Провадження № 3/727/95/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року суддя Шевченківського районного суду м.Чернівці Одовічен Я.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.3 КпАП України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживаючого в АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м.Чернівці надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.173-2 ч.3 КпАП України.

Так, 15.12.2025 року о 22 год. 05 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: смикав за волосся та вдарив рукою в праве плече, чим завдав шкоди фізичному здоров`ю ОСОБА_2 . Правопорушення вчинено повторно протягом року.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковано за ч.3 ст.173-2 КпАП України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав до суду письмових заперечень проти протоколу.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 280 КУпАП передбачено, щ орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIII від 07 грудня 2017 року. Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно п.п. 3, 14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Цим же Законом визначено, що повинна бути забезпечена належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, терміновим забороненим приписом серії ЕТ №100905 від 16.12.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у період з 00 год. 00 хв. 16.12.2025 року по 23 год. 59 хв. 25.12.2025 року заборонено у будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою. Постраждалою особою згідно вказаного ТЗП є ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за вчинене правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, суд вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.

Разом з тим, відповідно до ст. 39-1 КУпАП в разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення, має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для тих осіб, передбаченої законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей, жінок і чоловіків».

Щодо застосування заходів, передбачених ст. 39-1 КУпАП, то суд враховує, що це право суду, а не обов`язок, оскільки вказана норма, передбачає, що у разі вчинення домашнього насильства суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що програма для кривдника, це комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Враховуючи вище викладене, зокрема, те що відповідно до оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, кривдник ОСОБА_1 має низький рівень небезпеки, суд дійшов до висновку, що накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах, встановлених санкцією, передбаченою ч. 3 ст. 173-2 КУпАП без застосування ст. 39-1 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності за вчинене правопорушення і відповідатиме меті адміністративного стягнення, а тому суд не вбачає підстав для направлення його на проходження програми в порядку ст. 39-1 КУпАП.

Згідно вимог Закону України про «Судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП з правопорушника підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

На підставі наведеного та керуючись ст,39-1, 40-1, 173-2, 283-285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.3 КпАП України і за його вчинення накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн. 00 коп. в дохід держави (Отримувач: Чернівецьке УК/м.Чернівці/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37836095, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (IBAN) UA0024405, Код класифікації доходів бюджету: 21081100, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. (Отримувач: Чернівецьке ГУК Чернівецька ТТ 22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37836095, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA0024405, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір Шевченківський рай суд м. Чернівці).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці.

Суддя Одовічен Я.В.