КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Нежура В.А. розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Тарасун Ольгою Ігорівною на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2025 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 155-1 КУпАП закрито,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2025 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 155-1 КУпАП, закрито за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 , через свого захисника подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2025, виключивши з мотивувальної частини висновок місцевого суду про те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 визнала свою вину у вчиненні правопорушення та вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є доведеною та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом фактичної перевірки від 30.05.2024 та іншими матеріалами адміністративної справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в судове засідання 22.09.2025 з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат Тарасун О.І., ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Однак, 22.09.2025 судове засідання по даній справі про адміністративне правопорушення проведено не було, про що захисника було повідомлено секретарем судового засідання. Про оскаржувану постанову, стало відомо лише 03.11.2025 після надання загального доступу. Звукозапис судового засідання в матеріалах справи відсутній.

Таким чином, ОСОБА_1 у судовому засіданні 22.09.2025 не була присутня, пояснень не надавала та вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, не визнавала. Натомість її захисником 12.09.2025 через систему «Електронний суд» було подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, в якому наведено відповідні доводи та долучено докази на їх підтвердження.

Щодо відсутності доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення зазначено, що в матеріалах справи відсутній Акт фактичної перевірки від 30.05.2025. Крім того, зі змісту Протоколу № 3813 про адміністративне правопорушення від 19.08.2025 вбачається, що об`єктивна сторона правопорушення визначена загально - як проведення розрахункової операції без застосування РРО та без видачі фіскального чека, при цьому детального опису правопорушення протокол не містить. У протоколі зазначено лише дату, час і місце вчинення правопорушення - 30.05.2025 о 16 год. 34 хв.

Водночас відповідно до п. 1.1 Акту фактичної перевірки часом її початку є 30.05.2025 о 16 год. 34 хв., що збігається з часом, зазначеним у протоколі як момент вчинення правопорушення. Як убачається з Акту перевірки, до початку перевірки податковим органом було проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання послуги «чистка зубів» вартістю 3600,00 грн., за результатом якої, за твердженням контролюючого органу, фіскальний чек не було видано.

Разом з тим до клопотання про закриття провадження долучено фіскальний чек № IBcfbe1n244, сформований 30.05.2025 о 16 год. 29 хв., який було надано покупцю відповідної послуги, тобто до початку фактичної перевірки. Таким чином, матеріали справи спростовують твердження про проведення розрахункової операції без застосування РРО та без видачі фіскального чека, оскільки у справі наявний належний розрахунковий документ встановленої форми.

Також вказано, що на момент розгляду даної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала справа щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.07.2025 № , яке складено на підставі акту фактичної перевірки від 06.06.2025. Тобто, податкове зобов`язання ТОВ «Доктор Кеар Клінік» є неузгодженим на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, скаржник зазначає, що матеріали перевірки не містить належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Також разом з апеляційною скаргою було подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Тарасун О.І. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2025 була винесена оскаржувана постанова. Копію оскаржуваної постанови отримано 31.10.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 35), апеляційну скаргу подано, через підсистему «Електронний суд» 04.11.2025.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

Перевіривши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Як свідчить зміст постанови суду першої інстанції, суд зазначив, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративніправопорушення, є доведеною та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом фактичної перевірки від 30.05.2025 таіншими матеріалами адміністративної справи.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 155-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Згідно протоколу № 3813 про адміністративне правопорушення від 19.08.2025, 30.05.2025 при проведенні фактичної перевірки ТОВ «Доктор Кеар Клінік», що за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 5В, встановлено, що директором вказаного товариства ОСОБА_1 було допущено порушення порядку ведення розрахунків у сфері торгівлі, а саме: проведення розрахункових операцій без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій та без створення та видачі у паперовій або електронній формі відповідного розрахункового документу встановленого зразка, чим порушено п. 1, п. 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Таким чином, ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачено частини першої статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Зміст Акту перевірки, а саме п. 1.1. Акту перевірки, часом початку фактичної перевірки є 30.05.20205 о 16 год. 34 хв. Так само, як свідчить Протокол № 3813 про адміністративне правопорушення, датою вчинення порушення є 16 год. 34 хв. Відповідно до змісту Акту фактичної перевірки, податковим органом до початку перевірки було проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання послуги «чистка зубів» за ціною 3600,00 грн., за результатом якої не було видано фіскальний чек.

У той же час, разом із клопотанням про закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення від 12.09.2025 захисником скаржника було долучено фіскальний чек № IBcfbe1n244 який було сформовано 30.05.2025 об 16 год. 29 хв та надано покупцю відповідної послуги.

Таким чином, матеріалами даної справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, спростовується факт проведення розрахункової без застосування реєстратора розрахункових операцій та/або програмного РРО без створення та видачі у паперовій та/або електронній формі відповідного розрахункового документа встановленого зразка (фіскальний чек), оскільки в матеріалах справи міститься відповідний розрахунковий документ встановленої форми та змісту, який було сформовано після наданої послуги та до початку перевірки.

Крім того, податкові повідомлення-рішення, які були прийняті на підставі Акту фактичної перевірки, наразі оскаржуються в судовому порядку, що підтверджується ухвалою про відкриття провадження Київського окружного адміністративного суду від 15.08.2025.

Згідно з положеннями Податкового кодексу України акт перевірки, в тому числі і фактичної, не є документом, який підтверджує вчинення платником податків порушення чинного законодавства України. Акт перевірки, тільки фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Фактично Акт перевірки є лише способом фіксації позиції контролюючого органу.

Згідно п. 86.8. статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 56.2 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Крім того, відповідно до положень статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку; подана скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Положеннями п. 56.18 статті 56 Податкового кодексу України надано право платнику податків на звернення до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу, при цьому грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 19.06.2020 у справі № 140/388/19 доводи, судження, інформація акта перевірки, складеного особами, що її проводили, вивчається та оцінюється, зокрема начальником або заступником начальника контролюючого органу, і в разі наявності податкових порушень саме вони приймають податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов`язання платникові податків. Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта. Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Отже, на момент розгляду даної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала справа щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.07.2025 № , яке складено на підставі акту фактичної перевірки від 30.05.2025, а отже податкове зобов`язання ТОВ «Доктор Кеар Клінік» є неузгодженим на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що наведені у постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2025 твердження про визнання ОСОБА_1 вини та доведеність її винуватості не підтверджуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_1 а зібрані докази не є достатніми та допустимими для висновку про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2025 необхідно скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Тарасун Ольгою Ігорівною задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Тарасун Ольгою Ігорівною задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2025 року скасувати, ухвалити нову, якою закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду