Справа №461/8757/25
Провадження №3/461/19/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., з участю представника Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцького Б.І., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сірого А., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, керівника ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (, адреса: вул. Прорізна 3, село Квітневе, Броварський р-н, Київська область) проживає за адресою: АДРЕСА_1 паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 12.03.1997 року, Куйбишевським РВ ДМУ УМВС, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за ст.485 Митного Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно із протоколом про порушення митних правил №1419/UA209000/2025, 22.09.2025 року у відділ митного оформлення № 1 митного поста «Львів - північний» Львівської митниці ТОВ «ФАРМАСЕЛ», було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ 25UA02U7 на товари: 1) «ліки для людей розфасовані для роздрібної торгівлі, що складаються зі змішаних або незмішаних продуктів для терапевтичного або профілактичного застосування, не містять наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, не в аерозольній упаковці «Tivargin - N»., вагою брутто 5 246,72 кг., вартістю 47 492 євро; 2) «ліки для людей розфасовані для роздрібної торгівлі,що складаються зі змішаних або незмішаних продуктів для терапевтичного або профілактичного застосування, не містять наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, не в аерозольній упаковці, не містить озойноруйнуючих речовин та фторованих парникових газів «Levocin-N», вагою брутто 6 572,62 кг., вартістю 46 600,4 євро. Виробник товарів: VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція) та ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (Україна). Торгівельна марка: Nikopharm. Країна виробництва: «GR» (Греція), загальною вагою брутто 11 819,34 кг та вартістю 94 092,4 євро.

Відповідно до графи 47 митної декларації типу ІМ40ДЕ 25UA02U7 вказано ставку податку на додану вартість 7 % на підставі статті 193 Податкового кодексу України (7 відсотків по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів).

Як підставу для застосування ставки ПДВ у розмірі 7% до Львівської митниці надані реєстраційні посвідчення № UA/19033/01/01, та № UA/12842/01/01 відповідно до яких виробниками зазначені: VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція) та ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (Україна). Під час здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України та митного оформлення зазначених лікарських засобів Департаментом боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби на адресу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками направлено листи: № 20/20-01-01/6/609 від 06.06.2025 та про надання інформації. Відповідно до листа Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 12.06.2025 № 6622-1.1/2.3/17-25, що надійшов до Львівської митниці листом Держмитслужби від 13.06.2025 № 20/20-01-01/7/629 (вх. Львівської митниці від 13.06.2025 № 21362/4-20) встановлено, що лікарський засіб «ТІВАРГІН-Н» на момент митного оформлення не відповідає статусу готового лікарського засобу, призначеного для роздрібної торгівлі та застосування, оскільки ТОВ «ФАРМАСЕЛ», як виробником в Україні, не було здійснено випуску серії вказаного лікарського засобу. Львівською митницею отримано лист Держмитслужби від 09.07.2025 № 20/20-01-01/7/754 (вх. Львівської митниці від 09.07.2025 № 24908/4-20), яким надіслано лист-відповідь Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) від 09.07.2025 № 7717-1.1/2.3/17-25 на запит Держмитслужби від 30.06.2025 №20/20-01-01/6/698, відповідно до якого встановлено, що лікарські засоби: 1) АВЕЦИН-Н, 2) МІЛДРОКАРД-Н, 3) ФАРМАКСОН, 4) ГЕМАКСАМ, 5) ГЕПАТОКС, 6) ЛЕВОЦИН-Н, 7) РЕВМАСТОП та 8) ЕМЕТОН на час їх митного оформлення не відповідали статусу готового лікарського засобу та не були дозволеними для роздрібної торгівлі та медичного застосування, оскільки ТОВ «ФАРМАСЕЛ», як виробником в Україні, не було здійснено випуску серії (сертифікацію) вказаного лікарського засобу. Подані до митного оформлення як підставу для застосування ставки податку на додану вартість у розмірі 7% реєстраційні посвідчення № UA/19033/01/01, № UA/12842/01/01 поширюються на готовий лікарський засіб ТІВАРГІН-Н, та ЛЕВОЦИН-Н для виробництва якого передбачена обов`язкова участь обох виробників, а саме: VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція) та ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (Україна). Сертифікати якості, які супроводжують товар, видані виробником VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція), містять інформацію про випуск серії для постачання/експорту виключно від грецького виробника, проте не містить інформації щодо випуску серії виробником ТОВ «ФАРМАСЕЛ».

Відповідно до норм статей 9 та 20 Закону України «Про лікарські засоби» від 04.04.1996 № 123/96-ВР (далі Закон) на території України допускаються до застосування та можуть реалізовуватися лише зареєстровані лікарські засоби, крім випадків, передбачених законом. Державна реєстрація готового лікарського засобу процедура, яка проводиться відповідно до вимог чинного законодавства з метою допуску лікарського засобу до медичного застосування в Україні та внесення його до Державного реєстру лікарських засобів України, згідно з підпунктом 16 пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи реєстраційного посвідчення, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 26.08.2005 № 426 (далі Порядок).

Відповідно до Положення про Державний реєстр лікарських засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 р. № 411 Державний реєстр лікарських засобів містить відомості про лікарські засоби, дозволені для виробництва і застосування в Україні. Згідно з підпунктом 54 пункту 1 розділу ІІ Порядку, реєстраційне посвідчення на лікарський засіб (медичний імунобіологічний препарат) документ, у якому міститься інформація про лікарський засіб (медичний імунобіологічний препарат), зареєстрований в Україні та внесений до Державного реєстру лікарських засобів України та міжвідомчої бази даних про зареєстровані в Україні лікарські засоби. Готові лікарські засоби (лікарські препарати, ліки, медикаменти) дозовані лікарські засоби у вигляді та стані, в якому їх застосовують, що пройшли всі стадії виробництва (виготовлення), включаючи остаточне пакування, згідно зі статтею 2 Закону.

Відповідно до пункту 3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 929, виробництво лікарських засобів (промислове) діяльність, пов`язана із серійним випуском лікарських засобів, яка включає в себе всі або хоча б одну з операцій щодо технологічного процесу, контролю якості, видачі дозволу на випуск, а також закупівлею матеріалів і продукції, зберіганням, оптовою торгівлею (дистрибуцією) лікарських засобів власного виробництва. Жодна серія готової продукції не може бути дозволена для продажу, постачання або розміщення на ринку до того, як Уповноважена особа виробника засвідчить її відповідність вимогам реєстраційного досьє та ліцензії на виробництво, шляхом сертифікації Уповноваженою особою та випуску серії готового лікарського засобу, згідно з чинним законодавством України. Лікарський засіб, який не пройшов стадію сертифікації (випуску серії) Уповноваженою особою не є готовим лікарським засобом, призначеним для роздрібної торгівлі, і може розглядатися лише як проміжна продукція або продукт незавершеного виробництва.

Відповідно до статті 193 Податкового кодексу України встановлені ставки податку від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20 відсотків; б) 0 відсотків; в) 7 відсотків по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів, які внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні. Отже, операції з ввезення на митну територію України лікарських засобів підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою податку у розмірі 7 відсотків за умови, що такі лікарські засоби: - дозволені для виробництва і застосуванню в Україні; - внесено до Державного реєстру лікарських засобів. У разі якщо при ввезенні на митну територію України лікарських засобів/медичних виробів не дотримано хоча б однієї із зазначених умов, їх ввезення на митну територію України оподатковується ПДВ у загальновстановленому порядку за ставкою 20 відсотків.

Відповідно до листа Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 12.06.2025 № 6622-1.1/2.3/17-25 реєстраційне посвідчення №UA/19033/01/01 поширюється на готовий лікарський засіб «ТІВАРГІН-Н», для виробництва якого передбачена обов`язкова участь обох виробників, зазначених у матеріалах реєстраційного досьє, а саме: VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція) та ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (Україна); у свою чергу, відповідно до листа від 09.07.2025 № 7717-1.1/2.3/17- 25 реєстраційне посвідчення № UA/12842/01/01 поширюється на готовий лікарський засіб «ЛЕВОЦИН-Н», для виробництва якого передбачена обов`язкова участь обох виробників: а саме VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція) та ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (Україна). Відомості стосовно лікарських засобів з торгівельним найменуванням «ТІВАРГІН-Н» та «ЛЕВОЦИН-Н» виробником якого виступає виключно VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція), в Державному реєстрі лікарських засобів України відсутні.

Відповідно службової записки Управління контролю та адміністрування митних платежів Львівської митниці від 30.06.2025 № 15/15-01/45159 товар: «лікарські засоби» заявлений до митного оформлення за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № 25UA02U7 підлягає оподаткуванню податком на додану вартість за ставкою 20%. Різниця митних платежів становить: по товару № 1 ПДВ в сумі 310 939, 07 грн., по товару № 2 ПДВ в сумі 305 091, 79 гривень. Загальна сума недоборів становить 616 020,86 гривень. Також, слід зазначити, що листом Держмитслужби від 12.09.2025 № 20/20-01-01/7/1033 в адресу митниці було скеровано копію митної декларації № UA100020/2021/576513 від 02.03.2021, за якою ТОВ «ФАРМАСЕЛ» було оформлено лікарський засіб «ТІВАРГІН-Н» відправником і виробником якого зазначено VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція), із платою податку на додану вартість у розмірі 20 відсотків (3 732,7 грн.)

Також вказаним листом Держмитслужби України надано лист Державної податкової служби України від 28.02.2024 № 5398/7/99-00-21-03-02-07, яким податкова служба роз`яснює (інформує) про особливості оподаткування податком на додану вартість операцій, які оподатковуються за ставкою 7 відсотків. Згідно згаданих роз`яснень (інформування) ДПС України «Операції з постачання на митній території України та/або ввезення на митну територію України лікарських засобів підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою податку у розмірі 7 відсотків за умови, що такі лікарські засоби: - дозволені для виробництва і застосування в Україні; - внесено до Державного реєстру лікарських засобів. У разі якщо при здійсненні операцій з постачання на митній території України та/або ввезення на митну територію України лікарських засобів / медичних виробів не дотримано хоча б однієї із зазначених умов, операції з постачання таких лікарських засобів/медичних виробів та їх ввезення на митну територію України оподатковуються ПДВ у загальновстановленому порядку за ставкою 20 відсотків.» Відповідно до пункту 632 частини першої статті 4 Митного кодексу України утримувач митного режиму особа, яка здійснює декларування від власного імені (у разі, якщо декларування здійснюється самостійно або прямим митним представником), або особа, в інтересах якої здійснюється декларування (у разі, якщо декларування здійснюється непрямим митним представником). Згідно з частиною четвертою статті 266 Митного кодексу України у разі декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення утримувачем митного режиму від власного імені або його прямим митним представником передбачену цим Кодексом відповідальність за невиконання обов`язків декларанта, передбачених частиною першою цієї статті, несе утримувач митного режиму. Листом Львівської митниці від 26.09.2025 № 7.4-5/20-01/14/24392 керівника ТОВ «ФАРМАСЕЛ» гр. ОСОБА_1 , повідомлено про необхідність прибути 30.09.2025 з 1000 до 1200 год., у митницю для надання пояснень та вирішення питання щодо документування порушення митних правил. 29.09.2025 на лист Львівської митниці отримано відповідь ТОВ «ФАРМАСЕЛ» від 26.09.2025 № 26/2 (вх. митниці 33704/14-20 від 29.09.2025) у якому керівник підприємства гр. ОСОБА_1 , відмовився прибути до Львівської митниці у визначені час та дату.

Таким чином, на думку митного органу, керівник ТОВ «ФАРМАСЕЛ» ОСОБА_1 , вчинив протиправні дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів на суму 616 020,86 гривень.

Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.526 МК України суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

05.11. 2025 року через систему «Електронний суд» від представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Колеснікова В.В. надійшли заяви, у яких наведено додаткове аргументування позиції сторони захисту про відсутність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу правопорушення.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Сірий А.В. у судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України заперечив. Зокрема зазначив, що реєстраційне посвідчення №UA/19033/01/01, яке було надано митному органу є допустимим доказом, лікарський засіб «Тіваргін-Н» дозволений для виробництва і застосування в Україні, внесений до Державного реєстру лікарських засобів, термін дії даного свідоцтва становить з 28 жовтня 2021 року по 28 жовтня 2026 року. Крім того, зазначив, що матеріалами справи підтверджено, що лікарський засіб «ТІВАРГІН-Н» є зареєстрованим в Україні, має чинне реєстраційне посвідчення та відповідає вимогам законодавства щодо виробництва, імпорту і випуску серій. Розподіл етапів виробництва між іноземним виробником і українським підприємством не суперечить вимогам GMP, а сертифікація та випуск серії правомірно здійснюються на митній території України. Адвокат вказує, що Держлікслужба не є компетентним органом для вирішення питання про наявність державної реєстрації лікарського засобу та його відповідність умовам пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України. Повноваження у цій сфері належать МОЗ України та ДП «Державний експертний центр МОЗ України». Лист Держлікслужби, на який посилається митниця, не містить висновків щодо предмета доказування та не може вважатися належним і допустимим доказом. Відтак вважає, що декларант надав митниці правдиві відомості про умови контракту, вагу, кількість,країну походження, відправника та одержувача товару, відомості, необхідні для визначення коду УКТ ЗЕД, і не надавав документи, які містили відповідні не правдиві відомості, що ставить під сумнів наявність об`єктивної сторони правопорушення. У зв`язку із наведеним, просить провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 485 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Представник Львівської митниці Державної митної служби України Лубоцький Б.І. просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, покликаючись на матеріали справи.

Крім того, судом було здійснено виклик свідка ОСОБА_3 у судове засідання, однак остання у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Суд вжив всіх можливих заходів для забезпечення явки свідка до суду, відтак вважає за можливе здійснювати подальший розгляд за її відсутності.

Заслухавши думку представника Львівської митниці Державної митної служби України, представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Сірого А.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ст. 486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким порушенням.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 489 МК та ст. 280 КУпАП, посадова особа (суддя) при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до статті 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил від №1419/UA209000/2025, 22.09.2025 року у відділ митного оформлення № 1 митного поста «Львів - північний» Львівської митниці ТОВ «ФАРМАСЕЛ», було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ 25UA02U7 на товари: 1) «ліки для людей розфасовані для роздрібної торгівлі, що складаються зі змішаних або незмішаних продуктів для терапевтичного або профілактичного застосування, не містять наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, не в аерозольній упаковці «Tivargin - N»., вагою брутто 5 246,72 кг., вартістю 47 492 євро; 2) «ліки для людей розфасовані для роздрібної торгівлі,що складаються зі змішаних або незмішаних продуктів для терапевтичного або профілактичного застосування, не містять наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, не в аерозольній упаковці, не містить озойноруйнуючих речовин та фторованих парникових газів «Levocin-N», вагою брутто 6 572,62 кг., вартістю 46 600,4 євро. Виробник товарів: VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція) та ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (Україна). Торгівельна марка: Nikopharm. Країна виробництва: «GR» (Греція), загальною вагою брутто 11 819,34 кг та вартістю 94 092,4 євро.

22.09.2025 року ТОВ «ФАРМАСЕЛ» подав для оформлення в митний режим «імпорт» окремі серії лікарських засобів ТІВАРГІН-Н (UA/19033/01/01) та ЛЕВОЦИН- Н (UA/12842/01/01) разом із митною декларацією №25UA02U7, в графі 47 якої сума ПДВ розрахована за ставкою 7% на підставі пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України.

В обґрунтування порушення, митний орган покликається на твердження листів-відповідей Держлікслужби від 12.06.2025 року №6622-1.1/2.3/1725 та від 09.07.20225 року №7717-1.1/2.3/17-25, які отримані за ініціативою Держмитслужби згідно листів-запитів від 06.06.2025 року №20/20-01-01/6/609 та від 30.06.2025 року №20/20-01-01/6/698.09.07.2025 року

З листа-відповіді Держлікслужби №6622 1.1/2.3/1725 від 12.06.2025 року на запит Держмитслужби від 06.06.2025 року №20/20-01-01/6/609 вбачається, що «лікарський засіб ТІВАРГІН-Н на момент митного оформлення не відповідає статусу готового лікарського засобу, призначеного для роздрібної торгівлі і застосування, оскільки ТОВ «ФАРМАСЕЛ», як виробником в Україні, не було здійснено випуску серії вказаного лікарського засобу; лікарські засоби … 6) ЛЕВОЦИН-Н … на час їх митного оформлення не відповідали статусу готового лікарського засобу та не були дозволеними для роздрібної торгівлі та медичного застосування, оскільки ТОВ «ФАРМАСЕЛ», як виробником в Україні, не було здійснено випуску серії (сертифікацію) вказаного лікарського засобу»; «реєстраційні посвідчення … поширюються на готовий лікарський засіб … для виробництва якого передбачена обов`язкова участь обох виробників ..»; «сертифікати якості … містять інформацію про випуск серії для постачання/ експорту виключно від грецького виробника, проте не містять інформації щодо випуску серії виробником ТОВ «ФАРМАСЕЛ»

Листом №6622-1.1/2.3/1725 від 12.06.2025 року Держмитслужба поставила перед Держлікслужбою (Департаментом контролю якості) питання, які стосуються ввезення на митну територію України визначеної серії лікарського засобу №Т030525 із датою виробництва 07.05.2025 року у кількості 40970 упаковок

Держмитслужба просила Держлікслужбу надати відповідь на два запитання: 1) Чи може вважатися зазначений товар готовим лікарським засобом призначеним для роздрібної торгівлі відповідно до чинного законодавства України?; 2) Чи може даний товар вважатися лікарським засобом, який дозволено для виробництва і застосування в Україні та внесено до Державного реєстру лікарських засобів України?

Однак, відповідь на запит, який стосувався митного оформлення за іншою митною декларацією щодо іншої серії лікарського засобу, не містить тверджень про невідповідність лікарського засобу, пред`явленого до митного оформлення, умовам, визначених пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України.

З листа Держлікслужби від 12.06.2025 року №6622- 1.1/2.3/17-25 встановлено,що такий є відповіддю на запит, який стосувався митного оформлення за іншою митною декларацією щодо іншої серії лікарського засобу, та не містить тверджень про невідповідність лікарського засобу, пред`явленого до митного оформлення, умовам, визначених пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України. Крім того, зазначено, що Держлікслужба не має повноважень тлумачити норми податкового законодавства, зокрема пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України, та не надає дозвіл на виробництво та застосування лікарських засобів в Україні, не є держателем або адміністратором Державного реєстру лікарських засобів, оскільки такі повноваження має Міністерство охорони здоров`я України, до якого Держмитслужба не зверталась із запитом.

Із листа Держмитслужби від 30.06.2025 року №20/20-01-01/6/698 вбачається, що він не стосується серії лікарського засобу ЛЕВОЦИН-Н №Т020525 із датою виробництва 12.05.2025 року у кількості 26180 упаковок, а невизначених серій лікарських засобів, митне оформлення яких вже завершено протягом 2012-2025 років.

Відповідь Держлікслужби №7717-1.1.1/2.3/17-25 від 09.07.2025 року також не містить тверджень про те, що лікарський засіб «Тіваргін-Н» не дозволений для виробництва і застосування в Україні та (або) [не] внесений до Державного реєстру лікарських засобів.

Посадова особа митниці вважає, що декларант безпідставно зазначив у графі 47 митної декларації ставку ПДВ у розмірі 7%, яка передбачена пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України.

Відповідно до ст. 193.1. ПК України, ставки податку встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: а) 20 відсотків; б) 0 відсотків; в) 7 відсотків - по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, для застосування розміру ставки ПДВ - 7 відсотків визначальним є лише два фактори: лікарський засіб має бути дозволеним для виробництва і застосування в Україні та внесеним до Державного реєстру лікарських засобів.

Кількість виробників, виробничі стадії, ланцюги постачання тощо не мають жодного значення для визначення розміру ставки ПДВ.

За змістом ст.2 Закону України «Про лікарські засоби», лікарський засіб - будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), що має властивості та призначена для лікування або профілактики захворювань у людей, чи будь-яка речовина або комбінація речовин (одного або декількох АФІ та допоміжних речовин), яка може бути призначена для запобігання вагітності, відновлення, корекції чи зміни фізіологічних функцій у людини шляхом здійснення фармакологічної, імунологічної або метаболічної дії або для встановлення медичного діагнозу. До лікарських засобів належать: АФІ, продукція "in bulk"; готові лікарські засоби (лікарські препарати, ліки, медикаменти); гомеопатичні засоби; засоби, які використовуються для виявлення збудників хвороб, а також боротьби із збудниками хвороб або паразитами; лікарські косметичні засоби та лікарські домішки до харчових продуктів.

Готові лікарські засоби (лікарські препарати, ліки, медикаменти) - дозовані лікарські засоби у вигляді та стані, в якому їх застосовують, що пройшли всі стадії виробництва (виготовлення), включаючи остаточне пакування;

Активний фармацевтичний інгредієнт (лікарська речовина, діюча речовина, субстанція) (далі - АФІ або діюча речовина) - будь-яка речовина чи суміш речовин, що призначена для використання у виробництві лікарського засобу і під час цього використання стає його активним інгредієнтом. Такі речовини мають фармакологічну чи іншу безпосередню дію на організм людини, у складі готових форм лікарських засобів їх застосовують для лікування, діагностики чи профілактики захворювання, для зміни стану, структур або фізіологічних функцій організму, для догляду, обробки та полегшення симптомів;

Продукція "in bulk" - будь-який лікарський засіб, призначений для виробництва готового лікарського засобу, який пройшов усі стадії технологічного процесу, крім стадії фасування та/або кінцевого пакування і маркування;

Таким чином, законодавство широко трактує поняття лікарського засобу відносить до таких кілька достатньо відмінних категорій, проте усі вони поєднані у цьому загальному визначенні, відтак «ТІВАРГІН-Н» підпадає під критерії, визначені для опису поняття «лікарський засіб».

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що митний орган визнає, що «Тіваргін-Н» є зареєстрованим лікарським засобом (UA/19033/01/01), відомості про який внесено до Державного реєстру лікарських засобів, але одночасно вважає, що декларант безпідставно зазначив у графах 47 митних декларацій у графі 47 «Розрахунок податків» ставку ПДВ у розмірі 7%.

Також, посадовою особою митного органу встановлено, що лікарські засоби ТІВАРГІН-Н та ЛЕВОЦИН-Н пройшли процедуру державної реєстрації, на них видані реєстраційні посвідчення UA/19033/01/01 та UA/12842/01/01, які свідчать, що відомості про ці лікарські засоби внесені до Державного реєстру лікарських засобів.

Щодо твердження митниці про те, що ТОВ «ФАРМАСЕЛ» не є виробником лікарського засобу «ТІВАРГІН-Н», то таке суперечить усім наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Так, як вбачається з листа Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 12.06.2025 № 6622-1.1/2.3/17-25, реєстраційне посвідчення №UA/19033/01/01 поширюється на готовий лікарський засіб ТІВАРГІН-Н, для виробництва якого передбачена обов`язкова участь обох виробників, зазначених у матеріалах реєстраційного досьє, а саме: VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція) та ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (Україна).

Більше жодної інформації вказаний лист Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 12.06.2025 № 6622-1.1/2.3/17-25 не містить.

Отже лист, на який митниця посилається як на доказ незаконності дій ТОВ «ФАРМАСЕЛ» в частині подання до митниці документів для застосування ставки ПДВ у розмірі 7%, не містить тверджень про незаконність дій Товариства.

Митний орган стверджує, що виробником лікарського засобу «ТІВАРГІН-Н» є виключно VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція).

Разом із цим, до матеріалів справи долучено усі товаросупровідні документи щодо імпортованих ліків, у яких зазначено, що виробниками лікарського засобу «ТІВАРГІН-Н» є два підприємства - VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY (Греція) та ТОВ «ФАРМАСЕЛ» (Україна).

Доказів на підтвердження припущення митниці з приводу виробництва вказаного лікарського засобу лише грецьким підприємством VIOSER S.A. PARENTERAL SOLUTIONS INDUSTRY матеріали справи не містять.

За загальним правилом, на територію України можуть ввозитися лікарські засоби, зареєстровані в Україні (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про лікарські засоби», надалі «Закон №123/96-ВР»).

За змістом ч. 8, 10, 17 ст. 9 Закону №123/96-ВР Міністерство охорони здоров`я України приймає рішення про реєстрацію лікарського засобу, до Державного реєстру лікарських засобів вносяться визначені відомості, а на зареєстрований лікарський засіб заявнику видається посвідчення, в якому зазначається строк дії, протягом якого лікарський засіб дозволяється до застосування в Україні.

Положеннями ст. 9, ч. 1 ст. 17 Закону №123/96-ВР, пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України встановлено, що на територію України можуть ввозитися зареєстровані лікарські засоби, і відповідні операції підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою 7%.

Частина 7 ст. 17 Закону №123/96-ВР передбачає виключні випадки, коли дозволяється ввезення незареєстрованих лікарських засобів, зокрема, для проведення до клінічних досліджень, фармацевтичної розробки і клінічних випробувань, реєстрації лікарських засобів в Україні (зразки препаратів у лікарських формах).

Оскільки, незареєстровані лікарські засоби очевидно не відповідають критеріям, передбаченим пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України, операції з їх ввезення на митну територію України оподатковуються ПДВ за ставкою 20%.

Реєстраційне посвідчення на лікарський засіб ТІВАРГІН-Н №UA19033/01/01 оформлено 01.11.2021 року. В свою чергу, долучена митницею митна декларація UA100020/2021/576513 оформлена 02.03.2021 року, тобто до державної реєстрації лікарського засобу.

Встановлено, що з моменту державної реєстрації ТОВ «ФАРМАСЕЛ» пред`являв до митного оформлення, а підрозділи Львівської, Київської та Житомирської митниць відповідно погоджували імпорт «Тіваргін-Н» (UA/19033/01/01) із справлянням ПДВ за ставкою 7%.

Однак, протягом 2022 - 2025 років жодних застережень у Київської митниці з приводу оформлення того ж самого лікарського засобу «ТІВАРГІН-Н» тим же самим ТОВ «ФАРМАСЕЛ» із застосуванням ставки ПДВ у розмірі 7% не виникало.

Відповідно до ст. 2 Закону №123/96-ВР, готові лікарські засоби (лікарські препарати, ліки, медикаменти) - дозовані лікарські засоби у вигляді та стані, в якому їх застосовують, що пройшли всі стадії виробництва (виготовлення), включаючи остаточне пакування.

Законодавець після слова «виробництва» у дужках зазначає «виготовлення», що є уточненням. Термін «виробництво» вживається у широкому сенсі та включає у себе всі операції з виготовлення, контролю якості, видачі дозволу на випуск, зберігання, розповсюдження і відповідного контролю. В свою чергу, «виготовлення» або «технологічний процес» - це всі операції, пов`язані з виготовленням лікарського засобу, які починаються з одержання сировини, продовжуються обробкою та пакуванням і завершуються одержанням готової продукції (див. «Терміни та визначення понять» Настанови МОЗ СТ-Н МОЗУ 42 4.0:2020 «Лікарські засоби. Належна виробнича практика», затвердженої наказом МОЗ від 16 лютого 2009 року №95).

Також відсутні підстави вважати остаточно упакований лікарський засіб «проміжною продукцією» (intermediate product), оскільки такою є «частково оброблена сировина, яка має пройти наступні виробничі етапи до того, як вона стане нерозфасованою продукцією» (див. «Терміни та визначення понять» Настанови МОЗ СТ-Н МОЗУ 42-4.0:2020 «Лікарські засоби. Належна виробнича практика», затвердженої наказом МОЗ від 16.02.2009 року №95).

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил, відсутність «випуску серії» лікарського засобу свідчить, що він не має статусу готового лікарського засобу, призначеного для роздрібної торгівлі, і може розглядатись лише як проміжна продукція або продукт незавершеного виробництва.

Однак, такі твердження не впливають на застосування пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України, оскільки ставка ПДВ у розмірі 7% передбачена для операцій з ввезення на митну територію лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів. Окрім того, твердження про те, що лікарський засіб не є готовим лікарським препаратом, є проміжною продукцію або продуктом незавершеного виробництва, є недостовірними та спростовуються матеріалами справи.

Відтак, відсутність «випуску серії» на момент митного оформлення відповідає вимогам технічного регламенту із виготовлення лікарських засобів, затвердженого наказом МОЗ від 08.11.2024 року №1883 і не свідчить про те, що товар не є готовим лікарським засобом («проміжною продукцією», тощо).

Крім того, це не спростовує факту, що лікарський засіб, дозволений для виробництва і використання в Україні, та внесений до ДРЛЗ, оскільки про це беззастережно свідчить реєстраційне посвідчення №UA/19033/01/01, яке видається на лікарський засіб в цілому, а не на його окремі серії (результат виготовлення окремих партій).

Аргументи представника митного органу про те, що лікарський засіб на момент митного оформлення «не має статусу, призначеного для роздрібної торгівлі» є безпідставним, оскільки, підпункт «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України не передбачає такого критерію для застосування ставки ПДВ 7%, а випуск в обіг здійснюється не з метою ввезення (імпорту), а для продажу лікарського засобу на митній території України.

Національне законодавство розрізняє процедури «державної реєстрації лікарського засобу» та «контролю якості лікарського засобу», які здійснюють різні органи виконавчої влади України.

Відповідно до пункту 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів, затвердженого постановою КМУ від 26 травня 2005 року №376 державна реєстрація лікарського засобу здійснюється МОЗ України на підставі заяви та результатів експертизи реєстраційних матеріалів на такий засіб, проведеної Державним експертним центром МОЗ України (далі - Центр) у визначеному МОЗ України порядку.

Згідно із пунктів 3-5 Положення про Державний реєстр лікарських засобів (в редакції на момент митного оформлення) веде Реєстр МОЗ України, який вносить до Реєстру відомості про лікарський засіб на підставі наказу МОЗ України про його державну реєстрацію. Реєстр ведеться в електронному вигляді, а порядок ведення Реєстру визначається МОЗ України.

Згідно із абзацом 1 пункту 2 Порядку ведення Державного реєстру лікарських засобів України, затвердженого наказом МОЗ України від 08 травня 2014 року №314, Державний реєстр ведеться у вигляді спеціалізованої електронної бази даних, що містить відомості про лікарські засоби, у тому числі медичні імунобіологічні препарати (далі лікарські засоби), зареєстровані (перереєстровані) Міністерством охорони здоров`я України у встановленому порядку, дозволені для виробництва і застосування в Україні, з метою інформаційного забезпечення у сфері створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів.

Отже, виключно Міністерство охорони здоров`я здійснює державну реєстрацію лікарських засобів та веде Державний реєстр лікарських засобів, який містить відомості про лікарські засоби, дозволені для виробництва і застосування в Україні з метою інформаційного забезпечення, в т.ч. у сфері контролю якості та реалізації лікарських засобів.

