Справа
№ 489/9513/25
№3/489/103/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 р. м. Миколаїв

Суддя Інгульського районного суду м. Миколаєва Губницький Д. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу серії ВАД №873841 про адміністративне правопорушення, то 18.11.2025 р. близько о 14:30 год. в АДРЕСА_2 , в металевому кіосуц білого кольору гр. ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність без державної реєстрації як суб`єкт господарювання та без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, а саме здійснила торгівлю алкогольними виробами без наявної ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, а саме гр. ОСОБА_2 , чим порушила ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності».

ОСОБА_1 до суду не з`явилася. Була повідомлена про дату, час та місце розгляду матеріалу належним чином, наявність поважних причин неявки до суду не повідомила та клопотання про відкладення розгляду справи не надала. Тобто, судом було вжито всіх необхідних заходів для виклику особи в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП в даній справі присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя звертає увагу на наступне.

Згідно наданих матеріалів, алкогольний виріб було вилучено працівником поліції у громадянина ОСОБА_3 , однак пояснення останнього про придбання вказаного алкоголю саме у закладі вищезазначеному закладі, працівником поліції не перевірено та не підтверджено жодним доказом, як і той факт, що продаж алкогольного напою вказаному громадянину здійснила саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.3 Господарського кодексу України господарською діяльністю є діяльність, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва -підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП необхідним є встановлення, серед іншого, того факту, що діяльність, за здійснення якої таке притягнення і відбувається, відповідає ознакам господарської діяльності, наведеним вище.

При цьому, систематичною вважається діяльність у разі, коли вона здійснюється неодноразово протягом певного періоду часу.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, а тому на підставі п.1 ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 255, 256, 278, 280 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д. Г. Губницький