Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/2754/25
Провадження № 3/494/3/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі -КУпАП), -

встановив:

після авторозподілу справи в провадження судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ЕПР1 №530806 від 03.12.2025 року про адміністративне правопорушення вбачається, що 02.12.2025 року о 17.48 год. по вул. Театральна 27 с. Чорногірка Березівського району Одеської області керував автомобілем Daewoo sens д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу з допомогою технічного приладу алкотестер Драгер 6820 номер тесту 204, результат склав 0,52 проміле. Від керування відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, чим порушив п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд. При цьому надав свої заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. У таких зазначив наступне. Своєї вини у скоєнні правопорушення не визнає. Зазначає, що співробітники поліції незаконно здійснили зупинку його транспорту. Поліцейський не повідомив його про підстави його зупинки, які визначені ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». Як на підставу своєї зупинки поліцейськими було зазначено, що «є необхідність у проведені його огляду на стан алкогольного сп`яніння».

Вважає, що поліцейські не мають права зупинити водія з підстави «необхідності проведення огляду на стан сп`яніння», оскільки підстави для проведення такого огляду поліцейські можуть встановити вже після зупинки транспортного засобу та встановлення порушення правил дорожнього руху.

У постанові Верховного Суду від 15.03.2019 № 686/11314/17 чітко вказано, що у випадку незаконної зупинки транспортного засобу працівники поліції не мають жодного права вимагати від водія пред`явити посвідчення водія та вчиняти будь-які інші дії щодо водія внаслідок такої незаконної зупинки.

За таких обставин, в силу доктрини «плодів отруєного дерева» та з огляду на те, що обвинувачення мас грунтуватись виключно на законних діях поліцейських здійснення (ст.ст. 1,7 КУпАП, cт. 8 Закону України «Про національну поліцію»), незаконні дії поліцейських щодо зупинки автомобіля роблять й не законними подальші вимоги поліцейських до такого водія щодо необхідності пройти огляд на стан сп`яніння, а тому, відмова водія від незаконної пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння з причин його незаконної зупинки не може бути караною за ст. 130 КУпАП. Аналогічні висновки .містяться і в судовій практиці, до прикладу, у постанові Київського апеляційного суду від 14.09.2023 v справі .№ 756/1655/23, у постанові Одеського апеляційного суду від 15.05.2025 року (справа №4 94/321/25).

Також ОСОБА_1 зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні. Складений відносно нього протокол за своєю процесуальною суттю є фіксацією правопорушення та інформація, яка в нього вноситься повинна грунтуватися на первинних доказах, зокрема на візуальних спостереженнях, фото- та відео-фіксації, поясненнях свідків, тощо. Крім цього наголошує, що в матеріалах справи є рапорт поліцейського, однак просить врахувати, що згідно постанови від 20.05.2020 року у справі №524/5741/16-а Верховний суд постановив що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

ОСОБА_1 також зазначає, що навіть у разі наявності підпису водія у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності, це не може бути беззаперечним доказом його вини. Вказане підтверджується практикою ВС, а саме Постановою ВС/КАС №757/2757/16-а від 22.07.2019 року. Враховуючи наведене, просить провадження у справі закрити.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП працівниками поліції надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №530806 від 03.12.2025 року;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;

- акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.12.2025 року.

- рапорт поліцейського СРПП Березівського РВП ГУНП в Одеській області сержанта поліції Б. Іващко від 03.12.2025;

- постанову ЕНА №6273593 від 03.12.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

- диск з відеозаписом, на якому відображено зафіксовані обставини справи.

Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невиконання п.2.9А ПДР України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції зупинили транспортний засіб, яким він керував без достатніх правових підстав, поліцейські належним чином не задокументували та не доведи факту порушення ним ПДР України, що слугувало б підставою для зупинки його транспортного засобу, що не відповідає положенням ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис, суд погоджується із вищезазначеними доводами, з огляду на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Закон України «Про національну поліцію» надає працівникам поліції повноваження зупинити транспортний засіб у випадках перелік яких є вичерпний та міститься у статті 35 цього Закону.

Відповідної вищезазначеної статті: поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Закону України «Про національну поліцію» надає працівникам поліції повноваження зупинити транспортний засіб у випадках перелік яких є вичерпний та міститься у статті 35 цього Закону.

Частиною 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Положення вказаної статті регламентуються з приписами п. 3 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», якими визначено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, в даному випадку матеріали справи не містять доказів, які можуть підтверджувати законність зупинення працівниками поліції транспортного засобу Daewoo sens д.н.з. НОМЕР_1 . З відеозапису долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що водія було зупинено о 17:47 год , 03.12.2025 року, причиною зупинки водію ОСОБА_1 працівником поліції було зазначено не порушенням ним правил дорожнього руху, а зазначено: «зупиняємо водіїв та перевіряємо на стан сп`яніння». При цьому, з відеозапису, перед моментом зупинки транспортного засобу, не вбачається порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. Більше цього, з того ж таки відеозапису о 18 год 31. хв. вбачається, що працівник поліції телефонує невідомій особі та зазначає, «що зупинили чоловіка по 130, чучуть надув, оформляємо….просто він виїхав і ми його парканули….».

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 Верховний Суд у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Згідно правових висновків Верховного Суду, висловлених при розгляді справ на неправомірні дії поліцейського, поліцейські не мають права без задокументованих доказів вчинення водієм порушень ПДР України зупиняти автомобіль, перевіряти документи та, як наслідок, вимагати проходження перевірки на стан сп`яніння (рішення від 15.03.2019 справа 686/11314/17; від 23.10.2019 справа № 357/10134/17).

Рапорт поліцейського СРПП Березівського РВП Б.Івашко від 03.12.2025, як доказ, що підтверджує факт можливого перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння або наявності в нього явних ознак алкогольного сп`яніння та керування ним в такому стані транспортним засобом марки Daewoo sens д.н.з. НОМЕР_1 ., який би надав право поліцейському у відповідності із п.7) ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» зупиняти транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 03.12.2025 року, з огляду на правову позицію ВС, яку викладено у постанові КАС ВС у справі № 524/5741/16-а, не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, а тому до уваги не приймається.

Також, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №530806 від 03.12.2025 року не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 в діянні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Irelandv.the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".

Відповідно до положень Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВСУкраїни №1026від 18.12.2018 (далі Інструкція), портативний відео реєстратор пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.

На відеозапису відсутній момент тимчасового затримання транспортного засобу, однак сам Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу до матеріалів справи долучений.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №530806 є невідповідності, так місцем складення протоколу зазначено: с. Чорногірка вул. Театральна 17А, Березівського району Одеської області, натомість місцем скоєння адміністративного правопорушення є вже с. Чорногірка вул. Театральна 27 Березівського району Одеської області.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Як регламентовано ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не доведена, тому в його діях відсутні подія і склад вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження в справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 7, ч. 1 ст. 130, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284, 287 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя Панчишин А.Ю.