Справа № 642/7742/25
Провадження № 3/642/21/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовця:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Ромни Сумської області, військовослужбовця, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2025 до Холодногірського районного суду м. Харкова надійшов протокол ДНХ №-6028 від 22.11.2025, відповідно до якого 22.11.2025 о 03 год. 00 хв., підполковник ОСОБА_1 був виявлений за адресою: АДРЕСА_2 , представниками Військової служби правопорядку з ознаками алкогольного сп`яніння, під час виконання службових обов`язків. В подальшому ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 та проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору «АлкоФор 507», серійний номер: IUMВ80026, тест №00613, час 03:28:00, результат 1.23% проміле.

Таким чином, підполковник ОСОБА_1 діючи в умовах особливого періоду (воєнного стану), вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

11.12.2025 представник ОСОБА_1 , адвокат Поліканов А.М., надав до суду клопотання про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування клопотання зазначив, що підполковник ОСОБА_1 22.11.2025 не розпивав алкогольні напої під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, також не появлявся на території військової частини в нетверезому стані, він перебував, поза розташуванням будь якої військової частини, у позаслужбовий час за адресою: АДРЕСА_2 . Під час виявлення 22.11.2025 представниками ВСП, підполковник ОСОБА_1 не знаходився при виконанні ним обов`язків військової служби. Крім того, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення ДНХ-6028 було складено з грубими порушеннями, оскільки особа, яка склала протокол про військове адміністративне правопорушення стосовно підполковника ОСОБА_1 старший сержант ОСОБА_2 не відноситься до уповноважених на складання таких протоколів осіб, перелік яких є вичерпним, що порушує ч.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністра оборони України за № 329 від 23.10.2021.Старший сержант ОСОБА_2 не є посадовою особою органу управління Служби правопорядку - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, старший сержант ОСОБА_2 не відноситься до уповноважених на складання таких протоколів осіб, перелік яких зазначений в доданому до матеріалів адміністративного провадження витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 за № 24дск від 30.12.2024 . У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували повноваження головного сержанта ОСОБА_3 , яка склала акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів №2261 без дати, відносно ОСОБА_1 на проведення такого огляду, відсутнє письмове направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. На медичний огляд до лікувально-профілактичного закладу для проведення аналізу та огляду підполковника ОСОБА_1 не направляли . Також зазначив, що огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, що відповідає ч.ч. 4, 5 ст. 266 КУпАП, а огляд особи проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним, тоді як огляд ОСОБА_1 проведений з порушенням цієї статті. Пояснення ОСОБА_1 датовані 21.11.2025, тобто ще до виявлення його о 3-00 год. 22.11.2025 за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 30, представниками ВСП. Хто відбирав ці пояснення також не зрозуміло. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, належних та допустимих доказів наявності вини ОСОБА_1 не надано, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Постановою Холодногірського районного суду м. Харкова від 11.12.2025 клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Поліканова А.М. задоволено частково. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 інформацію щодо повноважень старшого сержанта ОСОБА_2 на складання протоколу про адміністративне правопорушення ДНХІ-6028 від 22.11.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.; та інформацію щодо повноважень ОСОБА_3 , яка склала акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів №2261, відносно ОСОБА_1 на проведення такого огляду.

06.02.2026 судом було повторно направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 вищевказану постанову разом з листом про обов`язковість виконання рішення (постанови) суду.

Суд вкотре акцентує увагу, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно, належним чином та у повному обсязі. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України.

Вищевказана постанова суду від 11.12.2025 проігнорована та не виконана жодним чином.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з таких підстав.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд у своїй постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а провадження № К/9901/12342/18) зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до протоколу ДНХ №-6028 від 22.11.2025, то 22.11.2025 о 03 год. 00 хв., підполковник ОСОБА_1 був виявлений за адресою: АДРЕСА_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, під час виконання службових обов`язків.

Отже, адміністративне правопорушення було вчинене 22.11.2025, з цієї дати й слід обчислювати строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Отже, строк для накладення адміністративного стягнення, який складав три місяці з дня вчинення правопорушення, сплинув 22.02.2026.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП є імперативною нормою і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення.

Суд акцентує увагу, що постанова суду від 11.12.2025 двічі надсилалась для виконання, в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про отримання листа від 20.02.2026.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, оскільки на момент розгляду справи спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КпАП України, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КпАП України.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 38, 247 ч. 1 п. 7, 280, 283, 284 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП - закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова.

Суддя Л.Г. Проценко