Справа 362/128/26
Провадження 3/362/265/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Рубан Тетяна Петрівна, розглянувши матеріали, які надійшли відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з повною середньою освітою, неодруженої, тимчасово непрацюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за частиною першою статті 122-2, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2025 року близько 00 год. 50 хв. в місті Васильків Обухівського району Київської області по вулиці 1-го Травня, 12/1 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi 100, номерний знак НОМЕР_1 , та в порушення Правил дорожнього руху не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору та спеціального звукового сигналу, у зв`язку з чим стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 552681 від 28.12.2025, її дії кваліфіковано за частиною першою статті 122-2 КУпАП.

Крім того, 28 грудня 2026 року близько 00 год. 50 хв. в місті Васильків Обухівського району Київської області по вулиці 1-го Травня, 12/1 водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Audi 100, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку водій ОСОБА_1 відмовилася, чим порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 552671 від 28.12.2025, її дії кваліфіковано за частиною першою статті 130 КУпАП.

У судове засіданні ОСОБА_1 з`явилася, свою провину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала та заперечила факт керування нею транспортним засобом.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Беніцька В.І. підтримала доводи своєї підзахисної, подала письмове клопотання, яким просила закрити провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень. Своє клопотання мотивувала тим, що в матеріалах справи відсутні докази, які б зафіксували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, при цьому час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення як час керування транспортним засобом 00 год. 50 хв. не співпадає з відеозаписом, який починається о 00 год. 55 хв. Працівники поліції перевищили надані їм повноваження, застосувавши до ОСОБА_1 фізичну силу та витягнувши її з машини з пасажирського сидіння. Крім того, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керувала з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в той час як частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Більш того ці ознаки не були виявлені поліцейським, належних доказів цьому не додано до протоколу, свідки не залучались. Поліцейський не роз`яснив докладно порядок проходження огляду на стан сп`яніння та відповідальність за відмову від проходження такого огляду.

Дослідивши матеріали справ та додані до них докази, заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП, суть та обставин якого викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.12.2025 ЕПР1 № 552681, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 2.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху), на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. Відповідно до підпункту "б" пункту 8.9 Правил дорожнього руху вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення, додано відеозапис з відеореєстратора та нагрудних камер поліцейських, який було переглянуто в судовому засіданні та на якому зафіксовано факти:

руху по автомобільній дорозі транспортного засобу Audi 100, номерний знак НОМЕР_1 , слідування поліцейською машиною за вказаним автомобілем, подачі поліцейською машиною сигналу про зупинку за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, невиконання водієм транспортного засобу вимог про зупинку (відеофайл "IGM_7885");

з`їзду автомобіля Audi 100, номерний знак НОМЕР_1 , ліворуч на узбіччя, його зупинка, наближення поліцейських до вказаного автомобіля, при цьому до підходу поліцейських з автомобіля ніхто не виходив (відеофайл "IGM_7886");

відсутності в автомобілі будь-яких осіб, крім ОСОБА_1 (відеофайл "export-u29zv", 01:02:20 хв.);

пояснення поліцейським водію ОСОБА_1 способу встановлення, що саме вона керувала транспортним засобом (з моменту зупинки автомобіля з нього ніхто не виходив та в автомобілі знаходилась лише ОСОБА_1 ), на запитання поліцейського "хто водій?" ОСОБА_1 не надала відповіді (відеофайл "export-u29zv", 01:04:25 хв.).

Отже, оскільки водій ОСОБА_1 під час переслідування працівниками поліції на службовому автомобілі транспортного засобу Audi 100, номерний знак НОМЕР_1 , яким вона керувала, не виконала вимогу про зупинку, подану проблисковими маячками червоного та синього кольору та звуковим сигналом, суд вбачає в її діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122-2 КУпАП.

Щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суть та обставин якого викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.12.2025 серії ЕПР1 № 552671, суд зазначає таке.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпAП передбачено відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зі змісту наведеної диспозиції вбачається, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад зазначеного правопорушення.

Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння).

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється статтею 266 КУпАП.

Процедура огляду встановлюється такими підзаконними нормативними актами, які прийняті на виконання статті 266 КУпАП і деталізують норми цієї статті: Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі - Порядок №1103); Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція № 1452/735).

Ці нормативно-правові акти передбачають два види огляду: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу і лікарем закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому встановлення конкретних ознак стану сп`яніння особи належить до виключної компетенції поліцейського, який з огляду на виявлені ним ознаки, зокрема під час спілкування з водієм, робить припущення про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, повідомляє про таке припущення (ознаки) водію та пропонує пройти огляд на стан сп`яніння. Саме обов`язок водія пройти такий огляд в установленому порядку служить запобіжником від необґрунтованих звинувачень добросовісних водіїв, які мають змогу за результатами огляду на стан сп`яніння спростувати висловлені претензії до їх стану.

Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Судом було досліджено відеозаписи події, що відображені на електронному диску, долученому до матеріалів справи, зокрема:

відеофайли "IGM_7885", "IGM_7886", на яких зафіксовано рух транспортного засобу Audi 100, номерний знак НОМЕР_1 , його переслідування поліцейськими на службовому автомобілі та зупинка, наближення поліцейських до зупиненого транспортного засобу, з якого до моменту підходу поліцейських ніхто не виходив;

відеофайл "export-u29zv" з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано наступні факти: перебування в автомобілі лише жінки, яка зазначила, що вона не водій, проте на питання поліцейського "хто водій?" нічого не повідомила про особу, яка керувала транспортним засобом (00:58); прохання поліцейського пред`явити документи та вийти з автомобіля; повідомлення про причини зупинки та розблокування автомобіля (01:02); особа заперечує, що керувала транспортним засобом, в подальшому пред`являє посвідчення водія (01:06); встановлення особи водія ОСОБА_1 , яка на питання поліцейського, чи вживала алкогольні напої, повідомила, що пила слабоалкогольні напої (типу Шейку), але автомобілем не керувала (01:07); повідомлення поліцейським про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у водія ОСОБА_1 та пропозиція пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager, на що водій ОСОБА_1 відмовляється, заперечуючи факт керування нею автомобілем (01:07:35); пояснення поліцейським ОСОБА_1 способу встановлення факту керування саме нею транспортним засобом на відеозаписі зафіксовано, що в зупиненому транспортному засобі, крім ОСОБА_1 , нікого не було (01:08:35); уточнення поліцейським, чи дійсно ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на місці зупинки, а також пропозиція пройти огляд в медичному закладі, на що отримує категоричну відмову водія ОСОБА_1 , у відповідь на запитання поліцейського "чому відмовляєтесь?" ОСОБА_1 в свою чергу запитує, "чи є відеоспостереження, що вона була за кермом" (01:14:20); демонстрація поліцейським ОСОБА_1 відео щодо руху транспортного засобу під її керуванням по проїзній частині (01:15:45), близько до інших припаркованих автомобілів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 перепитує "зачепила щось?" (01:16), на що поліцейський відповідає, що не зачепила, але проїхала дуже близько. Вказане питання ОСОБА_1 "зачепила щось?" суд оцінює як визнання нею факту свого керування транспортним засобом.

В подальшому поліцейський останній раз пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 відмовляється (01:16:40), після чого поліцейський повідомляє їй, що відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП у зв`язку з керуванням нею з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовою пройти огляд на стан сп`яніння (01:16:50).

Враховуючи застосування поліцейським згідно з вимогами статті 266 КУпАП технічних засобів відеозапису, який можливий для відтворення, доданий до протоколу у встановленому законом порядку, а тому суд визнає його належним і допустимим доказом у цій справі. Залучення свідків стаття 266 КУпАП передбачає лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису, тож зауваження захисника про відсутність свідків у даному випадку суд вважає недоречним.

Так, відображені на відеозаписі події повністю узгоджуються з іншими письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом, а саме:

- фактичними відомостями, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 552671 від 28.12.2025, в якому зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені поліцейським, та факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку, результатів такого огляду немає, то відповідно поліцейський і не міг констатувати в протоколі про її перебування в стані алкогольного сп`яніння, на чому наголошувала захисник. Натомість, протокол складено за частиною першою статті 130 КУпАП за відмову водія ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, що є самостійним складом вказаного правопорушення;

- даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода), а також те, що огляд не проводився через відмову водія;

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 28.12.2025, з якого вбачається, що водій ОСОБА_1 направлялася для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння до КНП "Васильківська БЛІЛ" у зв`язку з виявленими у неї ознаками алкогольного сп`яніння, але огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 ;

- розпискою-зобов`язанням ОСОБА_2 доставити автомобіль Audi 100, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою проживання ОСОБА_1 та не допускати її до керування даним транспортним засобом.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що поліцейським було дотримано норми Інструкції № 1452/735, у нього були наявні підстави вважати, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу керує ним з ознаками алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останній було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі), однак остання відмовилася від такого огляду.

При цьому пункт 2.5 Правил дорожнього руху встановлює обов`язок, а не право водія пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків з цього (брак часу, небажання водія тощо) Правила дорожнього руху не містять.

Суд ще раз наголошує, що виявлення/встановлення ознак алкогольного сп`яніння у водія є суб`єктивним припущенням поліцейського, яке спростовується результатами огляду водія на стан сп`яніння, проведеного або на місці зупинки транспортного засобу, або у закладі охорони здоров`я. Однак ОСОБА_1 відмовилась від такого огляду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини санкція, передбачена частиною першою статті 130 КУпАП, за характером і наслідками фактично є кримінальною, а тому під час доведення винуватості у цій категорії справ належить застосовувати стандарт доведення "поза розумним сумнівом", який означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Ураховуючи викладене, суд дійшов переконання, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не дивлячись на її заперечення, доведено "поза розумним сумнівом", оскільки під час зупинки поліцейськими автомобіля Audi 100 з номерним знаком НОМЕР_1 всередині автомобіля знаходилась лише ОСОБА_1 , остання не вказала поліцейським іншої особи, яка керувала транспортним засобом, під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 від свого імені як водій висловлювала заперечення щодо безпечного способу керування транспортним засобом, що підтверджено відеозаписом з відеореєстратора та нагрудних камер поліцейських. Тож заперечення ОСОБА_1 факту керування транспортним засобом суд розцінює як спосіб обраного захисту для уникнення відповідальності.

Щодо неспівпадіння часу керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначеним в протоколі (00 год. 50 хв.), з часом початку відеозапису на відеореєстраторі поліцейської машини (00 год. 55 хв.), на що звернула увагу сторона захисту, суд зауважує, що вказане не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом протягом певного проміжку часу, а саме 28 грудня 2025 року близько 00 год. 50 хв., зважаючи на те, що керування автомобілем це не одномоментний, а розтягнутий у часі процес, а також не спростовує відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння слід розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на її внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд у силу існування певних мотивів, відомих цій особі, і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формах.

В даній справі ОСОБА_1 продемонструвала поліцейським своє категоричне небажання проходити огляд на стан сп`яніння в силу свого переконання про відсутність у поліцейських доказів щодо факту керування нею транспортним засобом. При цьому відеозаписом підтверджується, що поліцейський неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння (як на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager, так і в медичному закладі), однак остання категорично, без будь-якого тиску чи примусу висловила відмову.

При цьому у разі відмови чи ухилення водія від проходження огляду на стан сп`яніння з тих чи інших мотивів, правоохоронці позбавлені процесуальної можливості застосовувати стосовно водія заходи примусу, спрямовані на проведення такого огляду чи доставлення особи до закладу охорони здоров`я.

Стосовно зауважень захисника про перевищення працівниками поліції наданих їм повноважень шляхом застосування до ОСОБА_1 фізичної сили, витягнувши її з машини, суд зазначає, що у разі, якщо особа не згодна або вважає незаконними дії працівників поліції, вона не позбавлена права оскаржити у визначеному законом порядку дії працівників поліції і вимагати притягнення їх до відповідальності. Однак це питання не входить до кола обставин, що підлягають вирішенню при розгляді справ про адміністративні правопорушення, провадження в яких здійснюється за статтею 130 КУпАП. Принагідно суд зауважує, що жодних доказів оскарження законності дій працівників поліції суду не надано.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази відповідно до статті 252 КУпАП, прихожу до висновку про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, так як вона керувала транспортним засобом та відмовилась на вимогу поліцейського пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122-2, частиною першою статті 130 КУпАП України, так як вона, як водій, керуючи транспортним засобом не виконала вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу та відмовилася від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Оскільки стосовно ОСОБА_1 до суду надійшло дві окремі справи про адміністративні правопорушення, які розглядаються одним складом суду одночасно, суд вважає за необхідне об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення № 362/128/26 (провадження №3/362/265/26) та № 362/131/26 (провадження № 3/362/266/26), присвоївши їм спільний № 362/128/26 (провадження №3/362/265/26), і накладати стягнення з дотриманням вимог частини другої статті 36 КУпАП.

Більш серйозним правопорушенням з числа вчинених є адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП, а тому стягнення згідно з вимогами статті 36 КУпАП накладається в межах санкції вказаної статті.

Із врахуванням встановлених обставин та наявних даних про особу винного, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За статтею 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. При цьому ставка судового збору відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 23, 27, 30, 33, 36, 38, 40-1, 122-2, 130, 221, 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, Законом України "Про судовий збір", суддя

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи за № 362/128/26 (провадження №3/362/265/26) та № 362/131/26 (провадження № 3/362/266/26) стосовно ОСОБА_1 за фактом вчинення адміністративних правопорушень, передбачених відповідно частиною першою статті 130, частиною першою статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присвоїти об`єднаній справі № 362/128/26.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122-2, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та відповідно до частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Штраф, накладений за вчинення адміністративних правопорушень, сплачується за наступними реквізитами: Отримувач: Київська обл./м. Київ/21081300. Рахунок №UA0010001. Банк: Казначейство України (ЕАП) . Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору, які перерахувати за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення вказаного строку надсилається правопорушником до органу (посадової особи), який виніс постанову про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання правопорушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. При здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Т.П. Рубан