КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
м. Київ, вул. Солом`янська , 2-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кияшко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2025,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 11.04.2025 о 21 год. 42 хв. по вул. О. Мудрака, 33 в м. Києві керував транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Наголошує, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що він керував транспортним засобом та відсторонення останнього від керування транспортним засобом. Зазначає, що суд безпідставно послався як на належний доказ керування водієм транспортним засобом на постанову серії ЕНА № 4479683 від 11.04.2025, яка не набрала законної сили та правомірність якої оскаржується в судовому порядку. Звертає увагу, що працівниками поліції була порушена процедура огляду на стан сп`яніння, оскільки при складанні протоколу йому не було вручено направлення на огляд та не вчинено дій для доставки його до медичного закладу. Вказує на порушення працівниками поліції «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», внаслідок чого долучені до справи відеозаписи не можуть бути належними та допустимими доказами.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, ґрунтується на даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на огляд, постанові про накладення адміністративного стягнення ЕНА № 4479683, відеозаписі.

Зокрема, як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 297728 від 11.04.2025, ОСОБА_1 11.04.2025 о 21 год. 42 хв. по вул. О. Мудрака, 33 в м. Києві керував транспортним засобом «Toyota» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

Зміст запису нагрудних відеокамер працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, доводить факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у медичному закладі. При цьому працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та наслідки у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, на що останній заперечень або зауважень не мав, факт керування автомобілем не заперечував.

З наявного у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння також вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду.

Наведені докази у своїй сукупності спростовують доводи апеляційної скарги, вказують на порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а отже і на факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що останній не заперечував факту керування автомобілем, а також постановою про накладення адміністративного стягнення ЕНА № 4479683, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, здійснив рух з неосвітленим державним номерним знаком в темну пору доби.

При цьому, зафіксована на відеозаписі нагрудних відеокамер працівників поліції обстановка складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме - перебування автомобіля на проїжджій частині, у місці, не призначеному для стоянки транспортного засобу, відсутність будь-яких заперечень водія щодо факту керування автомобілем, спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Клопотання ОСОБА_1 про скасування оскаржуваної постанови та прийняття нового рішення про повернення протоколу про адміністративне правопорушення до УПП в м. Києві ДПП для дооформлення, не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги не відповідають положенням ст.ст. 284, 294 КУпАП щодо видів постанов, які можуть бути прийняті апеляційним судом за результатами апеляційного розгляду.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №297728 від 11.04.2025 відповідає положенням ст. 256 КУпАП.

Будь-яких доказів, що спростовують дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, та доводять доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не надав.

В ході апеляційного розгляду не встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б перешкодили або могли б перешкодити судді місцевого суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Клопотання про виклик свідка ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду задоволенню не підлягає з огляду на достатність зібраних доказів у справі, які відповідають вимогам належності та допустимості, а також наявність обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості даної особи.

Будь-яких клопотань щодо витребування та дослідження додаткових доказів від учасників провадження не надходило.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими.

За таких обставин постанова судді місцевого суду є законною і обґрунтованою, а апеляційна скарга не містить будь-яких доводів, які б могли служити достатніми підставами для її скасування та закриття провадження у справі.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.06.2025, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, - без змін.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Кияшко