Провадження № 3/127/8583/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25.12.2025 серії ЕПР1 № 550104: «15.11.2025 о 09:07 год у місті Вінниця, вулиця Келецька, 122-А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , допустив наїзд на припаркований автомобіль Land Rover Range Rover д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП до якого був причетний, чим порушив п 2.10 (а) ПДР».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею122-4 КУпАП заперечував, зазначивши, що працює у ТЦК, 15.11.2025 року разом із колегами здійснював заходи оповіщення населення. У одному із дворів виник конфлікт із місцевим населенням, так як було виявлено особу, яка уникала перевірки та тікала. Виїжджаючи з двору, почув легенький стук, вийшов з автомобіля, подивився, однак, пошкоджень не помітив, від інших автомобілів, припаркованих на узбіччі, знаходився на відстані близько 50 метрів, тому подумав, що хтось із громадян щось кинув в автомобіль, сів в автомобіль та поїхав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на наступне.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію схеми місця ДТП, копію письмових пояснень ОСОБА_2 , копію рапорту поліцейського та копію протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 550094 від 25.12.2025 року за ст. 124 КУпАП, 15.11.2025 о 09:07 год у місті Вінниця, вулиця Келецька, 122-А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований автомобіль Land Rover Range Rover д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.2.3. (б) та п. 13.1 ПДР.

Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Вище вказана норма пов`язує настання відповідальності із порушенням конкретних Правил дорожнього руху. Вимога про зупинку передбачена п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю умисної форми вини.

Із пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що він дійсно не мав умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, так як він, відчувши легенький стук, вийшов з автомобіля та переконався, що не зіткнувся з іншим транспортним засобом, та не помітивши пошкоджень, думаючи, що звук став наслідком потрапляння в автомобіль предмету, кинутого незадоволеним населенням, покинув двір. Тому він об`єктивно міг не помітити факт вчинення ДТП та міг не усвідомлювати свою причетність до ДТП.

З усього вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не усвідомлював свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, тобто в нього не було умислу на залишення місця ДТП.

Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.

Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вказане суд дійшов висновку, що наданими матеріалами не доведено наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі необхідно закрити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 122-4, ст.ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: