Провадження № 3/638/369/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Смирнов В.А, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Ізюмського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2025 року об 19 год. 37 хв. в м. Ізюм, вул. Спортивна, 4 гр. ОСОБА_1 керував електроскутером Suzuki Let S 2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager та в медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУПАП. Відмова зафіксована на бодікамеру 62.

02 вересня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Савченко В`ячеслав Анатолійович подав клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем.

02 вересня 2025 року захисник ОСОБА_1 адвокат Савченко В`ячеслав Анатолійович подав до суду низку клопотань, а саме:

- клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на дооформлення. На обґрунтування клопотання посилаючись на Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС 06.11.2015 №1376, зокрема щодо того, що протокол складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до додатку 2 Інструкції. Однак, протокол відносно ОСОБА_1 оформлений у вигляді стрічки (чека роздруківки).

- клопотання про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозвукозапису. Клопотання мотивоване тим, що наявний в матеріалах проміжок часу є неповним та небезперервним, адже повністю не відображає всієї картини подій, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не відображає повної процедури складання адміністративних матеріалів. Зазначене ставить під сумнів оригінальність наданого відеозапису, тобто має ознаки втручання у відеодоказ, що виключають безперервність відеозапису, що у свою чергу виключає можливість використовувати ці кадри як доказ.

- клопотання про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами. На обґрунтування клопотання вказав, що наявний в матеріалах проміжок часу є неповним та не безперервним, адже повністю не відображає всієї картини подій, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не відображає повної процедури складання адміністративних матеріалів. На відеозаписі відсутній проміжок часу між 19:38 та 19:40, також відсутні момент складання та проголошення протоколу. Зазначене є порушенням Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», а тому суттєво перешкоджає повному та об`єктивному провадженню по справі.

- клопотання про виклик поліцейського для надання роз`яснень, оскільки з матеріалів справи вбачається ряд протиріч та суттєвих зауважень щодо дій працівників поліції під час складання адміністративних матеріалів.

- клопотання про залучення прокурора до участі у справі. Посилаючись на висновки Європейського суду з прав людини, зазначив, що ОСОБА_1 не визнає та заперечує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому вбачається необхідним для неупередженого, повного та всебічного розгляду справи залучити прокурора як сторону обвинувачення.

- клопотання про застосування принципу індивідуалізації покарання. У даному клопотання вказав, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом фактично паралізує не тільки його військову службу, але й решту військовослужбовців, оскільки без права керування транспортним засобом ОСОБА_1 буде позбавлений можливості виконувати безпосередні військові обов`язки. У зв`язку з чим, просив у випадку визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому діянні застосувати аналогію закону, а саме положення ст. 69 КК України і не призначати покарання, пов`язане з позбавленням права керування транспортним засобом.

12.02.2026 захисником в судовому засіданні надано суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Клопотання мотивоване тим, що відеозаписи, які містяться в матеріалах справи не містять інформації про керування ОСОБА_1 жодним автомобілем; на відеозаписах зафіксоване спілкування поліцейських з ОСОБА_2 , а не з ОСОБА_3 ; порушена процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, зокрема не повідомлено про виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем огляд повинен був проводитися відповідно до ст. 266-1 КУпАП; працівники патрульної поліції не уповноважені були проводити такий огляд відносно ОСОБА_1 ; було порушено право ОСОБА_1 на захист.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Савченко В.А. підтримав доводи зазначені в клопотанні про закриття провадження у справі.

Щодо клопотання про виклик поліцейського для надання роз`яснень

В судовому засідання 23 жовтня 2025 року суд задовольнив подане адвокатом клопотання та для повного і всебічного з`ясування усіх обставин справи викликав у судове засідання на 10 грудня 2025 року інспектора Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ляпощенко Сергія Володимировича.

При цьому, у судове засідання 10 грудня 2025 року інспектор не з`явився, у зв`язку чим захисник клопотав про відкладення судового засідання для повторного виклику інспектора Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Ляпощенко Сергія Володимировича. У свою чергу, клопотання захисника суд задовольнив та відклав судове засідання на 12.02.2026 року для повторного виклику інспектора.

В судовому засіданні інспектор Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції Ляпощенко С.В. зазначив, що дійсно ОСОБА_1 спочатку представився патрульним поліцейським як Підгорний Михайло Валерійович, документів за для встановлення особи при ньому не було. Однак останній повідомив, що він є військовослужбовцем, після чого був зроблений дзвінок його командуванню, під час телефонної розмови було встановлено особу ОСОБА_1 . Крім того, безпосереднє керівництво приїхало на місце події та надало документи ОСОБА_1 , зокрема паспорт громадянина України. Права були роз`ясненні ОСОБА_1 перед складанням протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо клопотання про зупинення провадження у справі

Відповідно до положень ст. 277 КУпАП, строк розгляду справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Тобто, КУпАП не передбачено право чи обов`язку суду (судді) зупиняти провадження у справах про адміністративні правопорушення, які пов`язані із забезпеченням безпеки дорожнього руху, зокрема, за вчинення правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КУпАП обов`язкової участі особи, яка притягається до відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП не передбачено.

При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.

За таких обставин, а також враховуючи те, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення міститься норма, яка регулює питання щодо зупинення провадження у окремій категорії справ, вважаю, що в даному випадку підстав для застосування аналогії закону із ст. 335 КПК України, яка регулює зупинення судового провадження не має.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

При цьому, ОСОБА_1 , мав можливість висловити свою позицію за допомогою участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, або надання письмових пояснень та за допомогою кваліфікаційної правової допомоги адвоката, чим саме і скористався.

Щодо клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення на дооформлення.

Згідно ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема такі питання: чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Вирішуючи клопотання адвоката Савченка В.А. про повернення матеріалів справи для дооформлення, суд керується постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 в якій зазначено, що визнається правильною практика тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Враховуючи викладені обставини, суддя виходить з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення можуть бути повернуті для належного доопрацювання виключно, якщо вони складені без додержання вимог ст. 256 КУпАП та з недоліками, які б унеможливили розгляд протоколу як такого. В інших випадках недоліки протоколу можуть бути усунені під час судового розгляду або бути підставою для закриття провадження за ст. 247 КУпАП.

Також, відповідно до п. 1 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395, визначено, що протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до ст. 254 КУпАП.

За наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Тобто обставини, на які посилається адвокат Савченко В.А. в своєму клопотанні не є обставинами, які унеможливлюють розгляд справи, також суд критично ставиться до доводів останнього про те, протокол серії ЕПР1 №368883 від 21.06.2025 складений без дотримання вимог Інструкції 1376, а тому підстави для направлення справи на дооформлення відсутні, а відтак, вищезазначене клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання про залучення прокурора до участі у справі

Участь прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення передбачена лише у випадках, коли прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян (ч. 5 ст. 7 КУпАП).

Відповідно до приписів частини другої статті 250 КУпАП, передбачена обов`язкова участь прокурора лише у розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9,172-92 КУпАП. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, прокурор під час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення не може виступати стороною обвинувачення, оскільки він не порушував провадження у справі, не висував обвинувачення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не має відношення до складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення та збирання доказів, оскільки такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З огляду на зазначені обставини та визначену ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 250 КУпАП наглядову функцію прокурора у справах про адміністративні правопорушення, присутність останнього під час розгляду справи не здатна забезпечити змагальність під час судового процесу, оскільки залучення прокурора до участі у розгляді справи не призводить до появи у судовому процесі сторони обвинувачення, участь та правове становище такої сторони у справах про адміністративні правопорушення діючим КУпАП не визначається.

З огляду на це прокурор не має процесуальної можливості, зокрема, відмовитися від обвинувачення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, участь прокурора у розгляді яких є обов`язковою, і справи заст. 130 КУпАП до цього переліку не входять.

Отже, слід відмовити у задоволенні клопотання адвоката Савченка В.А. про залучення прокурора до участі в справі.

Щодо клопотання про проведення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозвукозапису.

Відповідно до положень ст.ст. 248, 251 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом, який розглядає справу.

За приписами п. 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Згідно до ст. ст.1, 7-1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Відповідно до вимог ст. 251, 273 КУпАП експертиза може бути призначена в суді виключно у випадках, коли виникає потреба у спеціальних знаннях і з метою отримання даних, що мають значення для правильного вирішення справи. Коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань або не має значення для вирішення справи, а також для вирішення правових питань, призначення експертизи є неприпустимим.

За приписами ст.ст. 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак, при розгляді справи про адміністративне правопорушення саме суд надає належну оцінку наданим доказам.

Як вбачається зі змісту клопотання про призначення експертизи, необхідність в призначенні експертизи технічного дослідження матеріалів відеозвукозапису у цій справі адвокат пояснює тим, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, є неповним та не є безперервним, та повністю не відображає всієї картини події, що ставить під сумнів оригінальність вказаного відеозапису, тобто має ознаки втручання.

Дослідженні відеофайли містять інформацію про події, що стосуються обставин розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не потребують спеціальних знань, в тому числі шляхом експертного дослідження, а можуть знайти своє вирішення шляхом надання їм юридично-правової оцінки судом.

Необхідно зазначити, що розпаковка відеозапису на окремі файли на диску, долученому до адміністративного протоколу, обумовлена його суто технічними властивостями. До того ж, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, він оцінюється в сукупності з іншими доказами.

Питання порушені адвокатом у клопотанні про призначення експертизи з технічного дослідження матеріалів відеозвукозапису є винятково правовими, їх вирішення перебувають у виключній компетенції суду і не може бути предметом експертного дослідження.

За таких обставин, у задоволенні клопотання захисника про призначення експертизи слід відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, знайшла своє повне підтвердження в суді.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 Правил дорожнього руху України).

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією України та Законами України.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст.130 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

З положень ч.1 ст.1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів», вбачається, що електроскутер є колісним транспортним засобом.

Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).

Згідно з ПДР: «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

З урахуванням того, що диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Так, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з п. 2 - 4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п. 6 7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 Розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови від проходження такого огляду пройти медичний огляд у закладі здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

При цьому відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується такими доказами:

- Протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 368883 від 21 червня 2025 року, з якого вбачається що 21 червня 2025 року об 19 год. 37 хв. в м. Ізюм, вул. Спортивна, 4 гр. ОСОБА_1 керував електроскутером Suzuki Let S 2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер та в медичному закладі відмовився. Від керування відсторонений. Порушення зафіксоване на бодікамеру 62. Чим порушив пункт 2.5 ПДР.

- Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.06.2025.

- Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

- Рапортом поліцейського.

- Відеозаписами з бодікамери поліцейських.

Так, з долучених відеозаписів вбачається факт керування електроскутером Suzuki Let S 2 ОСОБА_1 . Також з наданих відеозаписів вбачається як ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу почав одразу втікати від працівників патрульної поліції, які наздогнали останнього. Поліцейські питали у ОСОБА_1 чи є він військовослужбовцем, на що останній відповів «ні», після чого в процесі спілкування виявилося, що останній є військовослужбовцем. У свою чого, ОСОБА_1 просив не викликати ВСП. В процесі спілкування, у працівника поліції виникла підозра, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що було повідомлено останньому. На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 відмовився.

Необхідно зауважити, що п. 2.5 ПДР України встановлює обов`язок водія, а не право, пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і жодних винятків для цього правила дорожнього руху не містять.

Працівниками поліції дотримані вимоги закону щодо засвідчення факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Також, матеріали справи не містять жодних доказів того, що поліцейські змусили водія відмовитися від огляду на стан сп`яніння шляхом психологічного тиску чи спровокували його на надання відмови. На відеозаписі чітко зафіксовано, що водій самостійно та свідомо відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі.

Крім того, частина 2 статті 266 КУпАП зобов?язує поліцейського застосовувати технічні засоби відеозапису саме під час проведення огляду осіб на стан певного виду сп?яніння, а не фіксувати всю взаємодію з особою.

Також, суд звертає увагу на те, що наявний у справі відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи, на ньому об`єктивно та послідовно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Відеозапис проводився працівниками поліції відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, ст.40 Закону України «Про національну поліцію» та є належним і допустимим доказом у справі, що відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

А тому клопотання захисника про визнання доданих до справи відеозаписів неналежними та недопустимими доказами не підлягає задоволенню.

Доводи захисника про те, що на відеозаписах зафіксовано спілкування поліцейських з ОСОБА_2 , а не з ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не був присутнім у зазначеному в протоколі місці та час, суд відхиляє, з огляду на наступне.

З відеозапису дійсно вбачається, що під час встановлення особи, яка керувала електроскутером Suzuki Let S 2 ОСОБА_1 представився як ОСОБА_2 , 29.05.1996 року.

При цьому, суд бере до уваги, що з пояснень допитаного в судовому засіданні інспектора Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 вбачається, що особа ОСОБА_1 була встановлена на підставі наданих безпосереднім керівництвом ОСОБА_1 (так як він є військовим) документів, а саме паспорт громадянина України.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 та картка платника податків на ім`я ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, аналізуючи вказане у сукупності, суд приходить висновку, що особа ОСОБА_1 була встановлена належним чином та відповідно правомірно був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу, що позиція захисту- адвоката Савченко В.А. є доволі не послідовною, зважаючи на те, що останній спочатку зазначає про те, що ОСОБА_1 на був присутнім у зазначеному у протоколі місці та час, відносно нього не складався ніякий протокол, він не був учасником процесуальних дій, не керував транспортним засобом, у цей час ОСОБА_1 перебував в іншому місці займався ремонтом автомобіля, після чого вказує, що порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був порушений, складання та проведення огляду на стан сп`яніння проводився неналежною особою, порушенні права ОСОБА_1 .

Доводи захисника про неповідомлення ОСОБА_1 щодо виявлених ознак алкогольного сп?яніння суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 - 4 розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів (п. 1 розділу ІІ Інструкції).

Водночас вказана інструкція не встановлює кількість ознак, за якими може виникнути підозра в поліцейського щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, так само як і повідомлення водія, які саме ознаки в нього виявлено.

Натомість, як вбачається з відеозапису поліцейським було повідомлено ОСОБА_1 про те, що в нього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме : «в тебе є ознаки алкогольного сп`яніння».

Щодо процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння

Захисник вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що останній повідомляв працівників патрульної поліції, а тому застосуванню підлягала спеціальна норма проведення огляду на стан сп?яніння відносно військовослужбовців, а саме ст. 266-1 КУпАП, а не ст. 266 КУпАП, з огляду на вказане суд зазначає наступне.

По-перше, статтею 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Положеннями вказаної статті визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Крім того, згідно з ч. 1 ст.15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Тобто наведена норма не передбачає будь-яких виключень або ж особливостей складання щодо складання адміністративного стосовно військовослужбовця за правопорушення, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За таких обставин, порядок огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння здійснювався в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, а тому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 такий порядок порушений не був.

Також суд звертає увагу, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 дійсно повідомляв поліцейських про те, що він є військовослужбовцем. Крім того, ОСОБА_1 не повідомляв поліцейських про те, що він 21.06.2025 виконує обов`язок військової служби. Також, на питання поліцейського: «ВСП викликати?», ОСОБА_1 відповів: «Не треба».

По-друге, захисником надано військовий квиток серії НОМЕР_3 , яке тільки підтверджує статус ОСОБА_1 як військовослужбовця.

Тобто, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що 21.06.2025 виконував саме обов`язки військової служби (розпорядження, наказ тощо), відповідно матеріали справи не містять доказі перебування ОСОБА_1 під час його зупинки на виконання невідкладного завдання.

Так, надані суду докази в розумінні статті 251 КУпАП суд визнає належними, допустимими та достатніми, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення складеного за ч. 1 ч. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини.

Обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, санкція ч. 1 статті 130 КУпАП не містить альтернативи призначення стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом.

При цьому, суд виходить з того, що при визначенні стягнення необхідно враховувати виховну дію правопорушника, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямоване на попередження вчинення правопорушень іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Застосовуючи законне стягнення за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

Таким чином, КУпАП передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортними засобами, а посилання захисника на те, що ОСОБА_1 військовослужбовець та позбавлення права керування транспортними засобами паралізує не тільки військову службу ОСОБА_1 , але й решту військовослужбовців, оскільки без такого права ОСОБА_1 буде позбавлений можливості виконувати безпосередні військові обов`язки, не можуть слугувати підставою для застосування аналогії закону (за ст. 69 КК України) і не призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи, ступеня вини, а також характеру вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, суд враховує, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Водночас, розгляд даного адміністративного матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не пов`язаний з виконанням військового обов`язку останнім або виконання службових обов`язків.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 130, 245, 251, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП України, ст.ст. 4, 9 Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення в виді штрафу в у розмірі 1000 (одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення Постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на штрафу у передбачений законом строк, може бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку її оскарження.

Суддя В.А. Смирнов