції не було достатніх підстав вважати, що вона вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова Чуднівського районного суду Житомирської області від 12.01.2026 року - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Чуднівського районного суду Житомирської області від 12.01.2026 року - скасувати та закрити в провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяП. Миколайчук