Провадження №: 3/755/6497/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2026 р. місто Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Вовк О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

як вбачається з даних, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №458619 від 19 вересня 2025 року, ОСОБА_1 19 вересня 2025 року о 13 годині 30 хвилини по вул. Празька, 4, в м. Києві, керувала транспортним засобом «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовилась, чим порушила пункт 2,5 Правил дорожнього руху.

Правом на участь в судовому засіданні ОСОБА_1 не скористалась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи докази. При цьому у судових засіданнях був присутній захисник ОСОБА_1 - адвокат Александров Д.О., який повідомив суду, що уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 тому за його участі права ОСОБА_1 порушенні не будуть, та просив проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні захисник заявив письмове клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Мотивуючи своє клопотання адвокат посилається на те, що з відеозапису з нагрудної камери №473521 вбачається, що на момент прибуття працівників поліції автомобіль ОСОБА_1 стояв припаркованим, не рухався, у салоні перебувала ОСОБА_1 . Під час, спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомляла останнім, що алкогольні напої вона не вживала, їхала від лікаря, де їй проводили медичні процедури, страждає на вегетативно-судинну дистонію, під час руху їй стало зле, у зв`язку з чим вона припаркувалась, а також вказує на вживання лікарських препаратів (гідозепаму та федозепаму). Поліцейський попереджає її про недопустимість керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак не вчиняли дії, спрямованих на перевірку можливого перебування ОСОБА_1 саме під впливом лікарських засобів. Натомість працівник поліції постійно пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння виключно на місці за допомогою приладу «Драгер». Надалі, ОСОБА_1 заявляла про те, що вона готова їхати до лікаря для проходження медичного огляду. Поліцейський на таку вимогу не реагував, та наполягав виключно на проходженні огляду на місці за допомогою приладу «Драгер». При цьому, на той момент приладу «Драгер» у даного екіпажу поліції не було, про що працівник поліції повідомляє та пропонує чекати інший екіпаж патрульної поліції, який привезе даний прилад. ОСОБА_1 неодноразово та наполегливо повідомляє про те, що вона не буде проходити огляд на місці та просить забезпечити її доставку до медичного закладу для проходження огляду у лікаря нарколога. Однак, працівники поліції продовжують ігнорувати прохання ОСОБА_1 . Надалі, працівник поліції висловлює припущення, що ОСОБА_1 може перебувати під дією лікарських препаратів, і сам робить висновок про доцільність направлення її до лікаря нарколога, однак ці дії не реалізуються. Далі на місце зупинки приїхав інший екіпаж патрульної поліції з приладом «Драгер» та наполегливо пропонують пройти огляд на стан сп`яніння на місці. При цьому, ОСОБА_1 наполегливо просить доставити її до медичного закладу. Надалі, на постійні вимоги працівників поліції пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 відмовилась, саме від проходження на місці та наполегливо просить забезпечити їй можливість пройти огляд в медичному закладі у лікаря нарколога. Згідно Інструкції №1452/735 яка деталізує цю процедуру, покладаючи на працівників поліції обов`язок у разі виявлення ознак сп`яніння, а також у разі відмови особи від огляду на місці, забезпечити її доставлення до закладу охорони здоров`я, де огляд проводить лікар відповідного профілю з оформленням відповідних медичних документів. Захисник, зазначає, що відмова ОСОБА_1 стосувалась лише конкретного способу перевірки - продування в технічний прилад на місці, якому вона не довіряла, а наполягала на проведенні огляду в медичному закладі у лікаря. А тому, у діях ОСОБА_1 відсутня обов`язкова ознака складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у формі відмови від проходження огляду.

Крім того, у судовому засіданні за участю захисника Александрова Д.О. було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейських, яке було долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами статтей 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно зпостановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за статтею 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Крім того, приймаючи до уваги приписи частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016, заява №926/08), беручи до уваги передбачене частиною першою статті 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень статті 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у скоєнні злочину.

Аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази, їх відповідність вимогам законодавства, суд доходить наступного.

Так, відповідно до диспозиції частини першої статті 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений статті 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до частин з другої по шостої статті 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2, 6,7 Розділу І Інструкції від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктів 7-10 Розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року № 1452/735, встановлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктів 5,6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до протоколу про адміністративне серії ЕПР1 № 458619 від 19 вересня 2025 року, ОСОБА_1 19 вересня 2025 року, за адресою: м. Київ, вул.Празька, 4, керувала транспортним засобом «Renault», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення координації мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовилась.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної відеокамери працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, 19 вересня 2025 року щодо ОСОБА_1 зафіксовано, що (13:45:43) працівники поліції підійшли до автомобіля, який стояв припаркований, а в самому автомобілі перебувала ОСОБА_1 (13:48:18) під час спілкування працівник поліції запитав чи вживала ОСОБА_1 алкогольні напої, на що остання відповіла, що алкогольні напої вона не вживала, їхала від лікаря, де їй проводили медичні процедури, оскільки вона страждає на вегетативно-судинну дистонію, а також вказує на вживання лікарських препаратів (гідозепаму та федозепаму). Поліцейський попереджає її про недопустимість керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. (13:48:49) працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», та просить надати документи. (13:49:17) працівник поліції висловлює припущення, що ОСОБА_1 перебуває під дією лікарських припаратів. (13:49:41) ОСОБА_1 звертається до працівника поліції та просить проїхати в лікарню для проходження огляду, на що працівник поліції відповідає «поїдемо, спочатку надайте документи». (13:50:30) ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції, що не довіряє приладу «Драгер», і знову просить завезти її до лікарні для проходження огляду. (13:54:29) ОСОБА_1 на запитатання працівника поліції чи погоджується вона пройти перевірку на місці за допомогою приладу «Драгер» в черговий раз висловлює бажання пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні, оскільки не довіряє огляду за допомогою приладу «Драгер». (13:54:57) ОСОБА_1 , на запитання працівника поліції, знову повідомляє, що алкогольні напої не вживала, при цьому повідомила, що лікується, та вчергове висловила бажання пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні. (13:55:07) працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що в лікарні такий самий прилад «Драгер» як і у них, на що вона відповідає «нехай буде такий самий». (13:55:57) працівник поліції знову висловлює припущення, що ОСОБА_1 перебуває під дією лікарських припаратів, та про те, що є необхідність їхати до лікаря нарколога, при цьому не вчиняє дій, для доставки ОСОБА_1 до медичного закладу. (14:02:18) ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що вона зупинилась через те, що їй стало зле і у неї закрутилась голова. (14:10:23) працівники поліції спілкуються між собою, та висловлюють припущення, що стан ОСОБА_1 свідчить про те, що вона перебуває під дією медичних припаратів, та доцільність направлення її до лікаря нарколога, однак не пропонують проїхати до лікарні, не забезпечують її доставку до лікарні за проханням ОСОБА_1 та продовжують пропонувати пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер». (14:12:12) на місце події приїхав екіпаж поліції, у якого знаходився прилад «Драгер». ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що ОСОБА_1 категорично відмовляється проходити огляд за допомогою приладу, та наполягає на тому, щоб на огляд її відвезли в лікарню. На вимогу ОСОБА_1 працівник у категоричній формі повідомляє їй, що спочатку вона має пройти огляд на приладі «Драгер», а у разі незгоди з результатом її буде забезпечено оглядом у лікаря нарколога, на що ОСОБА_1 все одно наполягає на огляді в лікарні, та відмовляється проходити огляд за допомогою приладу «Драгер». (14:12:50) працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що в такому випадку стосовно неї буде складено протокол за частиною першою статті 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Після чого, працівники поліції починають складати протокол. (14:20:50) під час того, як працівник поліції оформляє протокол ОСОБА_1 підходить до службового автомобіля працівників поліції, з`ясувавши, що стосовно неї складається протокол за відмову від проходження огляду, знову просить працівника поліції доставити її на огляд до лікарні, на що працівник поліції повідомляє, що вже оформляє протокол і нікуди уже не поїде. (14:25:10) працівник поліції повідомляє свого колегу про те, що ОСОБА_1 не зрозуміла, що їй запропонували, при цьому знову ж таки не забезпечують огляд у лікаря нарколога. (14:28:09) працівник поліції озвучує, що оскільки ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», від якого вона відмовилась, тому в протоколі доречно зазначити, що ОСОБА_1 перебувала з ознаками алкогольного сп`яніння.

Отже, з відеозапису вбачається, що працівники поліції, в порушення вимог частини третьої статті 266 КУпАП та Інструкції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не забезпечили проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння,в закладі охорони здоров`я лікарем-наркологом.

При цьому, відмова особи від проходження огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу не може розцінюватися як відмова від проходження огляду в цілому, оскільки особа наполягала на проведенні огляду в закладі охорони здоров`я.

В матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння до КНК «КМНКЛ Соціотерапія», де вказано, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду.

Однак, з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 до КНК «КМНКЛ Соціотерапія» була доставлена працівниками поліції.

Тобто, сама по собі наявність направлення до закладу охорони здоров`я не підтверджує дотримання поліцейськими статті 266 КУпАП, оскільки працівники поліції повинні доставити особу на проходження огляду у закладі охорони здоров`я, що не було здійснено останніми.

З урахуванням встановлених під час судового розгляду обставин, зважаючи на те, що при проханні ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, працівники поліції не забезпечили проходження нею такого огляду у медичному закладі, суд доходить висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та належних доказів на підтвердження дотримання працівниками поліції вимог Інструкції щодо проходження огляду на стан сп`яніння, що ставить під сумнів відповідність протоколу про адміністративне правопорушення нормам закону.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Тобто, у даному випадку працівниками поліції в порушення вимог статті 255 КУпАП України не виконано обов`язок щодо збирання доказів, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, що в свою чергу не дає можливості з достатністю встановити її винність у вчиненні адміністративного правопорушення.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 458619 від 19 вересня 2025 року не може бути визнаний належним доказом по даній справі у розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви.

Так, пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, вивчивши наявні докази в їх сукупності, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Суд враховує, що пункт 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та статті 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм частини другої статті 284 та статті 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 130, 245, 247, 251, 252, 280, Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП закрити за відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва О.І. Вовк