Справа № 336/97/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м.Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Вайнраух Л.А. розглянула справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кірово Оріхівського району Запорізької області, громадянки України, зареєстрованої як фізична особа-підприємець, адреса реєстрації за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

За даними протокола про адміністративне правопорушення від 25.12.2025 серії ВАД № 682495, ОСОБА_1 , зареєстрована як фізична особа-підприємець, 25.12.2025 об 10-50 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, а саме на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, чим порушила ч.7 ст.16, ч.1 ст.23 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Зазначеними діями, як стверджується в протоколі, ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 присутня не була, повідомлялась належним чином та неодноразово, зокрема, засобами поштового зв`язку, а також у спосіб смс-інформування. Крім того, ОСОБА_1 обізнана із датою розгляду справи, вказаною в протоколі. У вказану дату судом призначено перше судове засідання у даній справі. Заяви та клопотання стороною захисту не скеровані, про поважні причини неявки не повідомлено. З урахуванням належного повідомлення та змісту ч.1 ст.268 КУпАП неявка особи, відносно якої складено протокол, не перешкоджає розгляду справи.

Судом встановлено підстави для закриття провадження у даній справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду, враховуючи таке.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Як передбачено ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Крім того, відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протокола про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП.

Так, протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності та один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У ч.1 ст.164 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається:

1) провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання,

2) провадження господарської діяльності без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом,

3) провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону,

4) провадження господарської діяльності без у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії,

5) провадження господарської діяльності без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

В даному випадку посадовою особою, яка склала протокол, стверджується про провадження ОСОБА_1 господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження декількох видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, а саме на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Дійсно, нормою ч.7 ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Крім того, згідно з ч.1 ст.23 вказаного Закону, роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

Таким чином, оскільки у протоколі стверджується саме про провадження господарської діяльності без ліцензії, із посиланням на приписи ст.16,23 зазначеного вище спеціального закону, особою, яка склала протокол, має бути доведено як факт провадження ОСОБА_1 господарської діяльності, так і факт здійснення роздрібної торгівлі, а також відсутність у суб`єкта господарювання ліцензії на право відповідної торгівлі.

Відповідно до ч.1-3 ст.2 Закону України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" під господарською діяльністю розуміється діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на виробництво та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Під некомерційною господарською діяльністю розуміється господарська діяльність, що здійснюється без мети одержання прибутку. Не можуть здійснювати господарську діяльність органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, крім випадків, передбачених законом.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законом.

Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, підприємства, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Разом з тим, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 25.04.2003 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" передбачено, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик. Отже, необхідною ознакою господарської діяльності є її систематичність, виконання на професійній основі, а саме, вчинення три і більш разів.

Так, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП (в частині здійснення господарської діяльності без ліцензії та дозвільних документів) може бути лише суб`єкт господарювання, а стосовно інших альтернативних складів вказаної частини статті суб`єкт є загальним.

Вказана обставина (щодо реєстрації ОСОБА_1 як суб`єкта господарювання) має бути підтверджена, зокрема, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій із актуальними відомостями, доказами перебування особи на посаді керівника певного суб`єкта господарювання.

Проте в даному випадку до протокола додано копію витягу щодо реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця, але лише першого аркуша та частини другого аркуша, тобто, критеріям достовірності та достатності наданий доказ не відповідає.

Не знаходить свого підтвердження й факт здійснення господарської діяльності вказаною особою, адже суд не може базувати процесуальне рішення виключно на поясненнях особи.

Зокрема, не надано переконливих доказів систематичності дій особи, стосовно якої складено протокол, що є обов`язковою ознакою господарської діяльності та наявність мети отримання прибутку.

Крім того, відповідно до п.3,5 ч.1 ст.1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензіат - суб`єкт господарювання, який має ліцензію; ліцензія - це право суб`єкта господарювання на провадження виду господарської діяльності або частини виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню. Пунктом 7 ч.1 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним, зберігання пального, вирощування тютюну, ферментація тютюнової сировини.

Наявними письмовими доказами, а також відеозаписом, відсутність ліцензії у ОСОБА_1 не підтверджена належним чином.

Відповідно, дії особи, відображені у протоколі у графі сутності правопорушення, не утворюють складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а обов`язок щодо збирання доказів, який покладається виключно на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП, у даній справі не дотриманий.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить, зокрема, постанову про закриття справи при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП). На підставі вищевикладеного та за результатами дослідження наявних у справі доказів, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, відповідно, провадження в справі підлягає закриттю.

За змістом ч.1 ст.265 КУпАП, враховуючи висновки суду у даній справі, вилучені згідно з протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 25.12.2025, складеним уповноваженою особою ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Іщенко Д.С., предмети підлягають поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 9, 164, 245, 247, 251-252, 256, 265, 280, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі у відношенні ОСОБА_1 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КпАП України, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Вилучені згідно з протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 25.12.2025, складеним уповноваженою особою ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Іщенко Д.С., предмети, - повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя (Рішення КСУ справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 294 КУпАП у взаємозв`язку з положеннями п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України N 2-рп/2015 від 31.03.2015).

Суддя Л.А.Вайнраух

Постанова набрала законної сили ________________ 20___рік

Дата видачі постанови ________________ 20___рік