Провадження №3/367/134/2026
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2026 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., за участі в якості секретаря судового засідання Педенко О.С., захисника особи, стосовно якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, адвоката Западнюк Н.І. (у режимі відеоконференцзв`язку), розглянувши матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 1 (м. Буча) Бучанського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною п`ятою статті 126 КУпАП,

установив:

до Ірпінського міського суду Київської області надійшла справа з протоколом (серія ЕПР1 №510340) про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали передано судді Білогруд О.О.

Дослідивши матеріли справи про адміністративне правопорушення та пояснення адвоката Западнюк Н.І. суддею установлено таке.

11.11.2025 о 21:38 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом KIA CERATO, номерний знак НОМЕР_2 , не мав посвідчення водія відповідної категорії та був притягнутий до адміністративної відповідальності протягом року за частиною другою статті 126 КУпАП, чим порушив вимоги пункту 2.1."а" Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), а саме: «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії». Відповідальність за вказане правопорушення передбачено частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Судове засідання 22.12.2025 не відбулося у зв`язку з надходженням клопотанням про відкладення, 09.01.2026 у зв`язку з зайнятістю судді у провадженні № 1-кс/367/10/2026.

08.01.2026 від адвоката Западнюк Н.І. надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП. В обґрунтування захисником зазначено, що у матеріалах справи відсутнє підтвердження набрання законної сили постанови від 05.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Також відсутнє підтвердження оплати, а саме квитанції, яка підтверджує сплату штрафу. У протоколі не указані свідки вчиненого правопорушення, відсутні їхні пояснення, до протоколу не додано інших документів та доказів, які доводять провину правопорушника, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статті 256 КУпАП. До протоколу не додано пояснень правопорушника, відсутні відомості щодо відмови від надання пояснень особою, стосовно якої складено протокол, зазначає, що у протоколі від 11.11.2025 відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Згідно з висновком Верховного Суду (справа № 428/2769/17) у разі відсутності у відповідній постанові посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис (тобто відео є, але в протоколі чи постанові про нього забули зазначити), доданий працівниками поліції до матеріалів справи відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом. Також у клопотанні зазначено, що позбавлення права керування особи, яка не має водійських прав, порушує основоположний принцип, що право керування виникає лише з отриманням відповідного дозволу. Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права, або взагалі його не мала.

У судовому засіданні 05.02.2026 адвокат Западнюк Н.І. підтримала клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП. Також на питання суду повідомилоа, що відомості про обставини, які відбувались 05.08.2025, а також про винесення постанови від 05.08.2025 стосовно ОСОБА_1 , наявність котрої обумовила кваліфікацію за частиною п`ятою статті 126 КУпАП, їй не відомі, зазначила, що її позиція щодо закриття провадження побудована саме на тих матеріалах, які містяться у справі №367/14352/25, про інше у свого підзахисного вона не уточнювала. ОСОБА_2 право на керування транспортним засобом не отримував, на разі ним складено теоретичну частину відповідного іспиту.

У судові засідання, призначені судом, ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце їх проведення. Захисник ОСОБА_1 адвокат Западнюк Н.І. повідомила, що він не братиме участі у судовому засіданні, а його інтереси буде представляти вона на підставі ордеру та договору.

Відповідно до статті 268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за статтею 126 КУпАП, не є обов`язковою, тому приходжу до висновку, що можливість розгляду справи за наявними матеріалами та уза участі захисника особи, яку притягають до адміністративної відповідальності, адвоката Западнюк Н.І.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно з частиною другою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно з частиною третьою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно з частиною четвертою статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до частини п`ятої статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом досліджено документи, надані органами поліції, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 510340 від 11.11.2025; копію постанови серія ЕНА № 5400762 від 05.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП, а також відеозапис, який міститься на компакт-диску, долученого до протоколу.

Щодо тверджень захисника адвоката Западнюк Н.І. про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин справи, зокрема про не долучення належних доказів про набрання постановою від 05.08.2025 законної сили та відсутність доказів сплати штрафу судом враховується таке. Відповідно до положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за частиною другою статті 126 КУпАП. До протоколу від 11.11.2025 долучено постанову серії ЕНА № 5400762, складену 05.08.2025, за вчинення ОСОБА_1 правопорушення за частиною другою статті 126 КУпАП. Вказана постанова містить відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Peugeot 3008, номерний знак НОМЕР_3 , не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом, а саме ніколи не отримував посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами. Таким чином, працівники поліції, складаючи 11.11.2025 протокол серії ЕПР1 № 510340, направляючи відповідні матеріали до суду та керуючись локальними нормативно-правовими актами, положеннями частини другої статті 251 КУпАП, застосували дискрецію, тобто самостійно обрали спосіб та метод безпосереднього виконання своїх повноважень. При цьому, з аналізу положень відповідного нормативно-правового акту, який регулює таке виконання, зокрема Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (зі змінами), убачається, що пряма вимога про необхідність долучення відомостей, вказаних захисником, до протоколу за частиною п`ятою статті 126 КУпаАП при направленні до суду відсутня. Тобто працівник поліції не був зобов`язаний такі відомості та/або документи долучати до матеріалів справи. При цьому, ознак свавільності дискреції працівниками поліції при направлені протоколу від 11.11.2025 судом не убачається. Суд також враховує, що як у постанові від 05.08.2025 так і у протоколі від 11.11.2025 указано ідентичні відомості щодо анкетних відомостей ОСОБА_1 . При цьому, суду не надано будь-яких доказів щодо того, що 05.08.2025 подія не мала місця або що постанову від 05.08.2025 було оскаржено у судовому порядку, у зв`язку з її неправомірністю. Також досліджений у судовому засіданні відеозапис з місця зупинки 11.11.2025 свідчить про те, що ОСОБА_1 знав про те, що стосовно нього раніше було складено постанову за керування транспортним засобом без наявності відповідного права і йому, як особі, яка не має такого права, заборонено керувати транспортним засобом. Таким чином, на думку суду, обрана ОСОБА_1 та його захисником саме така лінія захисту, свідчить про бажання ухилитися від відповідальності.

