Номер провадження 33/816/927/26 Суддя-доповідач Терещенко О. І.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Терещенко О.І., розглянув з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Павловського В.А. у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за клопотанням захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Павловського В.А. про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою та апеляційною скаргою на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП: НОМЕР_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн 60 коп.

УСТАНОВИЛА:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік за те, що 06 жовтня 2025 року о 01:11 год у м. Суми по просп. Свободи, 46/2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo, номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager Alkotest 7510, а також в найближчому закладі охорони здоров`я КНП СОР ОКМЦСНЗ відмовився шляхом ухилення, що зареєстровано на відеореєстратор Solutions VB400 470831, 471983, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвокат Павловський В.А. подав клопотання про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою та апеляційну скаргу на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2026 року, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі.

Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді обґрунтоване тим, що десятиденний строк на оскарження закінчився у вихідний день та підлягає поновленню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що у оскаржуваній постанові не відображено факт застосування до ОСОБА_1 сльозогінного газу працівниками поліції, що зафіксовано на відеозаписі у файлі clip-1 на 01:34:06, де чутно звук застосування газового балончика. Після застосування працівниками поліції відносно ОСОБА_1 сльозогінного газу він отримав хімічний опік та мав погане самопочуття, у нього сльозились та пекли очі, були проблеми з диханням, що унеможливлювало подальше проведення огляду останнього. Він не міг правильно сприймати слова поліцейських та надавати їм правильну оцінку та діяти з урахуванням реалізації права на захист. Вказує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам. Відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. Крім того, вказаний відеозапис є копією, яка ніким не засвідчена електронним підписом. Вказує, що військовослужбовець ОСОБА_1 міг бути підданим огляду лише уповноваженою посадовою особою органу ВСП у ЗСУ у порядку, передбаченому ч. ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП, а тому процедура огляду є недійсною, а її результати недопустимими.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, причин неприбуття не повідомив, про день, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Павловський В.А. клопотання про поновлення строку та вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту клопотання про поновлення строку, змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, доводи адвоката Павловського В.А., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді першої інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її ухвалено, а згідно з ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її ухвалення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданого клопотання, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2026 року апелянтом не пропущений, оскільки цей строк закінчувався 19 січня 2026 року, тобто саме у той день, коли її подав адвокат Павловський В.А. через систему «Електронний суд», що об`єктивно підтверджується матеріалами справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки він не пропущений.

Щодо доводів апеляційної скарги адвоката Павловського В.А., то апеляційний суд зазначає таке.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням:

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_1 від огляду відмовився (а. с. 3);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким ОСОБА_1 від огляду відмовився; (а. с. 4);

- відеозаписом на оптичних носіях (а. с. 8).

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, узгоджуються між собою, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. При складанні протоколу відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, на що він відмовився та вимагав викликати працівників ВСП, а потім сів у авто та замкнувся у ньому. Потім приїхали представники ВСП та намагалися відкрити автомобіль, однак самостійно відкрили лише багажник цього авто. Коли ОСОБА_1 відкрив авто, то відразу почав говорити про те, що йому погано, сльозяться очі, потрібна швидка, слідчо-оперативна група, бо його отруїли газом, коли відкрили багажник його авто, але не сказав хто саме. Працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що він погодився, але хотів їхати лише у машині швидкої допомоги та відмовлявся їхати у машині з поліцейськими.

ОСОБА_1 вимагав у поліцейських прийняти заяву про те, що його отруїли газом та застосували відносно нього сльозогінні спецзасоби. Працівник поліції, який під час спілкування з ОСОБА_1 , стояв поряд з його авто, неодноразово повторював йому, що запах газу не відчуває, хоча повинен був би його відчувати, якби він дійсно був наявний.

Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та правові наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і повідомили про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, розгляд якого відбудеться у Зарічному районному суді м. Суми 23 жовтня 2025 року о 09 годині. ОСОБА_1 на пропозицію поліцейських підписатися у протоколі та отримати його копію категорично відмовився. Працівники ВСП були присутні під час складання протоколу. В цей час ОСОБА_1 сидів замкненим у своєму автомобілі, в тому числі під час оголошення змісту протоколу.

Враховуючи викладене, у даному випадку працівниками поліції була правильно розцінена поведінка ОСОБА_1 як не бажання проходити відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останнього було повідомлено про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд не приймає доводи апелянта про те, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом у справі, що відеозапис є копією, яка не засвідчена електронним підписом, що військовослужбовець ОСОБА_1 міг бути підданим огляду лише уповноваженою посадовою особою органу ВСП у ЗСУ у порядку, передбаченому ч. ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП, а тому процедура огляду є недійсною, а її результати недопустимими з огляду на таке.

Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року, зареєстрованого в МЮ України за №28/322999 від 11 січня 2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. У даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано частину запису, який стосується безпосередньо обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме щодо поведінки водія ОСОБА_1 у ході спілкування з працівниками патрульної поліції, відмови останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а також роз`яснення йому прав та обов`язків у зв`язку із складанням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно з п.п. 5-6 розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18 грудня 2018 року №1026 контроль за використанням технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснює відповідальна особа, за інформацією, отриманою з їх допомогою,- безпосередньо керівник органу, підрозділу поліції. Дозвіл на копіювання та видачу відеозаписів надається відповідальній особі виключно за рішенням керівника цього органу, підрозділу поліції. Копіювання та видача відеозапису проводяться відповідальною особою на підставі відповідного письмового доручення керівника органу, підрозділу поліції або особи, яка виконує його обов`язки. У разі копіювання та видачі відеозапису робиться відмітка в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів зі стаціонарної системи або в Журналі обліку.

Отже, питання щодо виготовлення копій відеозаписів покладається на відповідальну особу за письмовим дорученням керівника органу, підрозділу поліції. Про видачу відеозапису робиться відповідна відмітка у журналі обліку та видачі відеозаписів.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено засвідчення цих відеозаписів електронним підписом, що спростовує доводи апелянта про неналежність та недопустимість їх як доказів у справі, а є лише способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Статтею 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Отже, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, установленому статтею 266 КУпАП.

Як було установлено з досліджених відеозаписів нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 був зупинений у м. Суми по просп. Свободи поза межами території будь-якої військової частини. Під час спілкування з інспекторами поліції він повідомив, що є військовослужбовцем, вимагав присутності ВСП під час складання протоколу, які і були викликані поліцейськими та були присутніми під час складання відносно нього протоколу. Дії ОСОБА_1 під час складання протоколу поліцейськими не відповідали обстановці, він вів себе зухвало, замикався у автомобілі, у якому, як він попередньо стверджував, були пари газу та сльозогінні речовини, які відчував лише він, однак не відчували працівники ВСП та поліцейські, що перебували поряд, що спростовує доводи апелянта, що процедура огляду є недійсною, а її результати недопустимими.

Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги апеляційним судом не установлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, яка направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

З урахуванням установлених судом обставин апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильними.

У свою чергу апелянтом в поданій апеляційній скарзі не наведено жодних переконливих аргументів на спростування висновків суду першої інстанції про наявність належних та допустимих доказів його невинуватості у вчиненні зазначеного правопорушення.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

З урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя суду першої інстанції правильно установив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування,

Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 09 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. І. Терещенко