Справа № 583/319/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2026 року м. Охтирка Сумська область

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., за участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня, працюючого водієм ПАТ «Укрнафта», маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якого останній 25.01.2026 року о 15 год. 30 хв. в м.Охтирка, Сумської області по вул.Перемоги,8-А, біля магазину «Пивко» ображав нецензурною лайкою та безпричинно чіплявся до ОСОБА_2 в громадському місці, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив, що 25.01.2026 року очікував свого сина, тому зайшов до магазину «Пивко» м.Охтирка. Він сидів за столом, взяв пива, потім до нього підсів незнайомий йому чоловік, який зайшов після нього, а згодом зайшов і ще один чоловік, які були між собою знайомі, випити пива. В цей час до магазину зайшов ОСОБА_2 , який російською мовою зробив замовлення, а ті чоловіки, які сиділи разом з ним, знали його та зробили йому зауваження щодо розмови на російській мові, на що ОСОБА_2 запитав, що ви мені погрожуєте та викликав поліцію. Працівники поліції затримали всіх трьох чоловіків, хоч він не вчиняв правопорушення. Зазначив, що під час затримання працівники поліції йому не роз`яснили на яких законних підставах він затримується та за якою статтею КУпАП.

Потерпілий ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, про що в матеріалах справи мається довідка про доставку повідомлення у додатку «Viber», в судове засідання не з`явився. Будь - яких заяв станом на 11.02.2026 року не надав. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_2

29.01.2026 року від потерпілого надійшла заява про об`єднання трьох судових проваджень №583/317/26, №583/318/26, №583/319/26, в яких він є потерпілою особою, однак, суд зазначає, що такі вимоги не узгоджуються з положеннями ст.36 КУпАП, а тому відсутні підставі для об`єднання вищевказаних справ.

02.02.2026 року від потерпілого надійшла заява про витребування доказів, яка задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності до положень ст.251 КУпАП обов`язок збирання та подання доказів покладається на орган (посадову особу), який склав протокол. Суд здійснюючи розгляд справи, у відповідності до положень ст. 245 КУпАП забезпечує своєчасне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, однак не наділений повноваженнями самостійно збирати докази або витребувати їх з ініціативи сторін, оскільки це суперечило б принципам змагальності та неупередженості суду.

02.02.2026 року від потерпілого надійшла заява про застосування приводу до ОСОБА_1 , однак, у відповідності до положень ст.268 КУпАП,відсутні були підстави для застосування приводу до ОСОБА_1 .

Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши додані до протоколу письмові докази, відеозапис, дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що вони не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 з огляду на наступне.

З ретельно дослідженого та перевіреного в судовому засіданні відеозапису, доданого до протоколу, вбачається, що працівникам поліції біля магазину «Пивко» потерпілий пояснив, що троє чоловіків його ображали та вказав конкретно на двох чоловіків, які його ображали нецензурною лайкою, а на ОСОБА_1 , вказав, що «цей стояв нормально».

З відеозапису дійсно вбачається, що ОСОБА_1 взагалі не розмовляв, розмову не підтримував, стояв осторонь, а інші два чоловіки сперечалися, говорили нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 в присутності інспектора поліції. ОСОБА_1 в цей же час стояв у стороні мовчки. Після того, як інспектор поліції повідомив, що затримує усіх трьох чоловіків та запропонував проїхати службовим автомобілем у відділ поліції, ОСОБА_1 спокійно запитав, на якій підставі його затримують. Інспектор поліції двом чоловікам наказав прослідувати до відділу поліції на його службовому автомобілі, а ОСОБА_1 доставили іншим автомобілем, відеозапису з якого не надано суду.

В послідуючому з дослідженого відеозапису вбачається, що у відділі поліції Бондаренко Д.В. запитував поліцейського «на якій підставі його затримали та чому на місці затримання не було складено протокол затримання». Відеозапис не містить події правопорушення з боку ОСОБА_1 , не містить самого складення протоколу щодо нього. Однак, у бланку протоколу він написав, що з протоколом не згоден.

Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, показів не надав.

Отже, суду не надано відеозапису щодо складання протоколу стосовно ОСОБА_1 , а також щодо його затримання та доставки до Охтирського РВП.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення(справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Сам протокол не є належним доказом.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Відповідно до ст.173 КУпАП дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. При цьому такі дії мають вчинятися безпричинно, з неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка здійснює дрібне хуліганство, розуміє, усвідомлює, що своїми діями вона порушує громадський порядок і бажає або свідомо допускає прояв неповаги до суспільства. Суть даного правопорушення зводиться до вчинення таких дій, що привели до дестабілізації стану суспільства.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Громадська небезпека дій правопорушників проявляється в тому, що дрібне хуліганство певною мірою дезорганізує весь комплекс суспільних відносин, що склалися, а дії правопорушників спрямовані проти забезпечення нормального життя, суспільно-політичної діяльності громадян.

Зі змісту протоколу вбачається, що складено протокол за те, що нібито 25.01.2026 року о 15 год 30 хв в м. Охтирка вул. Перемоги, 8-А біля магазину «Пивко» ОСОБА_1 ображав нецензурною лайкою та безпричинно чіплявся до ОСОБА_2 , однак, викладені обставини не знайшли свого підтвердження в суді саме, що стосується ОСОБА_1 .

Із відеозапису вбачається, що сам же ОСОБА_2 вказав на двох інших чоловіків, які його ображали, а на ОСОБА_1 вказав, що «цей стояв нормально». Матеріали справи, ретельно досліджені судом, не містять доказів у підтвердження викладених у протоколі обставин. При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_2 під відеозапис поліцейського повідомив, що це сталося в магазині «Пивко», у зв`язку з чим він і викликав поліцію. Проте, при складенні протоколу інспектор поліції не з`ясував фактичних обставин та не перевірив доводи ОСОБА_2 на місці події, не встановив, чи були очевидці та не зазначив про свідків, а формально склав протокол на ОСОБА_1 .

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП.

Суд не може перебирати на себе функцію обвинувального органу та збирати докази в сторону погіршення становища особи щодо якого складено протокол, оскільки це прямо суперечить завданням КУпАП та принципам судочинства. Тому і клопотання ОСОБА_2 про збирання доказів судом відхилено.

Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.245, 247, 251 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Т.О. Ярошенко