В свою чергу, загальні вимоги до реалізації лікарських засобів визначені ст. 20 Закону №123/96-ВР, яка за змістом передбачає можливість реалізації на території України лише зареєстрованих лікарських засобів, за наявності сертифіката якості, що видається виробником (імпортером, представником виробника на території України). Компетентним органом у сфері контролю якості та безпеки лікарських засобів на території України є Держлікслужба (див. пункти 1, 3 Положення про Держлікслужба, затвердженого постановою КМУ від 12.08.2015 року №647).

Незалежно від кількості виробників лікарського засобу, розподілу між ними обов`язків, кожну серію (виготовленого, готового та зареєстрованого) лікарського засобу перед продажем на митній території України потрібно випустити в обіг.

Відповідно до Додатку 16 «Сертифікація уповноваженою особою та випуск серії» Настанови МОЗ СТ-Н МОЗУ 42-4.0:2020, затвердженої наказом МОЗ від 16 лютого 2009 року №95 метою контрольованого випуску серії є гарантія саме того, що: 1) серія була вироблена і перевірена відповідно до вимог реєстраційного досьє; 2) серія була вироблена і перевірена відповідно до принципів і правил GMP; 3) були враховані будь-які інші відповідні нормативно-правові вимоги; 4) є можливість легкої ідентифікації будь-яких залучених до сертифікації та підтвердження відповідності Уповноважених осіб і будь-яких відповідних протоколів у випадку дефекту якості, коли є необхідним розслідування або відкликання серії, як зазначено в розділі 8 частини 1 цієї настанови.

Згідно із реєстраційним посвідченням №UA19033/01/01 відповідальною особою за таку операцію щодо «Тіваргін-Н» є ТОВ «Фармасел».

За змістом п. 1.1, 4.1 Додатку 16 «Сертифікація уповноваженою особою та випуск серії» Настанови МОЗ СТ-Н МОЗ України 42-4.0:2020 сертифікація серії (випуск серії) імпортного лікарського засобу відбувається виключно щодо готового лікарського засобу, на митній території України (після митного оформлення), з метою продажу в Україні, відповідно до законодавства України: «Кожна серія готової продукції перед випуском для продажу або поставки в Україні, або для експорту має бути сертифікована Уповноваженою особою на території України. Сертифікацію може проводити тільки Уповноважена особа виробника та/або імпортера, яку зазначено у відповідних документах, що додаються до ліцензії на виробництво та/або імпорт, згідно з чинним законодавством України»; «4. Випуск серії 4.1 Серії лікарських препаратів можуть бути випущені для продажу або розміщення на ринку тільки після сертифікації Уповноваженою особою, як описано вище. Поки серія не сертифікована, її слід залишати на виробничій дільниці або відправити на карантин до іншої дільниці, що була ліцензована для цієї мети відповідним компетентним уповноваженим органом».

Отже повідомлена митним органом обставина про те, що серія «Тіваргін-Н» №ТО30525 (дата виробництва 07 травня 2025 року) не була випущена для продажу або поставки в Україні: не має доказового значення для обставин поставки інших, невизначених у протоколі серій лікарського засобу «Тіваргін-Н», і за будь-яких умов є природньою та логічною обставиною, яка узгоджується із чинним законодавством, яка передбачає випуск серії в обіг після фізичного ввезення товару на митну територію України та митного оформлення; не свідчить про те, що товар не є готовим лікарським засобом («проміжною продукцією», «продуктом незавершеного виробництва» тощо); не спростовує факт того, що «Тіваргін-Н» (UA/19033/01/01) є лікарським засобом, дозволеним до виробництва і застосування в Україні та внесений до Державного реєстру лікарських засобів, тобто таким, що відповідає критеріям, встановленим пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК України.

За змістом ч.ч. 2-4 ст. 9 Закону «Про лікарські засоби», державна реєстрація лікарських засобів проводиться на підставі заяви, поданої до МОЗ України, до якої додаються матеріали реєстраційного досьє, матеріали щодо методів контролю якості лікарського засобу; текст маркування упаковки; документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору.

Пунктом 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів, затвердженого постановою КМУ від 26 травня 2005 року №376 передбачено, що державна реєстрація лікарського засобу здійснюється МОЗ на підставі заяви та результатів експертизи реєстраційних матеріалів на такий засіб, проведеної Державним експертним центром МОЗ України (далі - Центр) у визначеному МОЗ України порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку для проведення експертизи реєстраційних матеріалів заявником подаються до Центру: матеріали реєстраційного досьє, вимоги до змісту та обсягу якого встановлюються МОЗ України; матеріали щодо методів контролю якості лікарського засобу; відомості про технологію виробництва лікарського засобу та копія офіційного дозвільного документа на виробництво, виданого уповноваженим органом держави, у якій здійснюється таке виробництво; текст маркування упаковки; засвідчена в установленому порядку копія документа, передбаченого абзацом другим пункту 15 цього Порядку, що виданий Держлікслужбою у визначеному МОЗ України порядку і підтверджує відповідність умов виробництва поданого на реєстрацію лікарського засобу (крім діючих речовин (субстанцій) чинним в Україні вимогам належної виробничої практики (для вітчизняних виробників - засвідчена в установленому порядку копія чинної ліцензії на виробництво лікарських засобів); 6) документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору.

