Справа № 443/2106/25 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г.
Провадження № 33/811/184/26 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Василюка Богдана Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 19 січня 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП, приєднано невідбуту частину стягнення накладеного на ОСОБА_1 постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2025 року, яка набрала законної сили 11 листопада 2025 року, у виді 9 місяців 24 дні та на накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, згідно постанови Перемишлянського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №72140176 від 7 травня 2025 року, 24 листопада 2025 року о 16 год. 53 хв. в м. Жидачів, вул. Данила Галицького, 24, Стрийського району Львівської області, повторно протягом року керував транспортним засобом марки «BMW 325», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Своїми діями порушив п. 2.9 «а», ПДР України та ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», вчинивши адміністративні правопорушення передбачені ч. 3 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку, що ОСОБА_1 зловживає своїми правами, не врахував його клопотання про відкладення розгляду справи.

Зазначає, що працівниками поліції не було повідомлено водію ознак сп`яніння, окрім того, з відеозапису, долученого до матеріалів справи, не вбачається ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .

Повідомляє, що в медичному закладі не було проведено лабораторного дослідження зразків біологічного середовища.

Зазначає, що транспортний засіб було зупинено працівниками поліції безпідставно.

Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду адвокат Василюк Б.І., в інтересах ОСОБА_1 , подав клопотання про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи, проведення якої долучити ДСУ «Львівському обласному бюро судово-медичної експертизи» м. Львів, вул. Пекарська, 61.

На вирішення експертів судово-медичної токсикологічної експертизи поставити наступні питання:

-чи придатний для дослідження зразок біологічного середовища (сечі), відібраний по акту медичного огляду №187 від 24 листопада 2025 року у ОСОБА_1 ;

-чи наявні у зразках біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 відібраного 24 листопада 2025 року у ВП «Лікарня інтенсивної терапії» КНП «ТМО «СМОЛ» наркотичні речовини;

-якщо такі наркотичні речовини наявні, то які саме і в якій кількості;

-чи виявлена кількість наркотичних речовин могла спричинити стан сп`яніння ОСОБА_1 на момент 24 листопада 2025року.

В обґрунтування клопотання зазначав, що ОСОБА_1 не визнає вини у вчиненні адміністративного правопорушення, не погоджується із результатом огляду на стан сп`яніння, оскільки жодних наркотичних засобів він не вживав.

Наголошує, що матеріали справи не містять інформації, що було підтверджуюче дослідження зразків біологічного середовища ОСОБА_1 .

Розглянувши клопотання апелянта, про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи, вислухавши аргументи адвоката Василюка Б.І. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку аргументів клопотання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що подане клопотання не містить достатніх обґрунтувань щодо необхідності призначення судово-медичної токсикологічної експертизи. Зважаючи, що матеріали справи містять достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 24 листопада 2025 року, окрім того до матеріалів справи долучено відеозапис, який є чіткими та зрозумілим, на якому водій ОСОБА_1 , зазначав, що вживав настоянку з «канабісом», відтак суд не вбачає доцільності призначення судово-медичної токсикологічної експертизи, а тому у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Заслухавши, виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку аргументів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1,2 ст. 130 КУпАП є повторне протягом року керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами

Пунктом 2.1 А ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух», передбачено, що збороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №522632 від 24 листопада 2025 року (а.с 5), відповідно до якого ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом «BMW 325», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у закладі охорони здоров`я;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №6215692 від 24 листопада 2025 року (а.с. 4), з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.1а ПДР України;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 листопада 2025 року (а.с. 7) з якого вбачається, що у водія ОСОБА_1 діагностовано стан наркотичного сп`яніння;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 листопада 2025 року (а.с. 8), відповідно до якого водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки в нього виявлено ознаки антарктичного сп`яніння (поведінка, що не відповідала обстановці, тремтіння пальців рук);

- інформацією із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №522578 від 24 листопада 2025 року (а.с. 21), з якого встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 325», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом Перемишлянським відділом ДВС у Львівській області 372140176 від 7 травня 2025 року, чим порушив ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух»;

- копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом серії ВП №71140176 від 7 травня 205 року (а.с. 23), з якої вбачається, що ОСОБА_1 встановлено обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості із сплати аліментів згідно виконавчого листа №633/63/21 виданого 15 лютого 20225 року;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджений судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано, рух та зупинку транспортного засобу «BMW 325», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , опитування водія під час якого йому повідомлено про відеофіксацію події, причину зупинки транспортного засобу (несправний стоп сигнал на транспортному засобі), під час опитування встановлено, що водій позбавлений права керування транспортним засобом, окрім того, щодо нього державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Також, працівниками поліції роз`яснено водію його права та обов`язки, виявлено в нього ознаки наркотичного сп`яніння (поведінка, яка не відповідала обстановці), у зв`язку із чим йому запропоновано у пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду. У медичному закладі водій пройшов клінічне обстеження та тестування зразків біологічного середовища «сечі», виявлено позитивний результат на «марихуану», після чого ОСОБА_1 повідомив, що вживав настоянку з вмістом «канабісу» в результаті чого лікарем діагностовано в нього стан наркотичного сп`яніння. Працівниками поліції ознайомлено водія з адміністративним матеріалами, відсторонено його від керування транспортним засобом.

Твердження апелянта, що суд прийшов до передчасного висновку, що ОСОБА_1 зловживає своїми правами, не врахував його клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд розцінює критично, оскільки сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду першої інстанції із заявами про відкладення розгляду справи, посилаючись на необхідність забезпечення свого права на захист, залучення адвоката, ознайомлення з матеріалами справи. Водночас жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували залучення ним адвоката або вчинення реальних дій, спрямованих на укладення договору з захисником чи забезпечення його участі у судовому розгляді, суду першої інстанції надано не було.

Твердження апелянта, що працівниками поліції не було повідомлено водію ознак сп`яніння, спростовуються відеозаписом, який долучено до матеріалів справи та описаним вище за текстом.

Доводи апелянта, що в медичному закладі не було проведено лабораторного дослідження зразків біологічного середовища, апеляційний суд розцінює критично, оскільки діагноз лікаря, який вноситься до акта медичного огляду і на підставі якого в подальшому лікарем видається висновок, встановлюється не тільки на підставі результатів тестування, а лікар звертає увагу на клінічну картину, тобто на те, як водій себе поводить і на наявність ознак сп`яніння: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, почервоніння очей, сповільненість або навпаки підвищена жвавість, нечіткість при виконанні координаторних проб, запах алкоголю з порожнини рота, ступінь порушення реакції та інші ознаки, які вказують на можливий стан сп`яніння.

Клінічні дані в поєднанні із результатом експрес тесту дають можливість визначити, чи знаходиться людина під дією наркотичних речовин.

Як вбачається з матеріалів справи лікарем було проведено клінічне обстеження ОСОБА_1 та проведено тестування біологічного середовища за допомогою експрес тесту, який показав позитивний результат, окрім того водій зазначав, що вживав настоянку із вмістом «канабісу».

Твердження апелянта, що транспортний засіб було зупинено працівниками поліції безпідставно, апеляційний суд відхиляє, оскілки працівники поліції повідомляли водію, що в автомобілі несправний стопсигнал.

Із матеріалів справи та відеозапису події, встановлено, що всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 та ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію».

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

у задоволенні клопотання адвоката Василюка Богдана Івановича про призначення судово-медичної токсикологічної експертизи відмовити.

Постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 19 січня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126, ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.