Щодо тверджень захисника адвоката Западнюк Н.І., що до протоколу не додано пояснень правопорушника, відсутні відомості щодо відмови від надання пояснень ОСОБА_1 , то суд зауважує, що протокол містить відомості про те, що ним буде надано пояснення щодо протоколу у суді. Те ж зафіксовано і на відеозаписі, долученому до протоколу. Також з відеозапису убачається, що ОСОБА_3 працівниками поліції було запропоновано надати письмові пояснення, однак він ствердно відповів, що таким правом користуватися не буде.

Також відомості у пункті 10 протоколу серії ЕПР 1 № 510340 від 11.11.2025 "10. Технічний засіб відеозапису" - "854802" суперечать твердженням захисника про відсутність у протоколі посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. А твердження про те, що протокол не відповідає вимогам статті 256 КУпАП, оскільки не залучено свідків не заслуговує на увагу, оскільки такі відомості відповідно до положень КУпАП у протоколі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 126 КУпАП не є обов`язковими. Працівниками поліції на виконання повноважень, передбаченого абзацом другим статті 251 КУпАП в межах власної дикреції у пункті 9 протоколу "9. Свідки чи потерпілі, підпис" зазначено відомості - "не залучалися".

Судом зауважується, що у рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З огляду на викладене, заслухавши позицію сторони захисту, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, поза розумним сумнівом доведена, тобто сукупність обставин справи, установлена під час судового розгляду, позиція лінії захисту ОСОБА_1 , виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом цього судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і ОСОБА_1 є винним у вчиненні цього правопорушення. Тому, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті126 КУпАП.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, ступінь його вини, обставини, що обтяжують, та обставини, що пом`якшують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують, обставин, які обтяжують, відповідальність ОСОБА_1 судом не установлено.

Щодо твердження захисника про те , що особу, яка не отримувала відповідного права, не можливо такого права позбавити судом зауважується таке.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України).

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення. Принцип рівності всіх громадян перед законом - конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення адміністративного стягнення. Притягнення особи, яка адміністративне правопорушення, до адміністративної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності.

Санкція частини п`ятої статті 126 КУпАП має чітко визначений, безальтернативний вид покарання, у випадку установлення у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого вказаною частиною статті. При цьому, аналіз норм КУпАП свідчить про те, що вони не містять жодних застережень чи умов застосування покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29.06.2007) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідальність за частиною п`ятою статті 126 КУпАП настає за повторне протягом року керування транспортним засобом, зокрема особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і при цьому ж санкція частини п`ятої статті 126 передбачає такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортним засобом. Тобто, законодавець визначаючи таку конструкцію норми права передбачає, що особу, яка протягом року повторно керує транспортним засобом без права керування, може бути позбавлено такого права за рішенням суду.

Також судом зауважується, що у рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування пункту другого статті 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення і, отже стаття 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку ЄСПЛ, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

З огляду на позицію, висловлену ЄСПЛ в пункті 55 рішення у справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005, суд враховує правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, про те, що навіть за відсутності в особи посвідчення водія її може бути позбавлено права керувати транспортним засобом, а позиція вказана захисником, яку викладено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14, на сьогодні, є не релевантною.

Таким чином, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, визначеному санкцією частини п`ятої статті 126 КУпАП, з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років.

На думку суду, саме такий вид стягнення буде достатньою і необхідною мірою відповідальності для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Водночас підстави для застосування стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу відсутні, оскільки правопорушення ОСОБА_1 вчинено на транспортному засобі, який йому не належить.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3 328,00 гривень. Таким чином, розмір судового збору станом на час розгляду справи становить 665 гривень 60 копійок.

Підстав, які надають право на пільги щодо сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір», судом не встановлено, тому судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 40-1, частиною п`ятою статті 126, 221, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі апеляційного оскарження не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом (статті 307 та 308 КУпАП).

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання - три місяці з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття відповідної постанови

Суддя О.О. Білогруд