Окрім того, ДП «ДЕЦ МОЗ України» є адміністратором Державного реєстру лікарських засобів, що забезпечує доступ до інформаційного фонду Державного реєстру на офіційному веб-сайті Державного реєстру (www.drlz.kiev.ua), забезпечує надходження інформації про лікарські засоби до еталонного фонду Державного реєстру і його збереження (пункти 3, 6 Розділу І, п. 2 розділу ІІ Порядку ведення ДРЛЗ України, затвердженого наказом МОЗ від 08.05.2014 року №314).

Отже, ДП «ДЕЦ МОЗ України» здійснює експертизу реєстраційних матеріалів в процедурі державної реєстрації лікарських засобів та є адміністратором Державного реєстру лікарських засобів.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 по справі № 810/2749/16 наголосив, що само по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів або обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Статтею 485 МК України встановлено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Об`єктивна сторона цього правопорушення характеризується дією, тобто активною поведінкою (вчинком) особи, в якій виражена зовні її воля і, що спрямована на застосування особою під час декларування товарів саме таких ставок митних платежів, які справляються з товарів, що переміщуються через митну територію України, та звільняють від сплати митних платежів або зменшують їх розмір, а також дії, спрямовані на порушення встановленого законодавством України порядку використання товарів у цілях, стосовно яких надано пільги щодо сплати податків і зборів, обманні маніпуляції з податковими пільгами.

Суб`єктивна сторона характеризується умисною або необережною (самовпевненість чи недбалість) формами вини. Ставлення винного до наслідків у вигляді недоборів митних платежів, за відсутності ознак злочину, може характеризуватися непрямим умислом або необережністю.

Для кваліфікації дій за ст. 485 МК України мають значення мотив і мета їх учинення, а також те, чи настали шкідливі наслідки.

Відповідно до правових висновків Верховного суду про застосування статті 485 МК України, викладених у постановах від 14.05.2019 по справі №334/1738/16-а (ЄДРСР 81759521), від 27.01.2022 року у справі №725/3788/16-а (ЄДРСР 103027339): - склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі); - об`єктивна сторона правопорушення полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Відповідно до статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Притягнення до адміністративної відповідальності має здійснюватися у певному порядку, на підставі процесуальних норм, що регламентують провадження у справі про порушення норм законодавства.

Отже, для притягнення до відповідальності за порушення, передбачене статтею 485 МК України, необхідно довести факт заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, передбачених законом, та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу щодо таких дій.

Висновки протоколу про порушення митних правил № 1419/UA209000/2025 від 02.10.2025 про вчинення ОСОБА_1 протиправних дій ґрунтуються на твердженнях листа-відповіді Держлікслужби №6622-1.1/2.3/17-25 від 12.06.2025 року, який отримано за ініціативою Держмитслужби згідно запиту №20/20-01-01/6/609 від 06.06.2025 року.

Однак, протокол про порушення митних правил не містить обґрунтування, які конкретні протиправні дії вчинив ОСОБА_1 , за вчинення яких передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ст. 485 МК України. У Протоколі ПМП відсутня інформація щодо виявлених фактів подання неправдивих відомостей, визначених МК України (умови договору, вага, кількість, країна походження, відправник/одержувач, відомості для визначення УКТЗЕД, митної вартості) або документів, які містять такі відомості. Зазначене вище ставить під сумнів наявність об`єктивної сторони правопорушення.

Посилання митного органу на те, що до митних декларацій долучене реєстраційне посвідчення UA/19033/01/01 «як підставу застосування ставки ПДВ 7%» не доводить, що такий документ містить неправдиві відомості щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, митний представник ТОВ «Фармасел» надавав митниці достовірні відомості щодо умов договору, ваги, кількості, країну походження, відправника/одержувача, відомості для правильного визначення УКТ ЗЕД та митної вартості, а також документи, які їх містили (договір, інвойси, пакувальні листи, транспортні накладні, сертифікати якості, страхові сертифікати, тощо).

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 як керівник ТОВ «ФАРМАСЕЛ» діяв правомірно, надав митниці усі відомості та документи, які були необхідними, зокрема для визначення митної вартості, коду товару тощо, і які не містили неправдивих відомостей, заявив ставку ПДВ 7% на підставі пп. «в» п.193.1 ст. 193 ПК України за відсутності підстав вважати, що така норма не поширюються на лікарський засіб, який держава дозволила для виробництва і використання в Україні, та відомості про який внесла до Державного реєстру лікарських засобів.

Доводи вини повинні ґрунтуватись на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і вчинене саме особою стосовно якої складено протокол про правопорушення.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (в даному випадку митного органу) має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії відображеній у протоколі, як суть правопорушення. Наявність таких обставин, яким версія митного органу не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у інкримінованих діях.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до положень статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому суд звертає увагу, що суд не наділений повноваженнями самостійно збирати докази у справах про порушення митних правил, встановлювати інших осіб, які можуть бути причетними до правопорушення.

Вимогами частин першої, другої статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд виходячи із загальних засад державної митної справи, законності, презумпції невинуватості, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків, вважає, що під час розгляду даної справи не здобуто та суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

Відповідно до ст.527МК України, у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 247 КУпАП, ст. ст. 3, 458, 467, 485, 487-488, 491, 495, 522, 527 Митного кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Х.М. Мисько