ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Маслака І.П. на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року водій ОСОБА_1 03 листопада 2025 року о 01.33 год. по вул. Івана Сірка, 2 в м. Павлограді Дніпропетровської області керував транспортним засобом SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення мови та координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота), на вимогу працівників поліції відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду для встановлення стану сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що судом здійснено розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Маслака І.П., який не був присутній в судових засіданнях 05 грудня 2025 року, 12 грудня 2025 року та 18 грудня 2025 року з поважних причин, оскільки перебував на лікарняному та був зайнятий в іншому судовому процесі, про що завчасно повідомляв суд, через подані клопотання про відкладення розгляду справи з поданням підтверджувальних документів. Однак суд проігнорував вказані клопотання і провів розгляд справи за відсутності адвоката, фактично позбавивши ОСОБА_1 права на кваліфіковану правничу допомогу. Зазначає, що суд не повною мірою врахував обставини ДТП, в якій опинився ОСОБА_1 , не встановив жодних доказів, що ДТП сталося саме через перебування водія в стані алкогольного сп`яніння. В результаті ДТП ОСОБА_1 отримав значні тілесні ушкодження, був дезорієнтований, перебував у шоковому стані, в лікарні, куди його доставили відразу після ДТП, ОСОБА_1 вводили препарати, які зазвичай місять етиловий спирт у своєму складі, що зумовило появу у пацієнта характерного запаху з рота, схожого на алкоголь. Вказує, що коли працівники поліції прибули до лікарні, ОСОБА_1 вже перебував під впливом медикаментів, що спотворювало об`єктивну картину його стану. Зауважує, що ознаки сп`яніння, які було виявлено поліцейським, спричинені не вживанням алкоголю, а іншими чинниками, пов`язаними з травмами та психологічним станом після ДТП. Зазначає, що органом, який склав протокол, не надано жодного належного та допустимого доказу факту вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв та факту керування ним транспортним засобом, який інкримінується.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник Маслак І.П. у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, надіслали до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснено за відсутності вказаних осіб.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Крім того, п.24 постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.)» звертає увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі докази та передчасно прийшов до висновку про винуватість останнього.

Крім того, суд першої інстанції визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в своїй постанові жодним чином не мотивував своє рішення із посиланням на докази по справі, які судом було безпосередньо досліджено, натомість формально зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, без надання оцінки кожному доказу по справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції було застосовано спрощений підхід до судового розгляду даної справи про адміністративне правопорушення, без з`ясування всіх обставини, перелічених у статтях 247 і 280 КУпАП, у зв`язку із чим постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.

Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Проте, з дослідженого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що обставини події зафіксовано не в повному обсязі, відеозапис «нарізаний», складається з окремих файлів щодо подій вчинення адміністративного правопорушення, тобто не містить безперервності ведення відеозйомки.

Так, відеозапис з першого файлу розпочинається з 01 год. 50 хв. та ОСОБА_1 перебуває на пасажирському сидінні, про що зазначають самі працівники поліції, однак з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що воно вчинено о 01 год. 33 хв.

Наступні файли містять відеозаписи, які свідчать про перебування ОСОБА_1 у лікарні та проведення його обстеження.

Крім того, жодний з окремих файлів відеозапису не містить факту керування транспортним засобом SKODA OCTAVIA, д.н.з. НОМЕР_1 , у момент, який інкримінується ОСОБА_1 . Відсутня також відеофіксація, де поліцейський в ході спілкування виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, що стало наслідком пройти огляд на стан сп`яніння. Не були такі ознаки алкогольного сп`яніння і перераховані працівником поліції безпосередньо ОСОБА_1 .

З наявного в матеріалах справи відеозапису неможливо встановити усі обставини події.

А тому, такі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд визнає недопустимими, оскільки такі отриманні з порушенням вимог закону.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції належним чином не досліджено наявних в матеріалах справи доказів, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі і на закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджена допустимими та достовірними доказами.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Маслака І.П. задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Винести нову постанову, якою на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот