КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/465/2026 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Малюги В.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року на ОСОБА_1 накладено за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 605, 60 грн.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 01.08.2025 о 00 год. 40 хв. керував транспортним засобом «Peugeot 308», н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби по вул. Машиністівській м. Києві, не маючи права керувати транспортними засобами, повторно протягом року, постанова №5346872 від 29.07.2025.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Малюга В.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги відеозапис, на якому не має руху авто під керуванням ОСОБА_1 , та не має факту зупинки автомобіля; не викликав у судове засідання працівників патрульної поліції, хоча відповідне клопотання заявлялося стороною захисту і на ньому наполягав захисник.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 пояснював, що була комендантська година і він збирався іти ночувати додому, у протоколі зазначав, що не керував транспортним засобом, а сидів в автомобілі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Статтею 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне не пред`явлення працівникам поліції документів на право керування транспортним засобом протягом року.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №408662 від 01 серпня 2025 року; картці обліку адміністративного правопорушення від 01 серпня 2025 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5346872 від 29 липня 2025 року; адмінпрактиці щодо ОСОБА_1 ; довідці щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення; відеозаписі з нагрудної камери поліцейського.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт зупинки автомобіля під його керуванням працівниками поліції, є неспроможними, з огляду на наступне.

Як вбачається з переглянутого під час апеляційного розгляду відеозапису, після активування відеозапису працівники поліції підійшли до транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , повідомили, що комендантська година, і запитали що водій робить в комендантську годину, на що ОСОБА_1 відповів: «додому їду». На таку відповідь працівники поліції вказали, що зупинили водія, адже, він їхав в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, на туманках, на що ОСОБА_1 відповів, що їхав з включеним світлом фар. Працівники поліції повідомили, що причиною його зупинки є те, що ОСОБА_1 їхав без включеного світла фар та ще й у комендантську годину. ОСОБА_1 вказав, що вони цього не могли бачити, адже безпосередньо за ним не рухались. Після перевірки документів, а саме, пред`явлення ОСОБА_1 паспорта, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності та в судовому порядку позбавлений права керування транспортними засобами, відповідно на цей раз керував транспортним засобом, будучи позбавленим таких прав. На це ОСОБА_1 пояснив, що дійсно притягувався до адміністративної відповідальності та позбавлений прав керування транспортними засобами, проте, вважає, що позбавлений прав був незаконно. Після цього, ОСОБА_1 працівникам поліції на їх запитання чому від них він втікав, пояснював, що заїхав в цю вулицю, бо вже не встигав доїхати додому через комендантську годину, тому вирішив залишити авто на вулиці, а далі йти додому пішки. В подальшому на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Після складання протоколу ОСОБА_1 було з ним ознайомлено.

І хоч, ОСОБА_1 вказав у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він не керував транспортним засобом, а просто сидів у машині, з відеозапису безсумнівно вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово вказував про факт керування ним транспортним засобом.

Відеозапис є об`єктивним доказом у справі, та не залежить від суб`єктивного сприйняття будь - кого з учасників.

Отже, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та спростовуються в цій частині доводи апеляційної скарги адвоката.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, що підтверджує те, що ОСОБА_2 01.08.2025 року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування.

А окрім того вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5346872 від 29.07.2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

А тому, дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Будь-яких доводів на спростування винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП апеляційна скарга захисника не містить, а тому твердження апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, та призначив стягнення у мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Будь - якого неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Малюги В.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал