Єдиний унікальний номер: 378/142/26
Провадження № 3/378/95/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року селище Ставище

Суддя Ставищенського районного суду Київської області Марущак Н. М., розглянувши матеріали, які надійшли від батальйону № 2 полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, за ст. ст. 173-2 ч. 3, 173-2 ч. 3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , якого постановою Ставищенського районного суду Київської області від 27.11.2025 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, 04.02.2026, о 12 годині 46 хвилин за адресою АДРЕСА_1 повторно вчинив домашнє насильство психологічного та економічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, не впускав її до вказаного житлового приміщення, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

За протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 330893 від 29.01.2026 ОСОБА_1 29.01.2026 о 21 годині 15 хвилин за адресою АДРЕСА_1 висловлював погрози, образи, нецензурну лайку в сторону своєї дружини ОСОБА_2 , що завдало шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (а. с. 16).

Постановою від 09 лютого 2026 року відповідно до ст. 36 КУпАП об`єднано в одне провадження справи: ЄУН 378/142/26, провадження № 3/378/95/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, ЄУН 378/144/26, провадження №3/378/96/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та присвоєно адміністративній справі єдиний унікальний номер 378/142/26, провадження № 3/378/95/26.

ОСОБА_1 вину в скоєнні адміністративного правопорушення за протоколом від 29.01.2026 не визнав, суду пояснив, що з ОСОБА_2 вони тривалий період проживали в цивільному шлюбі, а з 2019 році в зареєстрованому шлюбі, в даний час в Білоцерківському міськрайонному суді перебуває на розгляді справа про розірвання шлюбу між ними. 29.01.2026, близько 21 години, за місцем їх спільного з проживання в квартирі АДРЕСА_2 відбулась сварка з приводу подальшого проживання дружини в квартирі. Він повідомив останній, що змінився власник квартири, в якій вони проживають, пояснивши, що він дану квартиру, яка була придбана на його ім`я в 2017 році, подарував дочці, яка, як власник, переказала, щоб дружина вибралась з квартири. Оскільки з цього приводу між ними виник конфлікт в присутності його матері, він викликав поліцію. Жодного психологічного насильства він по відношенню до дружини не вчиняв. Поліцейські, які приїхали за викликом, не розібравшись в причині конфлікту, склали протокол як відносно неї, так і відносно чоловіка.

Вину в скоєнні адміністративного правопорушення за протоколом від 04.02.2026 ОСОБА_1 визнав, суду пояснив, що оскільки новий власник вищевказаної квартири заперечує щодо подальшого проживання в квартирі його дружини, з якою він в даний час розлучається, він дійсно 04.02.2026, близько 12 години 45 хвилин, не впускав ОСОБА_2 в дану квартиру, попередньо змінив замов у вхідних дверях, після чого остання викликала працівників поліції. Проте, дружину він не штовхав, оскільки взагалі не впускав її в квартиру.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що 29.01.2026, близько 21 години, в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем їх спільного з чоловіком ОСОБА_1 . Між ними відбулась сварка з приводу її подальшого проживання в квартирі. Останній зайшов в її кімнату та повідомив, що змінився власник квартири, в якій вони проживають, пояснивши, що він дану квартиру, яка була придбана на його ім`я в 2017 році в період їх спільного проживання, подарував дочці, з якою вона не змогла зв`язатись по телефону. ОСОБА_1 став вимагати, щоб вона вибралась з квартири. Коли вона сказала, що викличе наряд поліції, чоловік сам викликав поліцію. Фактично вона з останнім проживала в цивільному шлюбі з 2006 року, а з 2019 році в зареєстрованому шлюбі. Поліцейські, які приїхали за викликом, не розібравшись в причині конфлікту 29.01.2026, склали протокол як відносно неї, так і відносно чоловіка. 04.02.2026 ОСОБА_1 , близько 12 години 45 хвилин, коли вона повернулась до місця свого спільного проживання з чоловіком, не змогла відкрити вхідні двері своїми ключами, оскільки був змінений замок. Її прохання по телефону впустити її в квартиру, чоловік проігнорував, після чого вона викликала працівників поліції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 3 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 1 розділу І Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIIІ, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні домашнього насильства, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КупАП, за протоколом ВАД № 331895 від 04.02.2026 підтверджується:

- даними вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому протокол був підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 (а. с. 1),

- поясненнями ОСОБА_2 в суді, її заявою та письмовими поясненнями від 04.02.2026, відповідно до яких вона з ОСОБА_1 проживала в цивільному шлюбі з 2006 року, а з 2019 році в зареєстрованому шлюбі. В даний час вони розлучаються. Квартира АДРЕСА_2 , де вони спільно проживають з чоловіком, була придбана на його ім`я в 2017 році в період їх спільного проживання. В цьому році останній повідомив, що подарував квартиру дочці. 04.02.2026 ОСОБА_1 , близько 12 години 45 хвилин, коли вона повернулась до вказаної квартири, не змогла відкрити вхідні двері своїми ключами, оскільки був змінений замок. Її прохання по телефону впустити в квартиру, чоловік проігнорував, після чого вона викликала працівників поліції,

- поясненнями ОСОБА_1 , який суду пояснив, що вони з ОСОБА_2 більше 10 років проживали в цивільному шлюбі, а з 2019 році в зареєстрованому шлюбі. В даний час вони розлучаються. Квартира АДРЕСА_2 , де вони спільно проживають з дружиною, була придбана на його ім`я в 2017 році. В цьому році він повідомив дружині, що подарував квартиру дочці. яка заперечує щодо подальшого проживання в квартирі ОСОБА_2 . Він дійсно 04.02.2026, близько 12 години 45 хвилин, не впускав ОСОБА_2 в дану квартиру, попередньо змінив замов у вхідних дверях, після чого остання викликала працівників поліції. Проте, дружину він не штовхав, оскільки взагалі не впускав її в квартиру.

Вищенаведені докази на переконання суду є належними, допустимими та достовірними.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 27.11.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а. с. 5).

Враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, і його вина доведена матеріалами даної справи.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вказане адміністративне правопорушення, не встановлено.

Відносно ОСОБА_1 складено також протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 330893 від 29.01.2026.

Відповідно до вказаного протоколу ОСОБА_1 29.01.2026, о 21 годині 15 хвилин за адресою АДРЕСА_1 висловлювала погрози, образи, нецензурну лайку в сторону своєї дружини ОСОБА_2 , що завдало шкоди її психічному здоров`ю.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, крім протоколу, були надані вищевказані докази.

ОСОБА_1 вину в скоєнні адміністративного правопорушення за протоколом від 29.01.2026 не визнав, суду пояснив, що з ОСОБА_2 вони тривалий період проживали в цивільному шлюбі, а з 2019 році в зареєстрованому шлюбі, в даний час в Білоцерківському міськрайонному суді перебуває на розгляді справа про розірвання шлюбу між ними. 29.01.2026, близько 21 години, за місцем їх спільного з проживання в квартирі АДРЕСА_2 відбулась сварка з приводу подальшого проживання дружини в квартирі. Він повідомив останній, що змінився власник квартири, в якій вони проживають, пояснивши, що він дану квартиру, яка була придбана на його ім`я в 2017 році, подарував дочці, яка, як власник, переказала, щоб дружина вибралась з квартири. Оскільки з цього приводу між ними виник конфлікт в присутності його матері, він викликав поліцію. Жодного психологічного насильства він по відношенню до дружини не вчиняв. Поліцейські, які приїхали за викликом, не розібравшись в причині конфлікту, склали протокол як відносно неї, так і відносно чоловіка.

Такі пояснення ОСОБА_1 підтвердила в суді потерпіла ОСОБА_2 яка пояснила, що 29.01.2026, близько 21 години, в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем їх спільного з чоловіком проживання відбулась сварка з приводу її подальшого проживання в квартирі. Останній зайшов в її кімнату та повідомив, що змінився власник квартири, в якій вони проживають, пояснивши, що він дану квартиру, яка була придбана на його ім`я в 2017 році в період їх спільного проживання, подарував дочці, з якою вона не змогла зв`язатись по телефону. ОСОБА_1 став вимагати, щоб вона вибралась з квартири. Коли вона сказала, що викличе наряд поліції, чоловік сам викликав поліцію.

Інших доказів (пояснень інших осіб тощо) разом з протоколом про адміністративне правопорушення суду надано не було.

Сам конфлікт не свідчить про вчинення насильства та про те, що під час конфлікту 29.01.2026 року ОСОБА_1 діяв з умислом завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілої.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах,одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 29.01.2026 не встановлена «поза розумних сумнівом», а наявність побутового конфлікту між ним та дружиною цього дгя не є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за протоколом від 29.01.2026 слід закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173- 2 КУпАП за протоколом від 04.02.2026, враховуючи дані про особу останнього, суд дійшов висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, одночасно із вирішенням питання про накладення стягнення за вказане правопорушення вирішується питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство на проходження Типової програми для кривдників, затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 01.10.2018 № 1434, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.10.2018 за № 1222/32674.

Відповідно до статті 39-1 КУпАП, у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» чи Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» № 2229-VIIІ програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Згідно із п. 8 розділу 1 Типової програми для кривдників, кривдника може бути направлено на проходження цієї Типової програми на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

Порядок направлення на проходження програми для кривдника визначено пунктом 3.3.Інструкції щодо порядку взаємодії структурних підрозділів, відповідальних за реалізацію державної політики щодо попередження насильства в сім`ї, служб у справах дітей, центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та відповідних підрозділів органів внутрішніх справ з питань здійснення заходів з попередження насильства в сім`ї, затвердженої Наказом Міністерства України у справах сім`ї, молоді та спорту, Міністерства внутрішніх справ України 07.09.2009 № 3131/386, згідно з якою, у разі вчинення особою насильства в сім`ї, служба дільничних інспекторів поліції або кримінальна поліція у справах дітей видає цій особі під розписку направлення на проходження корекційної програми та в триденний строк надсилає до відповідного кризового центру повідомлення про направлення особи на проходження корекційної програми.

На виконання приписів ч. 5 ст. 283 КУпАП, суд дійшов висновку щодо відсутності необхідності направлення правопорушника на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, відповідно до статті 39-1 КУпАП, з мотивів того, що ОСОБА_1 вину в скоєнні адміністративного правопорушення визнав, відповідно до форми оцінки ризиків, уповноваженим працівником поліції визначено рівень небезпеки ОСОБА_1 , як низький.

Відповідно ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 665.60 гривень.

Керуючись ст. ст. 36 ч. 2, ч. 3 ст. 173-2, 245, 280, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за протоколом ВАД №331895 від 04.02.2026 та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень,

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок до спеціального фонду Державного бюджету України.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП за протоколом ВАД №330893 від 29.01.2026 року закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Роз`яснити, що штраф, відповідно до ст. 307 КУпАП має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП стягується подвійний розмір штрафу, який визначений у відповідній статті КУпАП та зазначений у постанові про стягнення штрафу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Н. М. Марущак