Номер провадження: 33/813/191/26
Номер справи місцевого суду: 504/3176/25
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Шахової О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 27 листопада 2025 року

встановив:

Постановою судді Доброславського районного суду Одеської області від 27 листопада 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.

Cудом першої інстанції встановлено, що 21 липня 2025 року о 21:42 год за адресою: Одеська область Одеський район траса М14 Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе) 21 км+500м., ОСОБА_1 керував автомобілем «KIA» н/з НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Такими діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 27 листопада 2025 року.

За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не врахував, що дії правоохоронців не відповідали вимогам ст. 18 Закону України «Про національну поліцію». На думку апелянта дії правоохоронців були спрямовані виключно на його затримання та силове доставлення до ТЦК та СП. Спроби провести огляд на стан сп`яніння виглядали лише як формальна підстава, хоча у дійсності поліцейські намагалися направити його до ТЦК та СП. Після того, як його насильно посадили до транспортного засобу працівників ТЦК та СП, правоохоронці залишили його батька-інваліда на дорозі в пізній час, не допомогли йому дістатися до дому, не сприяли в медичній допомозі, що призвело до погіршення його стану здоров`я. Крім цього, звертає увагу, що підписання протоколу про адміністративне правопорушення відбувалося під психологічним тиском, в умовах страху за безпеку. Стверджує, що підписав цей документ вимушено, оскільки боявся за свою безпеку, а також за життя та безпеку батька.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами апеляційної скарги.

Вислухавши ОСОБА_1 за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не заперечується факт керування ним вказаним вище транспортним засобом у часі та місці, зафіксованому у протоколі про адміністративне правопорушення, а також те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, тому з огляду на положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, ця обставина апеляційним судом не перевіряється.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішення Європейського суду з правлю дини по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).

Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4ст. 266 КУпАП).

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).

Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів, регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі - Інструкція).

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 розділу I Інструкції).

Ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу I Інструкції).

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 Розділу II Інструкції).

Наведені вище вимоги національного законодавства правоохоронцями дотримані.

Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема, до таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відеозапис, інші документи.

Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд в основу свого рішення, серед іншого, поклав відомості, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, направленні водія на огляд та відеозаписах, долучених правоохоронцями до матеріалів справи.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №398725, правоохоронцями зафіксовано, що: «21 липня 2024 року о 21:42 год Одеська область, Одеський район, траса М-14, 21 км 500 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР».

Вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення, підписаний ОСОБА_1 , як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «потрібно було їхати додому везти хвору людину, інваліда першої групи, приймати ліки за часом».

З відеозапису, долученого правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що після зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 в районі блокпосту, поліцейськими встановлено, що водій знаходиться у розшуку ТЦК та СП у зв`язку з чим останніх викликано на місце зупинки автомобіля. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у поліцейських виклало підозру факт ймовірного (можливого) знаходження водія у стані наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим проведено його візуальний огляд на предмет виявлення ознак такого сп`яніння, за результатами чого поліцейський зазначив, що зіниці очей водія не реагують на світло у звязку з чим ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що він відмовився, мотивуючи тим, що йому потрібно відвезти батька додому. При цьому, водія було повідомлено, що у разі ухилення ним від виконання обов`язку, передбаченого п.2.5 ПДР стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. У подальшому, під час поверхневого огляду вмісту кишень ОСОБА_1 , поліцейськими виявлено таблетки, які як з`ясувалося пізніше дозволено вживати лише за рецептом лікаря. Цю обставину ОСОБА_1 підтвердив, зазначивши, що він раніше мав рецепт від лікаря у паперовій формі, термін якого сплинув.

Апеляційний суд звертає увагу, що матеріали відеозапису не містять відомостей, які б свідчили про те, що правоохоронці вчиняли дії, які б мали на меті вчинення психологічного тиску на ОСОБА_1 .

Вимоги залишити салон транспортного засобу була адресована водієві не з метою примусового поміщення його до автомобіля працівників ТЦК та СП, а спрямована на проведення візуального огляду ОСОБА_1 на предмет виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння.

Більше того, після проведення такого огляду, стосовно ОСОБА_1 не було застосовано будь-який примус, у тому числі фізичного характеру, оскільки він мав можливість вільно пересуватися, зокрема від власного автомобіля до службового транспортного засобу правоохоронців, де очікував складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу з ознаками наркотичного сп`яніння відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому закладі охорони здоров`я, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження захисника про те, що поліцейські здійснювали відносно нього тиск, апеляційний суд оцінює критично, оскільки ці обставини спростовуються відеозаписом, який не містить фрагментів відеофіксації подій, які б свідчили про те, що правоохоронці чинили у будь-якій формі тиск (психологічний чи б то фізичний), чи у будь-який спосіб впливали на волевиявлення водія.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 ініціював питання про проведення перевірки дій поліцейських на предмет законності, шляхом звернення до правоохоронних органів або до суду.

У межах розгляду цієї справи, апеляційний суд не надає правову оцінку діям правоохоронців на їх відповідність вимогам ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», оскільки предметом судового розгляду є лише (виключно) відповідність дій правоохоронців вимогам ст. 266 КУпАП та Інструкції щодо дотримання процедури (порядку) направлення водія на огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Іншими доводами апеляційна скарга не обґрунтована.

Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до

ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, підстав для закриття провадження справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.

Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 27 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко