Справа № 128/5364/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2026 м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Головного управління ДПС у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянку України, мешканку АДРЕСА_1 , працюючу директором ПП «Крупосвіт», що в с-щі Стрижавка Вінницького району Вінницької області, вул. Приміська, 6-Д,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1386 від 27.11.2025 ОСОБА_1 , на час перевірки працюючи директором ПП «Крупосвіт», допустила порушення ведення податкового обліку, внаслідок чого встановлено завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 142256 грн., та занижено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 142256 грн., чим порушила п. 200.4, п. 200.7, п. 200.9 ст. 200 ПК України та п. 15 Порядку №28 від 28.01.2016, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП. При цьому, у вказаному протоколі зазначається, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є триваючим.

Дані порушення зафіксовано в акті Головного управління ДПС у Вінницькій області №35172/02-32-07-03/32603710 від 27.11.2025 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Крупосвіт» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2025 року від`ємного значення податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах та поданих уточнюючих розрахунках.

Частиною 1 статті 163-1 КУпАП передбачена відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163 КУпАП визнає та просила застосувати мінімальне покарання.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною другою статті 268 КУпАП визначено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, по яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Відповідно до зазначеної норми Закону присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 КУпАП, не є обов`язковою.

Оглянувши адміністративний матеріал, суд доходить такого висновку.

Частиною другою статті 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій-шостій цієї статті.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП, не є триваючим.

З цього приводу слід зазначити, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП не носить характеру триваючого.

Дана правова позиція підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17, постанові КАС ВС від 11 грудня 2018 року у справі №242/924/17 (провадження №К/9901/38815/18).

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто, з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі, й вини або невинуватості особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 11 липня 2018 року в справі №308/8763/15-а (провадження № К/9901/12342/18).

Отже, враховуючи, що правопорушення за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП не носить характеру триваючого, станом як на час надходження матеріалів до суду (31.12.2025), так на час їх розгляду судом (03.02.2026) закінчилися строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП, оскільки відповідно до Акту №35172/02-32-07-03/32603710 від 27.11.2025 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Крупосвіт» вказані правопорушення було допущено у вересні 2025 року, незалежно від встановлених будь-яких інших обставин припиняються будь-які дії щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд не бере до уваги визнання вини ОСОБА_1 , оскільки враховуючи, що провадження у справі підлягає закриттю з підстав закінчення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, судом не досліджується дана обставина.

Зважаючи на закінчення строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, суд вважає за необхідне провадження у даній справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 38, 221, 276, 283, 284, 287, 289, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Суддя Л.П. Шевчук