Справа № 734/5263/25 Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В.
Провадження № 33/4823/190/26
Категорія - ч. 5 ст. 126 КУпАП.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив суд, 22 листопада 2025 року, о 13 год. 22 хв., на 98 км автодороги М-01, у с. Кіпті, Чернігівського району та області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху. Правопорушення вчинене повторно протягом року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Мотивує тим, що місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про передачу для розгляду справи до іншого суду, чим порушив його право на захист.

Зазначає, що він не був обізнаний про наявність відносно нього постанови від 10 грудня 2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а саме матеріали справи не містять даних про те, що він був повідомлений про раніше накладене на нього стягнення, а також відсутні докази того, що він отримав відповідну постанову. Посилається на те, що місцевий суд не перевірив законність зупинки транспортного засобу.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибув, повідомлений про день і час розгляду. Його явка на виклик була необов`язковою.

Дослідивши матеріали справи, переглянувши відеозапис та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ч. 9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Частина 5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 520489 від 22.11.2025 року, ОСОБА_1 , 22 листопада 2025 року, о 13 год. 22 хв., на 98 км автодороги М-01, у с. Кіпті Чернігівського району та області, керував транспортним засобом Kia Sorento, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1«а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с.4).

Отже, вказаний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Також винуватість ОСОБА_1 підтверджується:

- довідкою начальника ВАП УПП в Чернігівській області від 24.11.2025, згідно якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував ( а.с.3),

- копією постанови серії ЕНА № 3640384 від 10 грудня 2024 року згідно якої до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 126 КУпАП (а.с. 6).

Із переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Під час перевірки було з`ясовано, що останній не має посвідчення водія, протягом року він вже притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП. Більш того, ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції не оформляти на нього матеріали про адміністративне правопорушення, що також свідчить про спробу останнім уникнути відповідальності за скоєне.

Доводи апелянта про відсутність у його діях ознак повторності, є непереконливими, так як згідно з диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП відповідальність настає саме за повторне вчинення протягом року правопорушень, передбачених частинами 2-4 ст. 126 КУпАП.

Крім того, п.3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджених наказом МВС України від 07.11.2017 №1395, визначено, що повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст.130 КУпАП).

Як убачається з матеріалів справи постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3640384 від 10 грудня 2024 року що до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, унаслідок чого він не є особою, звільненою від адміністративної відповідальності або особою, відносно якої закрито провадження у справі, та є особою, яка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Матеріали справи не містять даних про те, що зазначена постанова скасована.

Посилання апелянта на те, що він не був обізнаний про наявність відносно нього постанови від 10 грудня 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП спростовується відеозаписом, відповідно якого останній підтвердив, що на нього вже накладене стягнення у вигляді штрафу за керування транспортним засобом без посвідчення водія.

Доказів про скасування постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП на момент розгляду даної справи ОСОБА_1 не надано.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене повторно після накладення адміністративного стягнення, віднесене до грубих порушень правил безпеки руху, які вчинені навмисно і свідчать про підвищену суспільну шкідливість у зв`язку з чим і передбачена сувора відповідальність в порівнянні з іншими правопорушеннями.

Місцевий суд вірно відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи про його притягнення до адміністративної відповідальності до Заводського районного суду м. Кам"янського Дніпропетровської області, оскільки справа підсудна Козелецькому районному суду Чернігівської області ( за місцем вчинення правопорушення).

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець