Номер провадження3/205/4232/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2026 м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дахно М.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов протокол серії ЕПР1 №422004 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу 13.08.2025 о 17:08 на вул.Великій Діївській, 56 у м. Дніпрі ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen CC НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 0074, тест 3954, результат огляду позитивний та складає 1,74 ‰, ОСОБА_1 з результатом згоден, порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду надано такі матеріали:

-рапорт поліцейського Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про обставини вчинення адміністративного правопорушення, аналогічні викладеним у протоколі,

-акт огляду водія ОСОБА_2 у зв`язку із наявністю ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка. що не відповідає обстановці, результат огляду становить 1,74 ‰,

-тест №3954 перевірки ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 0074 13.08.2025 о 17:19, результат огляду становить 1,74 ‰, диск із відеозаписом.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 13.08.2025 увечері він повертався додому на своїму автомобілі Volkswagen CC НОМЕР_1 , заїхав до магазину АТБ у м.Дніпрі, вул.Метробудівників, 12, де, серед іншого, купив дві банки пива. Коли від`їжджав від магазину, бачив через машину від нього працівників патрульної поліції, які спілкувались з громадянином. В цей час та пізніше ніхто йому знаків або сигналів зупинитися не подавав. На своєму автомобілі він під`їхав до свого будинку АДРЕСА_2 та припаркував свій автомобіль у дворі будинку. Оскільки він більше нікуди не збирався їхати, він випив одну банку пива. Через десять хвилин до нього під`їхали працівники патрульної поліції, на їхню вимогу він надав їм документи а також пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою драгера. При цьому він питав працівників поліції, чому вони до нього підійшли, якщо вони його не зупиняли, на що останні повідомили, що він не був пристебнутий паском безпеки, коли від`їжджав від магазину, та на відео з реєстратора зафіксовано, як він керував автомобілем.

Також надав суду клопотання про закриття справи про адміністративне провадження, мотивуючи його своїми поясненнями щодо обставин події та відсутністю доказів керування ним транспортним засобом у стані сп`яніння та його зупинки, на які посилаються працівники поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Такий порядок встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 (далі Порядок).

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (п.6 розділу І Інструкції).

В судовому засіданні досліджено письмові матеріали та диск, на якому міститься відеофайл «export-6h0c6.mp4», що містить відеозаписи з камер №473889, №475547, при відтворенні відеозапису у нижній частині екрану є напис із номером бодікамери, зазначено дату 13.08.2025 та час відеозйомки (відеозапис камери №473889 розпочинається о 17:11, завершується о 17:49, відеозапис камери №475547 розпочинається о 17:11, завершується о 17:51).

На відеозаписі зафіксовано, як водій транспортного засобу, особу якого було встановлено як ОСОБА_1 , сидить на водійському місці у салоні автомобіля, запитує у працівників поліції, чому вони до нього підійшли, якщо вони його не зупиняли, відповідає, не пристебнутий паском безпеки, бо він під`їхав та зняв його, погодився на пропозицію працівників Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області пройти огляд на стан сп`яніння на місці, де проведено його медичний огляд за допомогою спеціального приладу та встановлено результат алкогольного сп`яніння 1,74 ‰.

Разом з цим, суд зауважує, що вказаний відеозапис розпочинається із моменту спілкування працівника поліції із ОСОБА_1 , який перебуває у салоні припаркованого у дворі будинку автомобілю, проте жодним із наданих доказів не зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , який згідно протоколу керував ним 13.08.2025 о 17:08 на вул.Великій Діївській, 56 у м.Дніпрі (пояснення від особи, що притягається до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою не отримано, свідки згідно протоколу не залучались, інших фото або відеоматеріалів до протоколу не долучено).

Надані в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 узгоджуються із його поясненнями, зафіксованими на відеозаписі, та не спростовані матеріалами, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Щодо наявного в матеріалах справи рапорту працівника патрульної поліції, суд вважає, що він не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки працівник поліції є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин (постанова Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №524/4668/17).

Таким чином, уповноваженою особою не доведено факт керування особою транспортним засобом, яка є обов`язковою ознакою суб`єкта вчинення вказаного адміністративного правопорушення - особи, яка керує транспортним засобом.

Оцінюючи зазначені докази, суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст. 251 КУпАП є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи. Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене, і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 N 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в України та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» вказується, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпції факту. Тобто таких, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У постанові Верховного суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, була висловлена правова позиція про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи відсутність у даній справі належних та беззаперечних доказів факту вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , беручи до уваги відсутність у суду права відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, суд дійшов висновку про те, що за таких обставин факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.33, 38, 40-1, ст. 130, 301, 303 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М.М.Дахно