Справа № 734/2863/25 Головуючий у 1 інстанції Іванюк Т. І.
Провадження № 33/4823/188/26
Категорія - ч.3 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника - Ярового О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , військовослужбовець,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 16 червня 2025 року, о 22 год 32 хв, на автодорозі М-01, 97 км, у с. Кіпті, Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами, на підставі постанови про встановлення тимчасового обмеження в праві керування транспортним засобом від 02.10.2019 року ВП № 42579588 Менського районного відділу ДВС Головного ТУ юстиції у Чернігівській області, чим порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», ст.15 Закону України «Про дорожній рух».

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі. В обґрунтування скарги посилається на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки він не був позбавлений права керування транспортними засобами. Вказує на те, що справа розглянута за його відсутності і без належного повідомлення про місце та час судового розгляду, чим було порушено його право на захист.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки він не був присутній у судовому засіданні, копію постанови не отримував у зв`язку з проходженням військової служби.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно зі ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, з огляду на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч.ч. 9, 10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 3 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 363943 від 16.06.2025, ОСОБА_1 , 16 червня 2025 року, о 22 год. 32 хв., на автодорозі М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі, 97 км с. Кіпті, Чернігівського району Чернігівської області, керував автомобілем «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керування транспортними засобами, на підставі постанови про встановлення тимчасового обмеження в праві керування транспортним засобом від 02.10.2019 року ВП № 42579588 Менського районного відділу ДВС у Чернігівській області, чим порушив вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», ст.15 ЗУ «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ч.3 ст.126 КУпАП (а.с.5).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Факт скоєння ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення також підтверджується копією постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 02.10.2019 року ВП № 42579588 Менського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.4);

З переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху; в ході перевірки документів було виявлено, що останній тимчасово обмежений в праві керування транспортними засобами. Під час спілкування водій повідомив, що знає про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, ОСОБА_1 знав про заборону керувати транспортним засобом, проте умисно, у порушення вимог діючого законодавства, керував автомобілем.

Факт керування транспортним засобом при встановленому тимчасовому обмеженні у здійсненні такого права є самостійним складом правопорушення, за що передбачено адміністративну відповідальність.

Доводи апелянта про те, що він не був позбавлений права керування транспортними засобами, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, є хибним тлумаченням ОСОБА_1 закону в цій частині.

Посилання ОСОБА_1 на те, що під час розгляду справи в місцевому суді були порушені його права, так як судовий розгляд було проведено без участі останнього, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки у ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, розгляд яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте стаття 130 КУпАП до цього переліку не входить.

16 липня 2025 року та 24 липня 2025 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений за допомогою sms-повідомлення, причини неявки суду не повідомлені, клопотань про відкладення розгляду не надходило, а тому місцевий суд розглянув справу про адміністративне правопорушення за наявними матеріалами та доказами.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

А тому, місцевий суд дійшов правильного висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відтак, доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання ним уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом, будучи тимчасово обмеженим у праві керування, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 24 липня 2025 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний