Справа № 278/1206/25
Номер провадження 3/278/158/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2026 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Мокрецький В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліції №1 Житомирського районного управління поліції №1 ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Двадцять четвертого лютого 2025 року о 07 годині 45 хвилини у с. Тетерівка, ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запахом алкоголю з порожнини рота, почервонінням обличчя, тремтінням пальців рук, та, у порушення п. 2.5 ПДР, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Порушник у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що він не вчиняв згаданого правопорушення та не відмовлявся від проходження освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а пройшов його у військовій частині.

За правилами ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не обов`язкова.

З огляду на те, що порушник належним чином повідомлений про дату судового засідання за допомогою смс-повідомлення, наявністю його письмових пояснень по суті справи та досить тривалим часом її розгляду з причин постійного відкладення за клопотаннями як останнього так і його захисника, суд розглядає справу без участі останнього.

Адвокат Божок Л.В. також не з`явилась до суду, звернулась із письмовим клопотанням про відкладення засідання 11.02.2026 через зайнятість по справі, яка розглядається Житомирським апеляційним судом.

Суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 277 КУпАП встановлений строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 цього Кодексу у п`ятнадцять днів з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів.

Статтею 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Першого квітня 2025 року ОСОБА_1 звернуся із заявою про відкладення розгляду справи та надання часу для залучення адвоката. Дев`ятого червня 2025 року, 10 липня 2025 року, 03 вересня 2025 року 02 жовтня 2025 року, 29 жовтня 2025 року, 02 грудня 2025 року 24 грудня 2025 року, а також 21 січня 2026 року, порушник та його адвокатка, будучи повідомлені про дату слухання справи за допомогою sms-повідомлення, до суду не прибули та адвокатка просила відкласти справу через зайнять у інших судових засіданнях та витребуванням доказів.

Враховуючи вказану тривалість розгляду справи, суд вважає, що заява адвокатки Божок Л.В. від 10.02.2026 про відкладення розгляду справи подана для затягування розгляду справи, а саме з метою закінчення строків притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відтак, суд з метою не порушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, розглядає справу без участі порушника та його адвоката за наявними у ній доказами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 268 КУпАП.

Адвокат Божок Л.В. у письмовому клопотанні просить закрити провадження у справі. Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_1 перебуває на службі у ЗСУ та у день, коли його було зупинено працівниками поліції, поспішав доставити відповідні засоби захисту на збірно-пересильний пункт для заліково-тактичного навчання. Наполягає на тому, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження освідування на визначення стану алкогольного сп`яніння, а не пройшов його, бо мав на те поважні причини, пов`язані із виконанням службового завдання.

Також адвокатка просила призначити відеотехнічну експертизу долученого до справи відеозапису на визначення його безперервності та автентичності.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях.

Згідно зі ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З наведеного вбачається, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не може замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, вона призначається у разі встановлення судом недостатності доказів, наявних у матеріалах справи для можливості прийняття рішення за результатами розгляду.

На думку суду, з урахуванням зібраних у справі доказів, для з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення в цьому провадженні спеціальні знання не потребуються, бо зібрані матеріали справи дають суду можливість зробити відповідний висновок про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, пункт 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водночас факт відмови ОСОБА_1 від проходження освідування доводиться відеозаписом з портативного відеореєстратора, з якого вбачається, що на пропозицію працівників поліції пройти освідування на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest» та у медичному закладі порушник відмовився, мотивуючи це тим, що запізнюється на шикування, водночас не заперечував, що вживав алкоголь, таким чином останній порушив п. 2.5 ПДР.

Суд вважає, що доводи адвоката ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про те, що останній не відмовлявся від проходження освідування, а також, що порушник за вказаних у протоколі обставин рухався на службовому автомобілі та виконував службове завдання спростовуються згаданим відеозаписом.

Разом з тим, суд не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 за вказаних у протоколі обставин, не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки цього ж дня о 08 годині 45 хвилин він пройшов освідування у військовій частині, згідно з яким був тверезий, бо йому ставиться у провину відмова від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння, а не керування автомобілем у стані такого сп`яніння.

Крім то, суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 266 КУпАП визначений порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Частинами 2, 3 згаданої статті передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, перелік яких затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння в інших закладах забороняється.

А тому, той факт, що порушник згідно з медичним висновком, який він пройшов у військовій частині, був тверезий, не має юридичного значення, оскільки такий огляд проведений поза процедурою, визначеною ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Окрім того, факт керування порушником автомобілем «Volkswagen Passat» за вказаних у протоколі обставин доводиться згаданим відеозаписом, що не заперечується винним, який пояснив, що поспішає, бо запізнюється на шикування у військовій частині.

Також правомірність зупинки автомобіля під керуванням порушника працівниками поліції доводиться згаданим відеозаписом, який є безперервним та логічним за своїм змістом, складається з двох відеофайлів, які за своїм містом є логічними та складається із файлу зупинки автомобіля та процедури освідування. Будь-яких ознак монтажу, порушення безперервності запису, стирання та обрізання запис не містить.

З огляду на викладене, ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та призначає адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Строк пред`явлення до примусового виконання в межах трьох місяців.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом 10 днів з моменту винесення.

Копію даної постанови протягом трьох днів направити особі, щодо якої її винесено.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, визначений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом.

Суддя: