запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/270/26Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.В.
Категорія ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 19.09.2025 року о 14 год. 36 хв. по вул.Марії Заньковецької, 109 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася передбаченому ст.130 КУпАП адміністративному стягненню, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21213» д.н.з. НОМЕР_1 , відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 19.09.2025 року о 14 год. 36 хв. по вул.Марії Заньковецької, 109 у м.Запоріжжі водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21213» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Дане адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинив повторно після того, як протягом року 19.08.2025 року постановою уповноваженої особи серія ЕНА №5522250 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції із забезпеченням участі ОСОБА_1 під час судового розгляду.

Свої вимоги мотивував тим, що оскаржувану постанову суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не перевірив фактичні підстави складання протоколу про адміністративне правопорушення та не врахував довідку про проходження ОСОБА_1 військової служби.

Розгляд справи про адміністративне порушення відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Наведене позбавило ОСОБА_1 права на ефективний засіб правового захисту та права особисто брати участь у судовому засіданні, подавати пояснення і клопотання.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано положення ст.15 КУпАП, що закріплюють особливий статус військовослужбовців.

До судового засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився. Про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги його було повідомлено у відповідності до Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року за №28, за допомогою SMS-повідомлення. Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за його відсутністю в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з наданих матеріалів ОСОБА_1 дійсно не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції.

Між тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що в подальшому ОСОБА_1 було реалізовано його право на апеляційне оскарження судового рішення в межах встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не був обмежений у передбачених ст.268 КУпАП правах, в тому числі і в правах бути присутнім в апеляційному суді, заявляти клопотання та подавати докази.

Проте ОСОБА_1 , будучи повідомленим завчасно та належним чином, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, зазначеними вище правами не скористався. Жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду не надано. Клопотань про дослідження нових доказів не заявлялось.

Крім того, чинним законодавством не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції у зв`язку з розглядом справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Заявлені апелянтом вимоги про скасування оскаржуваної постанови із одночасним призначенням нового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на вимогах закону. Зокрема, вони не узгоджуються із визначеними у ч.8 ст.294 КУпАП повноваженнями суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Разом із тим, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП адміністративних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується відомостями, які зазначені у

- протоколах про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №458698 та ЕПР1 №458665 від 19.09.2025 року за ч.5 ст.126 та ч.3 ст.130 КУпАП відповідно за повторне протягом року порушення вимог п.2.1 «а» ПДР, а також за порушення вимог п.2.5 ПДР водієм ОСОБА_1 , на якого протягом року вже двічі було накладено передбачене ст.130 КУпАП адміністративне стягнення;

- направленні водія транспортного засобу ОСОБА_1 на огляд до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння від 19.09.2025 року, у якому зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та відомості про відмову водія від проходження такого огляду;

- постанові Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.10.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (справа №308/9847/24); постанові Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП (справа №303/8537/24);

- довідках щодо повторності вчинених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ст.ст.126, 130 КУпАП;

- постанові уповноваженої особи УПП в Запорізькій області про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5522250 від 19.08.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.126 КУпАП;

- долученим до матеріалів справи відеозаписом.

Перелічені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими у розумінні ст.251 КУпАП.

У зв`язку з чим у апеляційного суду відсутні підстави сумніватися в тому, що викладені в протоколах про адміністративні правопорушення обставини мали місце.

З приводу аргументів апелянта про необхідність застосування до нього положень ст.15 КУпАП апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Справи про передбачені ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП адміністративні правопорушення з огляду на положення ст.221 КУпАП розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_1 дійсно вчинив інкриміновані йому адміністративні правопорушення, будучи військовослужбовцем.

Відповідальність військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень регламентовано положеннями ст.15 КУпАП.

Згідно із ч.1 ст.15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, крім іншого, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Вчинені ОСОБА_1 передбачені ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП адміністративні правопорушення віднесено до категорії правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відтак, в рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 положення, якими регламентовано адміністративну відповідальність, застосовуються до нього на загальних підставах.

Тому розгляд даної справи суддею районного суду та накладення на ОСОБА_1 за результатами вказаного розгляду адміністративного стягнення ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на положення ч.7 ст.294 КУпАП, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи не можна визнати переконливими й виправданими, а отже й достатніми, для скасування судового рішення на зазначених у ній підставах.

Відтак, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть безумовне скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30 жовтня 2025 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар