ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №1 ЛРУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.11.2025 року серії ЕПР1 № 510414, 11.11.2025 року о 18 год 00 хв в с. Муроване, вул. Тополина, 1, керуючи а/м Рено, д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричіпом J-203, д.н.з. НОМЕР_3 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним здійснив зіткнення із а/м Вольво НОМЕР_4 , внаслідок чого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 під час розгляду справи провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП не визнав та пояснив, що в день події він приїхав на митний пост для оформлення, пройшовши всі процедури припаркувався на вказане йому місце. До нього підійшов водій авто, що стояло позаду з претензіями щодо пошкодження його транспортного засобу Вольво НОМЕР_4 . Разом із ним, оглянувши два автомобіля та не виявивши пошкоджень, він пішов продовжувати оформлення документів на митниці. Через 2-3 години той же водій, підійшовши сказав, щоб він йому давав 20 000 грн. або викличе поліцію. Він відмовився платити та не заперечував проти виклику поліції, оскільки ДТП не вчиняв, що підтверджується відсутністю доказів його вини у матеріалах справи.

29.01.2026 року подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що в день події рухався з дотриманням Правил дорожнього руху та не здійснював зіткнення з транспортним засобом, під час руху він не створював перешкод іншим водіям та пішоходам. Зазнчив, що під час руху огляд не був обмежений, відповідно він не звертався за допомогою до інших осіб, щоб вони сигналізували про безпеку маневру, використовував дзеркала, як системи допомоги при паркуванні та контролював ситуацію навколо транспортних засобів візуально. Під час здійснення замірів, при складанні схеми ДТП, працівниками поліції не було знайдено співпадінь розмірів місць пошкоджень транспортного засобу іншого учасника з можливими місцями зіткнення на керованому ним транспортному засобі, що може свідчити про те, що такі пошкодження автомобіль Volvo зазнав не під час ДТП, стосовно якого розглядається дана справа. Підтвердженням викладеного надав суду фото- та відеоматеріали здійснені, по місцю реєстрації його транспортного засобу, заміри можливих місць зіткнення транспортних засобів, які також підтверджують не можливість зіткнення на місці та під час його паркування. Заміри здійснювались на транспортному засобі подібному до транспортного засобу потерпілого, оскільки поліцією такі докази на місці пригоди не були зафіксовані. Будь-яких слідів зіткнення на ввіреному йому транспортному засобі працівниками поліції не було виявлено. Також працівниками поліції оглядалися записи відеокамер митниці в місці його паркування та за результатами якого не виявили моменту зіткнення з іншими будь-якими транспортними засобами, підтвердженням чого є відсутність таких доказів в матеріалах справи.

Під час розгляду справи підтвердив всі обставини, викладені в письмових поясненнях та вказав, що вони повністю виключають його причетність до ситуації, що склалася. Просив закрити провадження у справі відносно нього в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 до суду для розгляду справи не з`явився, двічі повідомлявся судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом передачі телефонограми від 10.12.2025 року та від 15.01.2026 року. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про її розгляд за його відсутності, до суду не надсилав.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до такого висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до вимог пункту 10.9 ПДР, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад), тобто настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об`єктів.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушень Правил дорожнього руху.

Отже, умовами настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність: 1) порушень учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, 2) пошкоджень транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, 3) причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Відсутність хоча б однієї з вищевказаних умов не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у якості доказів долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 510414 від 12.11.2025 року, схема місця ДТП, пояснення

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , рапорт поліцейського.

На переконання судді зазначені докази не є належними та достатніми доказами вчинення особою адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Суддя наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

В порушення ст. 256 КУпАП, до згаданого протоколу про адміністративне правопорушення не долучено пояснення свідків, чи очевидців події, які б підтверджували зазначені у протоколі обставини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Старков та Тищенко проти росії» звернув увагу на те, що в цій справі єдиними доказами, на які посилалися суди при визнанні заявників винними, були протокол про адміністративне правопорушеннята заяви співробітників поліції. Суд вважав, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюваним подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.

При цьому, суддя вказує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися.

Також матеріали справи не містять жодних доказів про розмір, характер, ступінь та реальність заподіяної шкоди потерпілому ОСОБА_2 діями водія ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом, а відтак суддя позбавлена можливості встановити, що саме дії останнього знаходять в причинно-наслідковому зв`язку із пошкодженням транспортного засобу потерпілого.

Досліджені суддею фото- та відеоматеріали замірів можливих місць зіткнення транспортних засобів, надані ОСОБА_1 не підтверджують "поза розумним сумнівом" причинно-наслідковий зв`язок між можливим зіткненням, транспортного засобу Рено, д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричіпом J-203, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та припаркованого транспортного засобу Вольво НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 .

Разом з тим, інших доказів, які б підтверджували, що діями ОСОБА_1 були заподіяні наслідки у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, судді не надано.

За таких обставин, відсутня обов`язкова ознака об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення, а саме настання реальних наслідків у вигляді ушкодження певних об`єктів.

Відповідно до практики ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції (справа «Лучанінова проти України»).

У рішеннях «Малофєєва проти росії» та «Карелін проти росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у даній справі відсутні належні та допустимі докази, на підставі яких у визначеному законом порядку, поза розумним сумнівом можливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суть якого викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні, а відтак провадження відносно останнього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ст. 124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Наталія ГОРДІЙЧУК