П О С Т А Н О В А

іменем України

11.02.2026 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.154 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

До Франківського районного суду м. Львова надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 154 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03 грудня 2025 року серія ВАД №988931 18.11.2025 близько 08:00 у м. Львові по вул. Кн. Ольги, 69 ОСОБА_1 неналежно вигулювала собаку, внаслідок чого вона вкусила собаку ОСОБА_2 , чим порушила правила вигулу собак, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвокат Смульський А.Т. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, мотивуючи тим, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заподіяння шкоди собакою, яку вигулювала ОСОБА_1 . Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 не є власницею собаки.

Від потерпілої ОСОБА_3 надійшла заява про закриття провадження у справі.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Смульського А.Т., дослідивши представлені на розгляд адміністративні матеріали, суддя дійшла наступного висновку.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

За змістом статей 245, 280, 283 КУпАП для прийняття законного та обґрунтованого рішення слід забезпечувати всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за тримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників чи в не відведених для цього місцях, а також за дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Тобто, адміністративна відповідальність за ч.3 ст.154 КУпАП України настає у разі вчинення тих дій, передбачених ч.1 ст.154 КУпАП, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Отже діяння, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.154 КУпАП є адміністративним правопорушенням з матеріальним складом, що зобов`язує особу, уповноважену на складання протоколу про адміністративне правопорушення встановити подію такого правопорушення, тобто діяння, що підпадає під ознаки ч.1 ст.154 КУпАП, факт завдання шкоди потерпілій особі та причинний зв`язок між завданою шкодою та діянням особи, якій інкриміновано у вину дане правопорушення.

На підтвердження вини, ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.156 КУпАП, суду надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №988931 від 03.12.2025, реєстрацію ЄО №32559 від 18.11.2025, заяву ОСОБА_3 від 18.11.2025, пояснення ОСОБА_3 від 18.11.2025, пояснення ОСОБА_1 від 18.11.2025, акт огляду собаки після укусу, фотографію паспорта ОСОБА_1 .

Крім того, потерпілою ОСОБА_3 суду надано квитанцію з аптеки, акт огляду собаки після укусу, світлини собаки, куртки, відеозапис з камер зовнішнього відео нагляду.

Однак у протоколі серії ВАД №988931 від 03.12.2025 року, про адміністративне правопорушення не зазначено (не розкрито) суть правопорушення, яке ставиться у провину ОСОБА_1 , виходячи з диспозиції ч.3 ст.154 КУпАП, яким передбачена відповідальність за дії чи бездіяльність особи.

Таким чином, фабула правопорушення вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч.3 ст.154 КУпАП, не вказано, котру саме норму, чи норми закону порушила ОСОБА_1 .

Суддя наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що вказані документи не містять фактичних даних, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення.

Інших доказів, які б підтверджували обставини викладені в протоколах, суду не надано.

Відповідно до ст. 265-5 КУпАП, за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до статей 88-1, 89 та 154 цього Кодексу, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення. Порядок тимчасового вилучення тварини визначається Кабінетом Міністрів України. До тимчасового вилучення тварини застосовуються положення цього Кодексу щодо тимчасового вилучення речей та документів з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею.

Відповідно до статті 313 КУпАП, постанови про конфіскацію предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, та грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, виконуються державними виконавцями в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, постанов судів у справах про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», під час пред`явлення виконавчого документа до виконання подаються у разі виконання рішення про конфіскацію майна згідно з постановою суду - копія протоколу вилучення майна, що підлягає конфіскації, або довідка про відсутність такого майна.

Враховуючи вищевказані норми чинного законодавства України, до протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення санкцією частини статті передбачено стягнення у виді конфіскації майна (тварини), особа, яка його склала, зобов`язана долучити протокол вилучення майна (тварини), що підлягає конфіскації, або довідку про відсутність такого майна (тварини).

В порушення вищевказаних вимог працівником поліції не долучено до матеріалів справи протокол про тимчасове вилучення тварини із зазначенням про те, яку саме тварину вилучено, її індивідуальних ознаки, та місця куди її поміщено до розгляду справи, відповідний запис про вилучення тварини також відсутній і у протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що саме ОСОБА_1 18.11.2025 року вигулювала собаку.

Як встановлено судом ОСОБА_1 не є власником собаки, вигул якої вона здійснювала. В матеріалах справи відсутні відомості про те, де знаходиться собака, чи передана вона на зберігання власнику чи вилучена.

Отже, відсутність будь-яких належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 дій, які обумовлені ч.3 ст. 154 КУпАП, свідчить про відсутність складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи той факт, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе не інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, суд вважає за необхідне відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.154 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.247, 283, 284, КУпАП,

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя З.М. Коліщук