Справа № 304/1407/25 Провадження № 3/304/81/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Ганько І.І., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Перечин) Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

дев`ятого червня 2025 року о 20.00 год по вулиці Духновича у селі Порошково Ужгородського району Закарпатської області водій ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю як водія транспортного засобу марки «Daewoo Lanos», р/н НОМЕР_1 , вживав алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, чим порушив вимоги п. 2.10. «є» Правил дорожнього руху України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, пояснюючи, що не знав про таку заборону, а також просив суворого його не карати та у разі призначення покарання у виді штрафу, розстрочити йому сплату такого через скрутне матеріальне становище і відсутність стабільного, офіційного доходу.

Заслухавши його пояснення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя прийшов до такого висновку.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейським Судом з прав людини неодноразово було наголошено, що суди при оцінці доказів мають керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Яременко проти України» від 12.06.2008, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Кобець проти України» від 14.02.2008).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, відповідно до вимог п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху України у разі причетності до ДТП водій повинен до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги Правил дорожнього руху України передбачена ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до диспозиції частини 4 статті 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суд встановив, що вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 356808 від 09 червня 2025 року, яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП; рапортом інспектора-чергового відділення поліції № 1 Оленя А. про прийняття повідомлення зі служби «102» від 09 червня 2025 року № 3292, згідно з яким того ж дня о 14.28 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що у селі Порошково по вулиці Центральній транспортний засіб заявника вдарив інший транспортний засіб марки «Дейво Ланос», р/н НОМЕР_2 , після чого втік з місця ДТП у напрямку ромського поселення; Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до протоколу серії ЕПР1 № 356808; копією протоколу серії ЕПР1 № 356813 від 09 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП; копією постанови серії ЕПР1 № 356820 від 09 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП; копією Схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 09 червня 2025 року; копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 09 червня 2025 року, а також записами відеофайлів «Станкович».

Так, з відеозапису місця події вбачається, що працівники поліції встановили місце перебування ОСОБА_1 , який покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, та який при спілкуванні з працівниками поліції повідомив, що вживав алкогольні напої після вчинення ДТП «Тепер я випив, не за рульом!», «Після ДТП, після нервів, поїхав додому та випив пляшку пива і 100 г!», після чого розповідає обставини дорожньо-транспортної пригоди, на що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, однак ОСОБА_1 , вказуючи працівнику поліції на те, що зараз, коли він випив, той хоче, щоб він пройшов тестування, відмовляється від проходження такого огляду.

Наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Суд визнає вищенаведені докази належними та допустимими в процесі доказування, оскільки такі здобуті уповноваженими особами, у спосіб та у порядку визначеному законом і безпосередньо стосуються обставин правопорушення.

Стягнення накладатиметься відповідно до санкції зазначеної норми закону, оскільки згідно з положеннями ч. 2 ст. 33 КУпАП у випадках накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність не враховуються.

Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень Правил дорожнього руху України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, а відтак з метою виховання правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про розстрочку сплати штрафу суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Згідно зі ст. 301 цього Кодексу за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця. Відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Розстрочка виконання штрафу має на меті дотримання розумної пропорційності між накладеним стягненням і конкретним становищем особи, щоб таке стягнення не було завідомо надмірним тягарем, і було можливим до виконання.

З огляду на наявність обставин, які ускладнюють виконання ОСОБА_1 постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, з урахуванням особи порушника, який є особою похилого віку, не має стабільного джерела доходу, введення на території України воєнного стану, а також задля уникнення свідомого невиконання судового рішення, суддя вважає можливим задовольнити його клопотання та розстрочити сплату адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн на десять місяців зі щомісячною сплатою у розмірі 3 400 грн.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2026 року згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» складає 665,60 грн.

Керуючись ст. 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП і накласти стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Розстрочити ОСОБА_1 сплату адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн строком на 10 (десять) місяців з виплатою штрафу рівними частинами по 3 400 (три тисячі чотириста) грн щомісячно до 20 числа кожного місяця, починаючи з дня набрання постановою законної сили.

Перебіг строку давності виконання постанови судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2026 року у справі № 304/1407/25 (провадження 3/304/81/2026) рахувати протягом трьох місяців з наступного дня після закінчення строку встановленої розстрочки.

У порядку ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у встановлений строк стягнути суму штрафу в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Ганько І. І.