Справа № 304/389/25 Провадження № 3/304/157/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Перечин) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , непрацюючої, громадянки України,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 245321 від 25 липня 2024 року видно, що 25 липня 2024 року близько 17.00 год у селі Порошково по вулиці Лесі Українки ОСОБА_1 ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок та спокій громадян.

Постановою судді від 05 грудня 2024 року дану справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП було повернуто на доопрацювання до відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області через те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності до суду не з`являється та органом Національної поліції до суду не доставлена.

Так, постанова судді про привід ОСОБА_1 від 13 листопада 2024 року не виконана, на виконання такої повідомлено, що вона відсутня за адресою проживання, зі слів сусідів близько місяця тому виїхала до Німеччини, а відтак особу, яка притягається до адміністративної відповідальності до суду не доставлено.

Після цього матеріали справи були повернуті на розгляд суду з рапортом поліцейського Макогіна М. про те, що ОСОБА_1 зобов`язалася прибути на судове засідання до Перечинського районного суду після отримання повістки на її ім`я із зазначеною датою та часом прибуття, однак поштові відправлення із судовими повістками були повернуті на адресу суду з причини відсутності адресата за зазначеною у протоколі адресою місця проживання.

Так само постанови судді про привід ОСОБА_1 від 04 червня, 17 липня та 10 жовтня 2025 року не виконані, неодноразово повідомлено суд, що до зали суду доставити особу не вдалося, оскільки ОСОБА_1 за місцем проживання відсутня через виїзд за кордон, двері будинку зачинені, а відтак особу, яка притягається до адміністративної відповідальності органом Національної поліції до суду вкотре не доставлено.

Дев`ятого грудня 2025 року дані матеріали відносно ОСОБА_1 були знову направлені до суду для розгляду.

У судове засідання ОСОБА_1 так само не з`явилася, про місце, дату та час проведення засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, однак поштове відправлення із судовою повісткою повернуте на адресу суду з причини відсутності адресата за вказаною у протоколі адресою місця проживання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Основними засадами судочинства є, в тому числі, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист (стаття 129 Конституції України).

Порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення врегульований розділом IV КУпАП.

З аналізу статей 245, 251, 254, 278 КУпАП вбачається, що під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд (суддя) зобов`язаний, зокрема, перевірити, чи правильно складений протокол про адміністративне правопорушення, чи сповіщено особу про розгляд справи, та виконати інші необхідні дії з тим, щоб під час розгляду справи було забезпечено виконання завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення та дотримано права особи, питання про притягнення до відповідальності якої розглядається.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так само, як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 повідомляється про місце, дату та час розгляду справи за адресою вказаною нею при складанні протоколу, однак у судові засідання не з`являється. При цьому численні постанови про привід ОСОБА_1 , що були ухвалені суддею до повернення даних матеріалів на доопрацювання, виконані не були через тривалу відсутність особи за місцем проживання, а відтак особу, яка притягається до адміністративної відповідальності органом Національної поліції до суду не доставлено.

Наразі, матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вкотре надіслані на розгляд суду поза межами строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, що визначені у статті 38 КУпАП.

У постанові від 11 липня 2018 року в справі № 308/8763/15-а (провадження №К/9901/12342/18) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду висловив правову позицію, згідно з якою визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У рішенні від 29 липня 1998 року у справі «Омар проти Франції» (пункт 34) Європейський суд з прав людини вказав, що право на судовий розгляд, одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя (постанова у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року, серія А, № 18, § 36) не є абсолютним, воно може бути обмежене певними обставинами, зокрема умовами прийнятності скарги. Водночас ці обмеження не повинні перешкоджати реалізації права особи таким чином або настільки, що буде порушена сама суть права. Обмеження повинні визначатись законною ціллю, а також повинен бути присутнім розумний баланс між засобами, що застосовуються, та метою, що переслідується.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, зокрема втіленої у рішеннях у справах «Омар проти Франції», «Ґолдер проти Сполученого Королівства», «Пуатрімоль проти Франції» та інших, рішення суду, яке не перешкодило подальшому провадженню, тим більше, якщо його було прийнято з метою уникнення порушення права особи на захист, не можна визнати таким, що становило відмову у доступі до правосуддя.

Оскільки дана справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 після усунення недоліків надійшла до суду 09 грудня 2025 року, тобто поза межами строків накладення адміністративного стягнення, при цьому вжитими судом заходами не вдалося забезпечити присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді справи, хоча така вважається належним чином повідомленою про місце і час судового засідання та клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходили, відтак на даний час з дня вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, а тому суддя, зважаючи на проаналізовані вище положення національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Керуючись ст. 7, 9, 277, 278-280, 283, 285 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності ст. 173 КУпАП на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.