Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

судді - Гапончука В.В.,

з участю

захисника Луканюк Т.П. Хомича Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника Хомича Дмитра Володимировича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 02.11.2025 року близько 21:30 години за адресою свого місця проживання вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме виражалась нецензурною лайкою, завдала удару ліхтариком по обличчю, чим завдала шкоду фізичному та психічному здоров`ю без тілесних ушкоджень своїй дочці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (17 років). Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ч.2 ст.173-2 КпАП України (а.с.17-18).

Не погоджуючись із постановою судді захисник Хомич Д.В. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також при його винесенні не враховані належним чином дійсні обставини справи, що мають юридичне значення для справи, не досліджено та не взято до уваги відсутність будь-яких доказів в підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що в сукупності підтверджують невинуватість ОСОБА_1 .

Вказує на те, що у справі, що розглядалася, підтверджується лише факт наявності сварок і непорозумінь між матір`ю та донькою на побутовому ґрунті, оскільки остання перебуває у складному підлітковому віці, а матір у свою чергу хоче забезпечити безпеку доньки, задовольнити її базові побутові потреби та застерегти від негативного впливу оточуючих.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження захисник вказує на те, що 11.12.2025 року було винесено оскаржувану постанову. 22.12.2025 року було видано доручення на призначення адвоката Хомича Д.В. для здійснення представництва інтересів в суді у вказаній справі. Перше конфіденційне побачення з клієнтом відбулось 23.12.2025 року та відразу ж того дня ним було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, оскільки у довірительки не було жодних матеріалів по справі. Лише 05.01.2026 року йому судом було надано можливість ознайомитись з матеріалами справи. А тому, на його думку, початком строку перебігу для подання апеляційної скарги слід вважати 06.01.2026 року, а останнім днем для подання такої скарги 15.01.2026 року. Вважає, що наведені обставини вказують на достатність підстав для визнання причин пропуску строку для подання апеляційної скарги поважними.

Просить визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку для подання апеляційної скарги поважними та поновити даний строк. Скасувати постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.12.2025 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України, а провадження у справі закрити за п.1 ч.1 ст.247 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.28-31).

В судове засідання особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та потерпіла ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи не з`явилися, клопотань про перенесення розгляду справи не подавали. Захисник не заперечував щодо продовження слухання справи у відсутності його довірительки та потерпілої. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до вимог ст.268 КпАП України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника ОСОБА_1 Хомича Д.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.2 ст.294 КпАП України, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена 11.12.2025 року у її присутності.

Останнім днем для подачі апеляційної скарги є 24 година 22.12.2025 року (наступний робочий день). Проте, апеляційну скаргу захисник подав лише 13.01.2026 року (через систему Електронний суд), тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Нормами законодавства визначено, що під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Посилання захисника на той факт, що з матеріалами справи та безпосередньою оскаржуваною постановою він ознайомився лише 05.01.2026 року, а тому, на його думку, причина пропуску строку на подачу апеляційної скарги є поважною, не заслуговують на увагу, оскільки ч.2 ст.294 КпАП України визначено, що перебіг процесуального строку починається з дня винесення постанови, а не з моменту її отримання.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи практику Європейського суду та чинне законодавство, те, що ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена зі змістом пред`явленого правопорушення, знала як про наявне судове провадження, так і про дату, час і місце судового розгляду, була присутня при вирішенні справи та проголошенні оскаржуваної постанови, копію якої отримала 11.12.2025 (а.с. 19), ознайомлена з процедурою оскарження такого рішення, що в апеляційній скарзі не заперечується, апеляційний суд не вбачає підстав для визнання причин, вказаних у вимогах апеляційної скарги захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження, як таких, що можуть визнаватись поважними, а тому відмовляє у поновленні строку на апеляційне оскарження. А тому апеляційну скаргу слід повернути апелянту.

Дана постанова не перешкоджає повторному звернення з апеляційної скаргою.

Керуючись ст.294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В поновленні строку захиснику Хомичу Дмитру Володимировичу в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на подачу апеляційної скарги на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу захисника Хомича Дмитра Володимировича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 повернути скаржнику.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.