Справа № 127/1461/26
Провадження № 3/127/399/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №747065 встановлено, що ОСОБА_1 о 15 год. 05 хв. 30.12.2025 в АДРЕСА_1 вчинив насильство психологічного характеру відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , а саме чинив психологічний тиск, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №747064 встановлено, що ОСОБА_1 о 15 год. 05 хв. 30.12.2025 в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_3 , а саме ображав нецензурною лайкою, штовхав, вдарив в обличчя, чим завдав шкоду психологічному та фізичному здоров`ю. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що жодного насильства стосовно сина та колишньої дружини не вчиняв. Пояснив, що син проживає разом із ним. 30.12.2025 вони перебували вдома, коли прийшла колишня дружина разом зі своєю сестрою - ОСОБА_4 провідати сина, то намагалась викрасти обручку, забирала їх спільні фотокартки. У зв`язку із тим, що вона таємно взяла обручку, почалась сварка. ОСОБА_1 вимагав, щоб ОСОБА_3 повернула обручку та надала йому можливість оглянути її сумку. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 намагались покинути квартиру, тому він викликав поліцію і до приїзду поліції не давав їм покинути квартиру, через що конфлікт між ними продовжився. ОСОБА_4 також викликала поліцію. Пояснив, що не чинив фізичного насильства стосовно своєї колишньої дружини, тілесних ушкоджень їй не заподіював, а також не чинив насильства у формі словесних образ, хоч і спілкування відбувалось на підвищених тонах. Одночасно, звернув увагу суду, що він не підписував заяву про визнання вини щодо вчинення ним домашнього насильства. Вказав, що колишня дружина вміє відтворювати його підпис. Просив не притягувати його до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 повідомив, що є сином ОСОБА_1 . Зазначив, що 30.12.2025 він перебував за місцем проживання свого батька, з яким на той час проживав спільно. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я та підвищеною температурою до нього прийшла матір з метою його провідати. Разом із матір`ю також була присутня його рідна тітка - ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_2 , під час перебування матері в помешканні вона забрала сімейні фотографії. Також між присутніми виникла словесна сварка з приводу зниклої батькової обручки. Зазначив, що йому невідомо, чи брала матір вказану обручку, але вказав, що її знайшли на дивані. Пояснив, що під час конфлікту всі учасники спілкувалися на підвищених тонах, однак його батько не висловлювався на адресу матері нецензурною лайкою та не вчиняв щодо неї жодних дій фізичного насильства. ОСОБА_2 зазначив, що, на його думку, матір навмисно викликає працівників поліції з метою притягнення до кримінальної відповідальності батька, оскільки у разі його притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності він може бути звільнений з роботи як викладач, втратить підстави для відстрочки та буде мобілізований територіальним центром комплектування для проходження військової служби. Зазначив, що особисто чув відповідну розмову матері з тіткою ОСОБА_4 . Також повідомив, що матір негативно ставиться до того, що він не проживає разом з нею, а обрав місце проживання з батьком, що, зі слів потерпілого, є підставою для частих конфліктів між ними. Окремо наголосив, що ані 30.12.2025, ані раніше його батько ОСОБА_2 не вчиняв щодо нього жодних дій насильницького характеру. Також зазначив, що хоча 30.12.2025 в помешканні батька мала місце сімейна сварка за участю всіх присутніх, його батько не завдавав матері тілесних ушкоджень та не вчиняв щодо неї жодного фізичного насильства.

У судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_3 , яка пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 протягом тривалого часу не давав їй спокійного життя. Зі слів потерпілої, ще до розірвання шлюбних відносин він систематично застосовував до неї фізичне насильство, погрожував, проявляв безпідставну ревнощі та постійно її критикував, у зв`язку з чим вона його боялася. Зазначила, що в одному з випадків він зламав їй палець на руці. Щодо вчинення фізичного насильства її чоловіком вона ніколи не зверталась до правоохоронних органів, так як це могло зіпсувати її репутацію, як педагога. Також повідомила, що колишній чоловік налаштовує їхнього спільного сина проти неї з метою, щоб той не проживав разом з нею. Водночас зазначила, що з часом змирилася з бажанням сина проживати з батьком. Щодо подій 30.12.2025 потерпіла пояснила, що дізналася про високу температуру у сина, у зв`язку з чим негайно прибула за місцем проживання колишнього чоловіка, аби впевнитися, що з дитиною все гаразд. Також пояснила, що прийшла до оселі колишнього чоловіка разом із своєю сестрою, ОСОБА_4 , оскільки боялася залишатися з ОСОБА_1 наодинці та остерігалася повторного застосування до неї насильства. За її словами, вона побачила, що жарознижувальні лікарські засоби були надані у неналежному дозуванні, через що температура у дитини не знижувалася. Потерпіла підтвердила, що забрала сімейні фотографії, пояснивши це тим, що колишній чоловік раніше використовував їх та розміщував у соціальних мережах без її згоди, і вона побоювалася повторення таких дій. Повідомила, що після цього ОСОБА_1 почав кричати на неї, хоча, зі слів потерпілої, зазначені фотографії належали їй. Також пояснила, що мати колишнього чоловіка почала звинувачувати її у викраденні кільця, яке вона не брала. Зазначила, що після прибуття працівників поліції обручка було виявлено та знаходилося на пальці у ОСОБА_1 . Потерпіла повідомила, що під час конфлікту колишній чоловік ображав її, кричав, висловлював погрози вбивством та завдав їй удару долонею по голові, після чого у неї пішла кров з носа, яку тривалий час не вдавалося зупинити. Вказала, що вона сиділа на дивані та плакала, а син бачив, що у неї йде кров з носа. Після вказаного інциденту, зі слів потерпілої, її сестра викликала працівників поліції.

Представник потерпілої ОСОБА_3 - адвокат Вдовцова А.Д. у судовому засіданні просила врахувати обставини, викладені у письмових поясненнях. Просила притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_1 , який повідомив, що за фахом є лікарем, на даний час перебуває на пенсії. Свідок пояснив, що конфлікти між його сином та ОСОБА_3 почалися після того, як, зі слів свідка, вона вчинила подружню зраду щодо ОСОБА_1 . Свідок зазначив, що раніше не було між ними фактів застосування фізичного насильства, а між подружжям виникали лише словесні сварки, характерні для сімейних відносин. Щодо подій 30.12.2025 свідок повідомив, що того дня мала місце побутова сварка, під час якої всі учасники розмовляли на підвищених тонах. Свідок зазначив, що, на його переконання, ОСОБА_3 взяла обручку, у зв`язку з чим його син викликав працівників поліції. Пояснив, що потерпіла взяла сумку та намагалась піти до туалету, однак її туди не пускали, оскільки вважали, що вона намагається сховати викрадену каблучку. Також свідок зазначив, що ОСОБА_1 не застосовував до ОСОБА_3 фізичного насильства, а кровотеча з носа, на його думку, виникла внаслідок різкого підвищення у неї артеріального тиску.

Надані у судовому засідання пояснення свідка ОСОБА_6 - матері ОСОБА_1 , співпадають із поясненнями ОСОБА_5 .

У судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_4 , яка пояснила, що 30.12.2025 року вона разом зі своєю сестрою - ОСОБА_3 , приїхали до квартири свого племінника ОСОБА_2 . Зі слів свідка, у квартирі перебував сам племінник, у якого була підвищена температура, а також батьки колишнього чоловіка її сестри- ОСОБА_1 . До приїзду ОСОБА_1 жодних конфліктів у квартирі не виникало. Після прибуття ОСОБА_1 між ним та ОСОБА_3 розпочалася сварка, під час якої він звинувачував останню у тому, що вона нібито викрала його обручку. Свідок зазначила, що бачила, як ОСОБА_1 потягнув ОСОБА_3 до спальні, штовхнув її на ліжко та завдав їй удару кулаком по обличчю. Надалі, за поясненнями свідка, вона разом із сестрою намагалися покинути квартиру, однак батько ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , перешкоджав їм у цьому. У зв`язку з цим ОСОБА_4 відштовхнула його з метою припинення перешкоджання виходу з квартири. Також свідок повідомила, що особисто викликала працівників поліції з приводу застосування фізичного насильства до її сестри. Одночасно ОСОБА_1 також викликав працівників поліції з приводу викрадення обручки. Після прибуття працівників поліції було встановлено, що вказана обручка знаходилася на руці у ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку особи, що притягується до адміністративної відповідальності, думку потерпілих, свідків та оцінивши докази у їх сукупності, суддя дійшов такого висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Положеннями статті 280 КпАП України передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 173 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа)встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як зазначено в ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу, повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Адміністративним правопорушенням (проступком), як визначено ст. 9 КпАП України, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.,

Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КпАП України і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі «Карелін проти Російської Федерації», а тому доходжу до висновку, що протокол не може бути самостійним та достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення.

До вказаних вище протоколів про адміністративне правопорушення на підтвердження викладених у них обставин долучено рапорти, протоколи прийняття заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію від потерпілих, а також письмові пояснення.

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 30.12.2025, старший лейтинант поліції Олександр Бурлака, прийняв усну заяву від ОСОБА_3 , яка заявила, що 30.12.2025 її колишній чоловік ОСОБА_1 вдарив її в область обличчя рукою, ображав нецензурною лайкою, штовхав, бив ногами в область тулуба, кидав речі (велосипед), принижував честь та гідність в присутності неповнолітнього сина, ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Ксерокопія цього протоколу додана як доказ до матеріалів про притягнення ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 .

Пояснення у особи, щодо якої потерпілою подано заяву про вчинення правопорушення- ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. Також відсутні пояснення ОСОБА_2 .

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

На законодавчому рівні встановлено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування, що передбачено ст. 173-2 КпАП України.

Положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, утому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати(батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки(мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Частиною 1 статті 173-2 КпАП України встановлена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Об`єктивну сторону цього правопорушення складають певні дії (бездіяльність), реальне настання шкідливих наслідків та причинний зв`язок між ними.

Норма цієї статті є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.

При цьому важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство». Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняться від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

В той час, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Суд звертає увагу, що вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, повинно бути підтверджено поясненнями свідків, потерпілих або іншими доказами, визначеними у ст. 269, 272 КУпАП, що є необхідним елементом складу даного правопорушення.

Суд критично оцінює пояснення потерпілої ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_4 , оскільки вони не узгоджуються як з поясненнями інших учасників конфлікту, так і з дослідженими судом доказами.

Зокрема, потерпіла та свідок стверджують, що удар був заподіяний саме в ділянку носа, однак такі твердження суперечать висновку медичної документації, наданої самою потерпілою.

Так, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , діагнозом вказано "поверхнева травма волосистої частини голови, забій". Інших тілесних ушкоджень у висновку не вказано.

Крім цього, суд дослідив аудіозапис, наданий потерпілою ОСОБА_3 , який, згідно з її письмовими поясненнями та поясненнями наданими у засіданні, був здійснений 30.12.2025 року на мобільний телефон її сестри - ОСОБА_4 . Потерпіла вказувала, що даний аудіозапис підтверджує застосування до неї психологічного та фізичного насильства.

Однак під час прослуховування вказаного аудіозапису суд установив, що між сторонами фактично мав місце побутовий конфлікт, який проявлявся у формі звичайної словесної сварки, пов`язаної, на думку ОСОБА_1 , з подружньою зрадою ОСОБА_3 .

Водночас будь-яких словесних образ, у розумінні психологічного насильства, а також ознак застосування фізичного насильства, з аналізу зазначеного аудіозапису судом не було встановлено.

Тлумачення змісту статті 173-2 КпАП України вказує, що до адміністративної відповідальності можна притягнути лише за умисно вчинене правопорушення.

Умисним є правопорушення, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Проте обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП є вчинення не будь-яких діянь зазначених, а лише тих, внаслідок яких чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Завдання шкоди психологічному здоров`ю потерпілого звернення за психологічною допомогою, наявність скарг психосоматичного характеру, страхи, необумовлена тривожність, відчуття безпорадності, залякування, погрози виконання певних дій потерпілою під тиском кривдника, надмірне збудження, безсоння тощо.

Отже, необхідні докази, що містять наочні ознаки існування факту завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Наявність сварок і непорозумінь між вищевказаними особами свідчить про існування між ними неузгодженості життєвих позицій в певних аспектах ставлення до життя, зокрема, щодо місця проживання сина, припущень щодо зради у шлюбі.

Колишнє подружжя повідомили суду, що їх відносини значно погіршилися після розірвання шлюбу, між ними постійно виникають конфлікти.

Наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення фізичної та психологічної шкоди психічному і фізичному здоров`ю, хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить положенням ст. 62 Конституції України.

Вважаю, що сам факт звернення ОСОБА_3 до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства.

Фабула адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КпАП України, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до КУпАП та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами № 3733-IX від 22 травня 2024 року.

При цьому встановлення та зазначення повних відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, є прямим обов`язком органу, який склав протокол відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП України.

Згідно з ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи обставини справи, а також враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обставини події, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КпАП України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а тому суд дійшов висновку про необхідність закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 1, 7, 9, 173-2, 245, 247, 251, 252, 254, 280 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 1 та 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. В. Горбатюк