Справа № 171/4482/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Камбул М.О. розглянувши матеріали, які надійшли з сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 10 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП, громадянина України, який протягом року притягався до адміністративної відповідальності, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст. 126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

11.12.2025 на адресу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення з доданими матеріалами до нього відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, в якому вказано, що 03.12.2025 о 13:00 год. по дорозі 0040908, ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ2107, днз НОМЕР_1 , при цьому будучи позбавленим права керування ТЗ на 5 років. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.1 «а», та вчинив правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.12.2025, за поданням керівника апарату Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, визначено підсудність та направлено адміністративні матеріали до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 адміністративні матеріали №171/4482/25 було розподілено для розгляду судді Камбул М.О.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про розгляд справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Тому враховуючи, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, не вжила заходів для явки до суду, вважаю, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з огляду на вказане, суддя визнає причини неявки особи в судове засідання неповажними, тому справа розглядається за наявними матеріалами.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 530499 від 03.12.2025 (а.с. 5), постанову серії ЕНА №6271546 від 03.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП (а.с. 2), рапорт працівника поліції (а.с. 5), довідку згідно якої ОСОБА_1 станом на 03.12.2025 не отримував посвідчення водія на право керування будь-якої категорії транспортних засобів (а.с. 4), постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2024 по справі №183/4474/24 якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 6-8), довідку згідно якої у ОСОБА_1 наявна повторність вчинення правопорушення, а саме притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за постановою ЕНА №5540069 від 21.08.2025 (а.с. 9, 10), запис відеофіксації скоєння правопорушення (а.с. 11 ), приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до Глави 21 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Пунктом 2.1 «а» ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені впункті 2.1.

В частині 10 статті 15 ЗУ «Про дорожній рух» вказано, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 5 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, та керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Дослідивши докази, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєні даного правопорушення та необхідність накладення на нього стягнення у межах санкцій ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Згідно довідки встановлено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, а.с.- 4, тому він підлягає адміністративній відповідальності, як особа, яка повторно протягом року керувала транспортним засобом, не маючи права керування таким транспортним засобом.

Також, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, днз НОМЕР_2 , який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.12.2025 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , тобто не є приватною власністю правопорушника, тому суддя вважає за необхідне призначити адміністративне стягнення без вилучення транспортного засобу.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, якою встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що буде складати 665,60 грн. із розрахунку (3328*0,2).

Керуючись ст.ст. 40-1, 279, 280, 283, 308 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності наклавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн. на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у Днiпр-кiй обл/Дн-ка об/21081300, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Р/Р отримувача (IBAN): UA0004001, Код класифікації доходів бюджету:21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 665,60 грн. на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, одержувач коштів (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

У разі несплати штрафу в добровільному порядку, не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику постанови, штраф стягується у порядку примусового виконання в подвійному розмірі, а також стягуються витрати на облік правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: