Номер провадження 3/523/95/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м.Одеса

Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Шурупов В.В., за участю секретаря судового засідання Подуфалової А.С., особи, яка притягається до адміністративної віповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, зі слів - пенсіонер, працює таксистом; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно з наданими до суду матеріалами справи, 21.11.2025 року о 18:25 годині, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan Sylphy EV», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №57Г по вул.Владислава Бувалкіна (Генерала Бочарова) в м.Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не виконав вимогу знаку 5.29 «Місце для розвороту», здійснював проїзд прямо, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Carina», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який виконував поворот ліворуч з дозволеної смуги руху, чим перший з вказаних осіб порушив вимоги п.13.1 «Правил дорожнього руху». При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В судовому засідання ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив, що стояв в крайній лівій смузі на розворот, а автомобіль другої учасниці дорожньо-транспортної пригоди знаходився праворуч від нього, повертаючи ліворуч, і тому вона на швидкості протерлась об його автомобіль.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя доходить наступних висновків.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В обґрунтування провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП, УПП в Одеській області надало до суду матеріали, які містять:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №519766 від 21.11.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 (а.с.1);

- схему місця дорожньо-транспортної події від 21.11.2025 року (а.с.2);

- пояснення потерпілої ОСОБА_2 , в яких викладені обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди між ОСОБА_1 та зазначеною потерпілою (а.с. 3);

- поясненнями ОСОБА_1 від 21.11.2025 року (а.с.4).

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Основного Закону та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положеннями ч.2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок доведення інкримінованих певній особі обставин вчинення адміністративного правопорушення покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про такі адміністративне правопорушення, а суд при розгляді справ про адміністративні правопорушення позбавлений можливості і права відшуковувати докази провини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, за викладених в ньому обставин, 21.11.2025 року о 18:25 годині, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Nissan Sylphy EV», номерний знак НОМЕР_1 , біля будинку №57Г по вул.Владислава Бувалкіна (Генерала Бочарова) в м.Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, не виконав вимогу знаку 5.29 «Місце для розвороту», здійснював проїзд прямо, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Toyota Carina», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка виконувала поворот ліворуч з дозволеної смуги руху, чим перший з вказаних осіб порушив вимоги п.13.1 «Правил дорожнього руху». При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Верховний Суд у справі №489/4827/16-а (постанова від 15.04.2020 року) зробив висновок, що протокол не може вважатись об`єктивним доказом порушення, не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За п.13.1 ПДР, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до ст.124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 означеного Кодексу, характеризується виною у формі необережності (самовпевненість або недбалість), коли особа порушує вимоги ПДР, передбачає можливість настання шкідливих наслідків, але легковажно розраховує на їх відвернення, або не передбачає їх настання, хоча повинна і могла їх передбачити;

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 такого ж Кодексу, полягає у порушенні вимог ПДР (дії або бездіяльності), яке спричинило матеріальні наслідки у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, дорожніх споруд чи іншого майна, за умови наявності прямого причинного зв`язку між допущеним порушенням і заподіяною шкодою; склад цього правопорушення є матеріальним, оскільки обов`язковою ознакою є настання шкоди.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 здійснював рух у лівій смузі руху, яка відповідно до дорожнього знаку 5.29 «Розворот» призначена для виконання маневру розвороту (руху ліворуч). Згідно з послідовними поясненнями останнього, він мав намір виконати маневр ліворуч, що повністю узгоджується з вимогами організації дорожнього руху на вказаній ділянці та розташуванням транспортних засобів на схемі ДТП і не суперечить встановленим правилам, а потерпіла ОСОБА_2 рухалася у смузі, з якої дозволено рух прямо та ліворуч.

Втім, наявні в матеріалах справи схема дорожньо-транспортної пригоди (в частині розташування транспортних засобів, локалізації їх механічних ушкоджень) та письмові пояснення потерпілої не узгоджуються між собою, а її пояснення спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які свідчать про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося внаслідок зміщення автомобіля ОСОБА_2 вліво під час виконання маневру, а не внаслідок порушення ОСОБА_1 правил маневрування. Тобто, локалізація механічних ушкоджень транспортних засобів обумовлює висновок про те, що ОСОБА_2 під час виконання повороту ліворуч не забезпечила дотримання безпечного бокового інтервалу та не врахувала радіус повороту свого транспортного засобу, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 .Таким чином, матеріали справи не містять об`єктивних даних, які б беззаперечно підтверджували порушення ОСОБА_1 п.13.1 ПДР, натомість наявні докази вказують на відсутність у його діях вини як обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди використовують практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, викладених, зокрема, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.09.2011 року) та у справі «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2018 року), Суд неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».

Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Наведені вище обставини обумовлюють висновок судді про те, що матеріалами розглянутої справи про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провина останнього не доведена та в діях зазначеної особи відсутні складові ознаки наведеного правопорушення, внаслідок чого провадження у справі про притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, - підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 цього ж Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу або події адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.7, 124, 245, 247, 251, 256, 266, 268, 280, 283-284, 289 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Копію постанови вручити ОСОБА_1 , для відома направити до УПП в Одеській області, а також надати іншим заінтересованим особам.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя: В.В. Шурупов