Справа № 709/2320/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року с-ще Чорнобай

Суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області Чубай В.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли від ВПД № 2 Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП в адміністративних матеріалах відсутній,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 грудня

2025 року серії ЕПР1 № 535206 ОСОБА_1 08 грудня 2025 року о 18:48 у

с-щі Чорнобай по вул. Михайла Старицького керувала транспортним засобом марки «ЗАЗ Ланос» (д.н.з. НОМЕР_1 ) з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовилася, чим порушила п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1

ст. 130 КУпАП.

Судове засідання 30 грудня 2025 року відкладено за клопотанням захисника ОСОБА_1 - адвоката Бруса С.М. для ознайомлення з адміністративними матеріалами. Наступне судове засідання призначено за погодженням із захисником на

23 січня 2026 року.

16 січня 2026 року від захисника надійшли письмові заперечення, в яких останній просив закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначав, що

ОСОБА_1 не визнає свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, 08 грудня 20025 року близько 19:00 її зупинили працівники поліції, провели перевірку документів та сказали щоб вона їхала далі. Проте в подальшому у застосунок «Дія» вона отримала виклик до суду. Водночас на наявних в адміністративних матеріалах відеозаписах відсутні докази обґрунтованості зупинки, встановлення ознак сп`яніння, пропозиції поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмови водія від такого огляду, направлення водія на огляд до медичного закладу шляхом вручення такого направлення, складення протоколу про адміністративне правопорушення, відсторонення водія від керування, що є порушенням п.п. 5-6 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Вказані відеозаписи є неповними, а зафіксовані на них обставини не відповідають обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому є неналежними і недопустимими доказами. При цьому сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним беззаперечним доказом. Захисник також вказував на порушення порядку виявлення ознак сп`яніння, висловлення вимоги водію щодо проходження відповідного огляду та подальшого оформлення адміністративних матеріалів.

У судовому засіданні 23 січня 2026 року оголошено перерву за клопотанням захисника у зв`язку з необхідністю ознайомитися з наявними в адміністративних матеріалах відеозаписами у повному обсязі. Наступне судове засідання призначено за погодженням із захисником на 06 лютого 2026 року.

06 лютого 2026 року від захисника надійшли додаткові письмові пояснення, в яких останній вказував, що з відеозаписів не вбачається, ані наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, ані чітка та однозначна відмова останньої від проходження огляду на стан сп`яніння. Поліцейський під час складення адміністративних матеріалів не направив ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу і не видав їй відповідне направлення, принаймні відеозаписами це не зафіксовано, як і не зафіксовано факт відсторонення останньої від керування транспортним засобом. Крім того, під час оформлення адміністративних матеріалів оголошувалася повітряна тривога, проте всупереч вимогам діючого законодавства поліцейські не зупинили відповідну процедуру, чим порушили право ОСОБА_1 на безпеку. Адміністративними матеріалами також не доведено законність зупинки транспортного засобу, у зв`язку з чим наступна вимога пройти огляд на стан сп`яніння є протиправною.

У судовому засіданні захисник підтримав викладені у додаткових письмових поясненнях доводи та наполягав на закритті провадження у справі.

Дослідивши адміністративні матеріали, заслухавши пояснення захисника, переглянувши відеозаписи, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У п. 2.5. ПДР закріплено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 3 цієї ж статті Кодексу передбачено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Аналогічна процедура передбачена у п.п. 6, 7 розділу І Інструкції.

У рішенні ЄСПЛ від 29 червня 2007 року у справі «О`Галоран та Френсіс проти Сполученого Королівства» зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, вина ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 08 грудня 2025 року серії ЕПР1 № 535206, де зафіксовано обставини порушення ОСОБА_1 п. 2.5. ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 18 грудня 2025 року, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, однак від огляду остання відмовилася (а.с. 3);

- відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля, де зафіксовано рух і зупинку транспортного засобу марки «ЗАЗ Ланос» під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції;

- відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано перебування ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу марки «ЗАЗ Ланос» під час зупинки, повідомлення їй причини зупинки, оголошення ознаки алкогольного сп`яніння, висловлення пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння та відмову останньої від проходження такого огляду, процес оформлення адміністративних матеріалів, а також повідомлення про відсторонення від подальшого керування транспортним засобом.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України»). Приймаючи до уваги це рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ від

14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Перераховані вище докази оцінені за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і справедливістю.

На переконання суду, наявні в адміністративних матеріалах докази є достатніми, належними і допустимими, такими, що узгоджуються між собою, та «поза розумним сумнівом» доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Натомість суд не погоджується з позицією захисника, викладеною у письмових запереченнях і додаткових поясненнях.

Так, на відеозаписах зафіксовано як поліцейський повідомляє ОСОБА_1 причину її зупинки, зокрема те, що не горить передня фара.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

В подальшому поліцейський повідомляє ОСОБА_1 ознаку алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, та пропонує їй пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Drager», від чого вона відмовляється, та у медичному закладі, на що вона також відповідає «Ні». Потім поліцейський роз`яснює ОСОБА_1 її права та повідомляє про складення стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Далі на відеозаписах зафіксовано процедуру оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, вручення його копії ОСОБА_1 та повідомлення про відсторонення від керування транспортним засобом та необхідність знайти тверезого водія.

При цьому явних чи грубих порушень поліцейськими як положень

ст. 266 КУпАП, так і вимог Інструкції, що могли б давати підстави для оцінки їх дій як неправомірних, судом не встановлено.

Суд також не погоджується з доводами захисника щодо неповноти вказаних відеозаписів, оскільки на них зафіксовано саме ті обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1

ст. 130 КУпАП. Крім того, вказані обставини цілком і повністю узгоджуються з фабулою протоколу про адміністративне правопорушення від 08 грудня 2026 року серії ЕПР1

№ 535206.

З приводу доводів захисника щодо невручення ОСОБА_1 направлення для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі суд вважає, що за умови відмови останньої від проходження такого огляду як на місці, так і в медичному закладі, невручення відповідного направлення не може бути розцінене як порушення процедури освідування.

Відносно твердження захисника про те, що відеозаписами не зафіксовано факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, то така обставина сама по собі не спростовує наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не може слугувати самостійною підставою для визнання процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в цілому такою, що не відповідає вимогам КУпАП та Інструкції.

Суд також оцінює критично позицію захисника щодо порушення поліцейськими права ОСОБА_1 на безпеку у зв`язку з оформленням адміністративних матеріалів під час повітряної тривоги, оскільки вона, як зафіксовано на відеозаписах з наргурдних камер поліцейських, не виказувала намірів прослідувати в укриття чи убезпечити себе іншим чином, а тим більше не була жодним чином обмежена в цьому.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У зв`язку з винесенням постанови про накладення адміністративного стягнення та на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»), що становить 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень

60 копійок) гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130, 221, 245, 280,

283-284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить

17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок) гривень.

Платіжні реквізити для сплати штрафу: отримувач - ГУК у Черк.обл./Черк. обл/21081300; код отримувача - 37930566; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0023001; код платежу - 21081300.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106.

У разі несплати штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а у разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна для стягнення штрафу у подвійному розмірі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Чубай