ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Русєва А.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 5 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

20.12.2025 року о 19:53 год. ОСОБА_1 у м. Одеса, Артилерійська, 4, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державні номерні знаки НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Артилерійська здійснюючи поворот ліворуч на вул. Краснова на заборонений сигнал світлофора вчинив своїми діями аварійну ситуацію автомобілю «Hyundai» державні номерні знаки НОМЕР_2 , який починав рух на зелений сигнал світлофора був змушений різко гальмувати та подавати звуковий сигнал для уникнення зіткнення, чим ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Судовий розгляд проведено за відсутністю ОСОБА_1 , який в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Так, з метою повідомлення особи про час і місце розгляду справи, а також дотримання строків розгляду справи, ОСОБА_1 було повідомлено шляхом направлення судової повістки та на офіційному сайті Судової влади України за посиланням https://pm.od.court.gov.ua/sud1522/gromadyanam/csz/ були розміщені відомості про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Таким чином, суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку притягуваного, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду поважних причин своєї неявки.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, дослідив матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, що призвело до створення аварійної обстановки, а саме примусили іншого учасника дорожнього руху різко змінити швидкість, при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №546306 від 20.12.2025 року та іншими матеріалами доданими до протоколів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, що призвело до створення аварійної обстановки, а саме примусили іншого учасника дорожнього руху різко змінити швидкість.

Так, ОСОБА_1 порушуючи вимоги п. 8.7.3 «е» ПДР України, який передбачає, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державні номерні знаки НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Артилерійська здійснюючи поворот ліворуч на вул. Краснова на заборонений сигнал світлофора вчинив своїми діями аварійну ситуацію автомобілю «Hyundai» державні номерні знаки НОМЕР_2 , який починав рух на зелений сигнал світлофора був змушений різко гальмувати та подавати звуковий сигнал для уникнення зіткнення.

Таким чином встановлені судом обставини та досліджені докази, їх належна оцінка в сукупності, дають можливість прийти однозначного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, а також з огляду на те, що згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, а вчинене ним адміністративне правопорушення не потягло тяжких наслідків, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору.

Керуючись ст. ст. 40-1, 124, 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 85 (вісімдесят п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1445,00 (одна тисяча чотириста сорок п`ять) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

Єдиний унікальний номер справи: №522/28219/25

Номер провадження №3/522/344/26

Головуючий суддя Русєва А.С.