ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 33/818/400/26 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м.Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К.,

за участю секретаря - Вакули Н.С.,

захисника - Пройдак С.М.,

іншої особи водія ОСОБА_1 ,

представника водія ОСОБА_1 адвоката Харченка К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Пройдак С.М. на постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Салтівського районного суду м.Харкова від 06.11.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 850 гривень 00 копійок.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Постановою встановлено, що Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №483803, 10.08.2025 о 11 год 30 хв м. Харків, вул. Нескорених, буд. 37, водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Suzuki SV 650, н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у населеному пункті, перевищив максимально дозволену швидкість руху т.з., згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за номером КСЕ-19/121-25/23304 від 23.09.2025, швидкість руху мотоцикла Suzuki SV 650, н.з. НОМЕР_1 становила не менше 59 км/год, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом KIA CEED, н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП внаслідок порушення водієм вимог п.12,4, п. 12.9«б» Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі захисник Пройдак С.М. просить скасувати постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 06.11.2025 щодо ОСОБА_2 , а провадження у справі - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.

Свої апеляційні вимоги захисник ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що висновки суду, що викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, а дії ОСОБА_2 не перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, апелянт зазначає, що висновок експерта №КСЕ-19/121-25/23304 від 23.09.2025 є недопустимим доказом, а також судом першої інстанції безпідставно враховано, що ДТП сталася внаслідок перевищення ОСОБА_2 , оскільки адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП настає лише у разі перевищення встановлених обмежень більше ніж на 20 км/год.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Пройдак С.М., який підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі, думку водія ОСОБА_1 та його представника адвоката Харченка К.С., які заперечували щодо задоволення поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника Пройдак С.М. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше (частина 1 статті 251 КУпАП).

Пленум Верховного Суду України у пункті 7 Постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що у випадках, коли передбачені суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясувати характер порушень, які допустив кожний із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.

Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна є підставою адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Правила дорожнього руху України (надалі - ПДР України) відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил (п. 1.3).

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.1.4).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу правопорушення за ст. 124 КУпАП, а його вина підтверджується дослідженим судом доказам, яким надана повна та належна оцінка в оскаржуваній постанові, а саме відомостями: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 483803 від 15.10.2025; копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2025; копії схеми до протоколу огляду місця ДТП від 10.08.2025; копії висновку експерта №КСЕ-19/121-25/23304 від 23.09.2025; копіях протоколів допиту потерпілого ОСОБА_2 від 19.09.2025 та свідка ОСОБА_4 від 12.08.2025.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №483803 від 15.10.2025 вбачається, що за обставин у цій справі водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Suzuki SV 650, рухаючись у населеному пункті, перевищив максимально дозволену швидкість руху т.з., відповідно до висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за номером КСЕ-19/121-25/23304 від 23.09.2025, швидкість руху мотоцикла Suzuki SV 650, н.з. НОМЕР_1 становила не менше 59 км/год, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом KIA CEED, н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2025 встановлено, що автомобіль KIA CEED, н.з. НОМЕР_2 , має механічні пошкодження у вигляді деформації задньої двері з лівого боку та переднього лівого крила, зноси ЛФП лівої передньої двері і ланжерона під передньою лівої двері. Мотоцикл Suzuki SV 650, н.з. НОМЕР_1 , має механічні пошкодження у вигляді деформації передньої вилки, керма, бака, фари, задньої реєстраційного номера (а.с.3-6).

З копії схеми місця ДТП, долученої до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.08.2025, вбачається напрямок руху транспортних засобів KIA CEED, н.з. НОМЕР_2 , та Suzuki SV 650, н.з. НОМЕР_1 , їх місце розташування після ДТП, сліди гальмування і юзу (а.с.8).

Вказана схема місця ДТП підписана всіма учасниками, а саме водіями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , двома понятими та зауважень від жодного учасника ДТП у цій схемі не надходило (а.с.8).

Висновком експерта №КСЕ-19/121-25/23304 від 23.09.2025 встановлено, що у діях водія мотоцикла Suzuki SV 650, (р.н. НОМЕР_1 ) ОСОБА_2 є невідповідності вимогам п.п. 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху, які, з технічної точки хору, перебували у причинному зв`язку з ДТП, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині є безпідставною та суб`єктивною.

Належить врахувати, що підстави вважати вищезазначений висновок експерта необ`єктивним чи упередженим підстави відсутні, як і відсутні обставини для неприйняття його до уваги судом у цій справі як доказу, на що посилається захисник у своїй апеляційній скарзі.

Крім того, належить також зазначити, що чинний КУпАП не містить такого поняття як «недопустимі докази», а тому апеляційна скарга в цій частині також є необґрунтованою та безпідставною.

При цьому, твердження сторони захисту про недопустимість висновку експерта №КСЕ-19/121-25/23304 від 23.09.2025 в якості доказу не узгоджуються з положеннями ст.251 КУпАП, згідно якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що сторона захисту не надала суду як першої інстанції, так й апеляційної, доказів щодо спростування відомостей, які містяться в цих письмових доказах, у тому числі висновку експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за номером КСЕ-19/121-25/23304 від 23.09.2025, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника в цій частині є неспроможною.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про те, що швидкість руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 була менш, ніж на 20 км/год, ніж дозволена ст.122 КУпАП, виключає адміністративну відповідальність за вчинення правопорушення за ст.124 КУпАП, є суб`єктивними та безпідставними.

Зокрема, статтею 124 КпАП України передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Пунктом 12.4 ПДР України визначено, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до п.12.9 б) ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, характеризується наступними елементами: діянням, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, яке може бути виражене як у дії, так і в бездіяльності; наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діяннями та наслідками.

Відповідно до п.2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

При цьому, перевищення обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину є окремим складом адміністративного правопорушення, що передбачений ч.1 ст.122 КУпАП.

Отже, твердження сторони захисту про те, що швидкість мотоцикла Suzuki SV 650 під керуванням ОСОБА_2 складала 59 км/год, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки зазначені дії правопорушника не відповідали вимогам п.п.12.4, 12.9 б) ПДР України, що перебували у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

Належить також зазначити, що суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати винуватість іншої особи, стосовно якої не складено протокол про адміністративне правопорушення.

Водночас, судом першої інстанції правильно враховано, що в контексті даної справи та обставин ДТП, не виключається відповідальність обох водіїв, оскільки їхні дії мають різні наслідки для потерпілих та, відповідно, передбачають різну відповідальність (адміністративну чи кримінальну).

Отже, будь-яких фактичних відомостей для скасування оскаржуваної постанови апелянтом не наведено, а також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду, що об`єктивно свідчить про відсутність будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, передбачених п.1 ст.247 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом Suzuki SV 650 мав об`єктивну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Suzuki SV 650, яким керував ОСОБА_1 , у разі виконання вимог п.п. 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху, чого не зробив внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_2 вимог п.п. 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Пройдак С.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков