КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/218/2026 Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мельниченка М.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, зі стягненням судового збору на користь держави 605,60 грн.

Згідно постанови судді, 13.04.2025 року о 09 год. 55 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Ак. Заболотного 124/2, на регульованому перехресті вул. Ак. Заболотного та вул. Сірка, виконуючи маневр повороту праворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та пасажир автомобіля «Audi» ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, тобто ОСОБА_1 вчинив дії, якими порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою судді, захисник Мельниченко М.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що суд дійшов передчасного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку з невідповідністю його дій вимогам п.п. 10.1, 10.4 ПДР Україні, безпідставно спростувавши показання ОСОБА_1 та висновки фототехнічної та інженерно-транспортної експертиз. Мотиви прийняття оскаржуваного рішення - наявність достатніх доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з посиланням на протокол та матеріали провадження, апелянт вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам ДТП.

Апелянт зазначає, що судовий розгляд проведено неповно, показання, надані потерпілим ОСОБА_3 не відповідають дійсності, долучені докази стороною захисту не були оцінені, заперечення не спростовані, а висновки суду базуються без врахування показів водіїв та їх аналізу в розрізі інших матеріалів.

Зокрема апелянт зазначає, що під час судового розгляду справи водій автомобіля «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 пояснив, що вину у вчинені ДТП не визнає в повному обсязі, вважає що ДТП трапилась через значне перевищення водієм «Audi» дозволеної швидкості руху, а його маневр не створював потерпілому небезпеки. Так, ОСОБА_1 зазначив, що разом з двома пасажирами керуючи автомобілем «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 рухався крайньою лівою (біля центру дороги) смугою проїзної частини вул. Ак. Заболотного, швидкість руху керованого транспортного засобу складала 30 км/год. Під час руху вирішив повернути праворуч на вул. Сірка, для чого увімкнув лівий відповідний покажчик повороту та почав поворот. Перед зміною напрямку, бачив, що суміжною у попутному напрямку на значній відстані (80-100 м) рухався автомобіль «Ауді». Вважав, що віддалення на якому перебував зазначений автомобіль забезпечить йому виконання маневру без створення аварійної ситуації так як за умови руху 50 км/год, дану відстань автомобіль «Audi» буде долати за час який гарантує йому завершення маневру, у зв`язку з чим він його і розпочав. Але, в той час коли автомобіль «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , майже завершив маневр та повернув на віл.Сірка, відчув удар від зіткнення з автомобілем «Audi» водій якого на великій швидкості почав також зміщуватись у напрямку повороту праворуч без гальмування.». Зазначені покази підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Під час судового розгляду справи водій автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 пояснив, що він «керуючи автомобілем «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , разом з 4-ма пасажирами рухався з дозволеною швидкістю руху по третій смузі проїзної частини вул. Акад. Заболотного. Помітив раптовий (різкий) маневр правого повороту водія автомобіля «Ford», який не з крайнього положення почав повертати праворуч. Вважає винним у ДТП ОСОБА_1 через порушення п.10.4 ПДР України».

Натомість, як зазначає апелянт, за змістом оскаржуваної постанови суд оминув увагою показання потерпілого в частині відповідей на запитання захисту, а саме:

- він рухався зі швидкістю 50 км/год.;

- автомобіль «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в момент зміни напрямку

знаходився на віддалені 5-10 м попереду нього;

- маневр повороту автомобіля «Ford» був різким та тривав у часі 1-1.5 с.

В цій частині показання потерпілого суд не перевірив на предмет технічної спроможності та достовірності в розрізі наявних матеріалів провадження.

Відповідно до план-схеми, долученої до протоколу огляду місця події встановлено, що транспортні засоби «Ford», , р.н. НОМЕР_3 та Ауді Q7, р.н. НОМЕР_2 внаслідок зіткнення перебувають повністю в межах другорядної вулиці Сірка, куди повертав мікроавтобус. Первинне місце зіткнення у вигляді подряпини на асфальті (позначка 1 на схемі) знаходиться на відстані 7.3 м. в поперечному напрямку від краю правої смуги для руху вулиці Академіка Заболотного. Осип скла і уламки пластику (позначка №3 на схемі) також повністю розташовані в межах проїзної частини вулиці Сірка.

Дані обставини, на думку апелянта вказують що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться взагалі поза межами проїзної частини вул. Заболотного, та утворюються з крайньої 5-ї смуги (для руху громадського транспорту) із переходом у вулицю Сірка. Тобто, водій ОСОБА_3 в порушення п. 10.1 ПДР України самостійно змінив напрямок свого руху з другої зліва смуги для руху праворуч, через всі смуги руху вулиці Заболотного аж до місця кінцевого зіткнення. При русі в другій зліва смузі для руху події ДТП не трапилось би.

Крім того, як зазначає апелянт, з метою перевірки технічної спроможності показів водіїв учасників ДТП, стороною захисту призначено судову фототехнічну експертизу з дослідження відеозапису обставин ДТП, висновки якої суд в мотивувальній частині постанови не спростував.

Апелянт стверджує, що відповідно до наявних доказів, які містяться в матеріалах адміністративної справи в повному обсязі встановлено саме наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та причинно-наслідкового зв`язку між даними порушеннями та наслідками які настали у вигляді ДТП в діях водія автомобіля марки «Audi Q7», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 .

На думку захисника, під час розгляду справи, шляхом дослідження письмових матеріалів, допиту свідків, огляду відеозапису, проведенням судових експертиз в повному обсязі встановлений механізм і обставини події даної ДТП та причинно-наслідковий зв`язок між діями водіїв. При цьому встановлено, що в діях водія ОСОБА_7 відсутні порушення ст. 124 КУпАП та причинний зв`язок між його діями та наслідками у вигляді зіткнення транспортних засобів, а тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю щодо водія ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_1 - адвокатів Мельниченка М.С. та Гусаревича С.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_9 та його представника - адвоката Косача В.О., які заперечили проти апеляційної скарги, пояснення експертів Охрименка К.О. та ОСОБА_10 , перевіривши матеріали справи в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Суд, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Однак, вказані вимоги закону суддею місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в повному обсязі виконані не були.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході судового розгляду в суді першої інстанції було досліджено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №317711від 02.05.2025, схему дорожньо-транспортної пригоди, відеозапис з камери спостереження, заслухано пояснення учасників, досліджено висновки експертів, при цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги, як доказ невинуватості ОСОБА_1 висновок експертного дослідження № ЕД-19-25/34326-ІТ, адже в основу такого висновку, на думку суду, покладені вихідні дані, які не узгоджуються з наявним у справі відеозаписом, і за наслідками дослідження вказаних доказів суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, суддя місцевого суду, не в повній мірі з`ясував обставини справи та не дав належну оцінку всім доказам, як окремо кожному, так і в їх сукупності, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1, 10.4ПДР України та прийняв рішення про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з яким не може погодитись суд апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно із диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.

Відповідно до положень п. 10.1 ПДР, водій перед початком руху, перестроюванням або будь-якою зміною напрямку руху, повинен переконатися в його безпечності та відсутності перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Згідно п. 10.4 ПДР, перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, 13.04.2025 року о 09 год. 55 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Ак. Заболотного 124/2, на регульованому перехресті вул. Ак. Заболотного та вул. Сірка, виконуючи маневр повороту праворуч не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та пасажир автомобіля «Audi» ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, тобто ОСОБА_1 вчинив дії, якими порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Як пояснив відразу після ДТП ОСОБА_1 , він їхав по навігатору до розвороту, побачив знак, що розвороту немає, почав перелаштовуватись з лівої полоси в праву, впевнившись, що в сусідніх смугах нікого немає, поїхав та отримав удар в правий задній бік машини. Уточнив, що він їхав по вул. Заболотного по навігатору на ВДНГ в напрямку Столичного шосе, доїхавши до розвороту, побачив, що навігатор помиляється і розвороту немає. Навігатор перелаштував його на вул. Сірка. Тому, подивившись в праве дзеркало, що немає машин, почав перелаштовуватись з лівого ряду вправо. Виконуючи поворот, отримав удар в праву сторону автомобіля.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 своєї вину у вчинені ДТП не визнав та вказав, що вважає що ДТП трапилась через значне перевищення водієм «Audi» дозволеної швидкості руху, при цьому, вважає, що його маневр не створював потерпілому небезпеки. Так, ОСОБА_1 зазначив, що разом з двома пасажирами, керуючи автомобілем «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 рухався крайньою лівою смугою проїзної частини вул. Ак. Заболотного, швидкість руху керованого транспортного засобу складала орієнтовно 30 км/год. Під час руху вирішив повернути праворуч на вул. Сірка, для чого увімкнув відповідний покажчик повороту. Розумів, що повертає не зайнявши відповідне крайнє положення, тому перед зміною напрямку, бачив, що суміжною у попутному напрямку на значній відстані (80-100 м) рухався автомобіль «Audi». Вважав, що віддалення на якому перебував зазначений автомобіль забезпечить йому виконання маневру без створення аварійної ситуації так як за умови руху 50 км/год, дану відстань автомобіль «Audi» буде долати за час який гарантує йому завершення маневру, у зв`язку з чим він його і розпочав. Але, в той час коли автомобіль «Ford», реєстраційний номер НОМЕР_3 , майже завершив маневр та повернув на віл.Сірка, відчув удар від зіткнення з автомобілем «Audi», водій якого на великій швидкості почав також зміщуватись у напрямку повороту праворуч без гальмування.

Зі змісту постанови суду вбачається, що обставини, викладені ОСОБА_1 повністю були підтверджені свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно пояснень водія автомобіля «Audi» ОСОБА_9 , наданих під час оформлення матеріалів працівниками поліції вбачається, що він рухався прямо, на перехресті водій мікроавтобуса «Ford» з середнього ряду повертав ліворуч, а потім різко повернув праворуч і в`їхав в його автомобіль. Уточнив, що він ( ОСОБА_9 ) рухався зі швидкістю 55 км/год. в першій смузі для руху прямо в напрямку вул. Метрологічної, горіло зелене світло світлофору. В цей час автомобіль «Ford», який рухався в середній смузі, почав повертати ліворуч, а потім, як він для себе зрозумів, водій автомобіля «Ford» зрозумів, що рух ліворуч для нього заборонений, і тому різко почав повертати праворуч на вул. Івана Сірка. Щоб уникнути зіткнення з автомобілем «Ford», він - ОСОБА_9 також був вимушений повертати праворуч, проте, уникнути зіткнення йому не вдалось.

В судовому засіданні суду першої інстанції, як і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, водій автомобіля «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 пояснив, що він керуючи автомобілем «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_2 , разом з 4-ма пасажирами, якими в тому числі були діти, рухався з дозволеною швидкістю руху близько 55 км/год. по третій смузі проїзної частини вул. Акад. Заболотного. Перед собою на незначній відстані орієнтовно 10 метрів помітив раптовий (різкий) маневр правого повороту водія автомобіля «Ford», який з крайнього лівої смуги руху почав повертати праворуч, і такий маневр тривав у часі 1-1,5 с., а тому, він, реагуючи на це, хоч і застосовував заходи, щоб уникнути ДТП, однак, уникнути зіткнення не зміг, а тому вважає винним у ДТП ОСОБА_1 через порушення п.10.4 ПДР України.

З переглянутого під час апеляційного розгляду наявного у справі відеозапису вбачається, що на момент появи у кадрі автомобіля «Ford», він рухається в крайній лівій смузі руху, в подальшому вказаний автомобіль наближається до перехрестя та починає зміщуватись в бік правої смуги руху, в подальшому повертаючи праворуч. На 00:19 хв. відеозапису в правій частину кадру з`являється автомобіль «Audi» який на час появи в кадрі рухається в третій смузі руху, при цьому, в подальшому, зміщуючись праворуч в бік другої смуги руху, в подальшому повертає праворуч, наближається до автомобіля «Ford», і відбувається зіткнення транспортних засобів.

Відповідно до схеми місця ДТП вбачається, що транспортні засоби «Ford»» та «Audi Q7» внаслідок зіткнення перебувають повністю в межах вул. Сірка, тобто вулиці, куди повертав водій автомобіля «Ford». Первинне місце зіткнення у виді подряпини на асфальті знаходиться на відстані 7.3 м. в поперечному напрямку від краю правої смуги для руху вул. Ак. Заболотного. При цьому, осип скла і уламки пластику також повністю розташовані в межах проїзної частини вул. Сірка.

Відповідно до висновків експерта Київського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України ОСОБА_11 № СЕ-19/111-25/34266-ФП вбачається, що: 1. виходячи з даних відеофайлу «10.10.18.59_вул. Сірка_5257_to_5400.mp4» та вихідних даних, наданих на дослідження, швидкість руху автомобіля марки «Audi» при появі в кадрі відеозапису становить 89, 74 км/год. ± 4,48 км/год.

2. Виходячи з даних відеозапису «10.10.18.59_вул. Сірка_5257_to_5400.mp4», автомобіль марки «Audi» при появі в кадрі відеозапису знаходиться в третій смузі руху або більшою частиною в третій смузі руху та частково - в другій смузі руху.

3. Виходячи з даних відеофайлу «10.10.18.59_вул. Сірка_5257_to_5400.mp4», з моменту зміни траєкторії руху праворуч автомобіля «Ford» до моменту зіткнення транспортних засобів проходить 3,25 с. ±0,16 с.

Відтак, дослідженими під час апеляційного розгляду відеозаписом та наведеним висновком експерта спростовуються пояснення водія «Аudi» ОСОБА_9 з приводу руху його транспортного засобу зі швидкістю 50 км./год. та відстані, на якій він побачив зміщення автомобіля «Ford».

При цьому, з долученого під час судового розгляду в суді першої інстанції висновку експертного дослідження №ЕД-19-25/34326-ІТ від 26.06.2025, вбачається, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Аudi» ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 10.1 ПДР. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Audi Q7 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Audi Q7 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 і 12.4 Правил дорожнього руху. У даній дорожньо-транспортній ситуації невідповідності дій водія автомобіля Audi Q7 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з настання події даної дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Ford Transit (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1, 10.3 і 10.4 Правил дорожнього руху. У даній дорожньо-транспортній ситуації з моменту виконання маневру водій автомобіля Ford Transit (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 не мав технічної можливості запобігти зіткнення в односторонньому порядку. У даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Ford Transit (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п.10.4 Правил дорожнього руху. У даній дорожньо-транспортній ситуації невідповідності дій автомобіля Ford Transit (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 вимогам п.10.4 ПДР з технічної точки зору не перебувають в причинному зв`язку з настанням події ДТП.

Судом першої інстанції вказаний висновок експерта не було взято до уваги з посиланням на те, що вихідні дані, надані для проведення такого дослідження не узгоджуються з наявним у справі відеозаписом, зокрема, на відеозаписі вбачається, що водій автомобіля «Аudi» рухався в третій смузі руху, а експерт у своєму висновку вказав, що не позбавлені технічної спроможності показання ОСОБА_1 щодо руху автомобіля в четвертій смузі руху, і брав їх до уваги, окрім того, як стверджує експерт: «небезпека для руху може бути створена лише тому учаснику дорожнього руху, який здійснює свій рух відповідно до вимог ПДР. Тому при русі автомобіля «Аudi» зі швидкістю, що перевищувала встановлену вимогами п. 12. 4 ПДР - 50 км/год. та враховуючи розташування місця зіткнення, водій автомобіля «Ford» міг не створювати небезпеку для руху водію ОСОБА_9 . Суд відмітив, що таке твердження експерта ґрунтується на припущеннях експерта та за основу взято рух автомобіля «Аudi» в четвертій смузі руху.

Під час апеляційного розгляду був допитаний судовий експерт ОСОБА_12 , який підтримав складений ним висновок та пояснив, що оскільки у вихідний даних для проведення ним дослідження було вказано, що водій автомобіля «Ford» ОСОБА_1 рухався в крайній лівій смузі руху по проїзній частині вул. Академіка Заболотного в м. Києві, звідки здійснював перелаштування праворуч для подальшого повороту праворуч до вул. Сірка, і в цей час подивився в дзеркало заднього виду, побачив, що по смугах руху, які розташовані праворуч не рухаються в попутному напрямку автомобілі, яким би він міг створити небезпеку для руху, він з включеним покажчиком правого повороту почав перелаштовуватися, рухаючись зі швидкістю орієнтовно 30 км/год. та в подальшому вже коли здійснював поворот праворуч до другорядної вулиці, перебуваючи вже на проїзній частині вул.Сірка, відчув сильний удар в праву бокову частину свого автомобіля. Він побачив, що в його автомобіль в`їхав автомобіль марки «Аudi» який до цього рухався попутно в другій зліва смузі руху, тобто якщо рахувати смуги руху від бордюру, то в четвертій смузі руху. Оскільки такі показання ОСОБА_1 в суді були підтверджені показаннями свідків, і з технічної точки зору були спроможними, то відповідно, експертне дослідження ним проводилось за цими вихідними даними.

При цьому, експерт вказав, що якщо взяти за основу, що авто «Аudi» рухалось в третій смузі руху, а не в четвертій смузі, то ці обставини не вплинули би на висновки, надані ним, оскільки при проведенні дослідження було встановлено, що безпечний інтервал між транспортними засобами, між боковими (крайніми) частинами транспортних засобів, тобто, відстань, яка забезпечує безпечний роз`їзд становить 0,6 … 0,7 м., за умови їх прямолінійного руху. На момент зіткнення задня частина автомобіля «Ford» перебувала в межах крайньої правої смуги руху, що ніким з учасників не заперечувалося і було підтверджено висновком фототехнічної експертизи, тобто, за умови руху автомобіля «Аudi» у четвертій смузі руху, інтервал між ними у момент роз`їзду становив би не менше ніж ширина 2-ї та 3-ї смуг руху, або 3,6 х 2 = 7, 2 м., що значно перевищує значення безпечного інтервалу, і в такому випадку відбувався безпечний роз`їзд транспортних засобів; безпечний роз`їзд відбувався б і тоді, якщо б водій автомобіля «Аudi» рухався в третій смузі, адже, при русі авто в третій смузі руху, між транспортними засобами була б, щонайменше, ширина однієї смуги руху, а саме, 3,6 м., але ця відстань є більш ніж достатньою для безпечного роз`їзду авто, за умови прямолінійного руху автомобіля «Аudi», і тому, без зміни його напрямку руху праворуч, зіткнення даного автомобіля з автомобілем «Ford» виключалося.

Щодо моменту виникнення небезпеки, то експерт пояснив, що дії водія автомобіля «Ford» створили небезпечну дорожню обстановку у зв`язку з тим, що він не зайняв відповіднє крайнє положення на проїзній частині для повороту праворуч, однак, водій автомобіля «Аudi» повинен був виконати певний комплекс дій, оцінити напрямок, швидкість автомобіля «Ford», як він рухається, і здійснити відповідно до ПДР дії, тобто, застосовувати гальмування та відмовитись від маневру повороту праворуч і продовжити рух прямо і за таких обставин, зіткнення би не відбулось, а обидва транспортних засоби роз`їхались. Як наслідок, саме внаслідок застосування маневру праворуч водієм автомобіля «Аudi» ця дорожня обстановка перетворилась в аварійну, і відбулось зіткнення.

Також, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, в судовому засіданні був допитаний судовий експерт КНДІСЕ ОСОБА_10 , який пояснив, що з технічної тички зору дії ОСОБА_1 регламентуються вимогами п.п. 10.1,10.4 ПДР, згідно яких він мав зайняти відповідне крайнє положення при здійсненні маневру правого повороту на перехресті, та в подальшому впевнитись в безпеці повороту, а виходячи з відеозапису і матеріалів справи він здійснював саме маневр правого повороту, а не перелаштування, як він пише в своїх поясненнях, і тому його дії не відповідали вимогам наведених пунктів.

Щодо іншого учасника (водія «Аudi»), то виходячи з тих параметрів, які були встановлені при фототехнічній експертизі, тобто, що він рухався з перевищенням швидкісного режиму, то його дії першочергово регламентуються відносно п. 12.9 (б), з урахуванням п. 12.4, тобто, що він повинен дотримуватися швидкісного режиму, тобто 50 км/год.

Виходячи з тих обставин, що зіткнення відбулося при з`їзді з правої смуги руху, а водій «Аudi» рухався в третій (середній) смузі, то його зміщення було на півтори-дві смуги праворуч, і такі дії експерт регламентував за п. 10.1 ПДР в частині маневру, або п.12.3 ПДР, який передбачає гальмування, а не маневрування.

Що стосується невідповідностей дій учасників пригоди, то експерт пояснив, що враховуючи безпосередньо маневр водія «Ford» з лівої смуги праворуч, тобто, при якому він перетинав суміжні чотири смуги руху, то можна говорити, що в його діях вбачається невідповідність пункту, 10.4, тобто він не зайняв крайнє праве положення при виконанні цього маневру, але враховуючи той факт, що зіткнення відбулось в правій смузі руху і говорити про те, що він змушував іншого учасника дорожнього руху вдаватися до екстрених дій, виходячи з так званого коефіцієнту небезпеки, якщо приймати ті параметри, які були встановлені при фототехнічній експертизі, то можна сказати, що дана ДТП не вимагала від водія «Аudi» вдаватись до екстрених дій, а носила чисто факультативну основу. Якщо б він рухався з допустимою швидкістю руху на цій ділянці, то ситуація не вимагала б від нього якихось екстрених дій, і водій автомобіля «Ford» не створював небезпеки для автомобіля «Аudi» , при дотриманні швидкісного режиму цим водієм та прямолінійного руху. Відповідно, в прямому причинно наслідковому зв`язку з виникнення ДТП, на думку експерта, є невідповідність саме дій водія автомобіля «Аudi» або відносно вимог п. 12.9 б в частині дотримання вимог швидкісного режиму або в частині невиправданого маневрування, тобто вимог п.10.1 ПДР.

При цьому, експерт вказав, що невідповідність дій водія автомобіля «Ford» п.10.4, в даному конкретному випадку не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Тож, аналізуючи пояснення водія ОСОБА_1 , які повністю узгоджуються з поясненнями судових експертів ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , наданими під час апеляційного розгляду, план-схему долучену до протоколу огляду місця події, висновок експертного дослідження № СЕ-19/111-25/34266-ФП від 16.06.2025 року, висновок експертного дослідження №ЕД-19-25/34326-ІТ від 26.06.2025, вважаю їх належними та допустимими доказами по справі, та, оцінюючи їх в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами,враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові Пленуму від 23.05.2025 року № 14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», з приводу того, що обов`язковою умовою під час розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, за яке посадовою особою було складено відповідний протокол та його перебування в причинно-наслідковому зв`язку із подією ДТП, винності даної особи у вчиненні саме інкримінованого йому адміністративного діяння, доходжу висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №317711 від 02.05.2025 про порушення водієм ОСОБА_1 п. п. 10.1, 10.4 ПДР України, що призвело до пошкодження транспортних засобів, не відповідають фактичним обставинам цієї події та не доводяться наявними доказами у справі, оскільки, з наявних у справі доказів вбачається, що порушення ОСОБА_1 вказаних пунктів ПДР України не перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку з настанням дорожньо - транспорної пригоди, відповідно, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляційна скарга захисника Мельниченка М.С.в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню,

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини за результатами оцінки наявних у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказів в їх сукупності, доходжу висновку, що постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року підлягає скасуванню з прийняттям рішення про закриття провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Мельниченка М.С. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності до ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Кепкал