Провадження №3/750/74/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Самусь Л.В.,

за участю секретаря - Бублик Т.М.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , - за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в:

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №481995 від 13.10.2025, ОСОБА_1 13.10.2025 року о 11:40 год. в м. Чернігові, по вул. Шевченка, 38, керував транспортним засобом Mitsubishi Galant, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці; від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законодавством порядку в лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В попередніх судових засіданнях ОСОБА_1 пояснив, що він є військовослужбовцем, не відмовлявся від проходження огляду, а лише просив дочекатись ВСП. Але склали протокол. Він поспішав, бо потрібно було їхати на завдання, заступати на бойові позиції зі зброєю. Командир сказав нічого не підписувати, вони приїдуть і буде тоді проходити огляд, але поліцейські їх не дочекались і склали протокол. Він не відмовлявся, але виконував наказ командира з`явитись терміново в Городню для залучення до спеціального бойового завдання, бо людей не вистачало, його відпустили лише в лікарню. Він діяв в межах крайньої необхідності, якби не потрібно було так терміново з`явитись, оскільки не вистачало людей на бойове завдання, він би поїхав на огляд, хоча ознак і не було, однак виходу у нього не було. Він пояснював інспектору, що його чекають у в/ч, просив поговорити з командиром, але все було марно, його не слухали.

В подальшому, в судове засідання 12.02.2026 ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно розписки. Жодних заяв та клопотань, щодо відкладення розгляду справи від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, до суду не надійшло. Разом з тим, в телефонному режимі 12.02.2026 було повідомлено суд, що не має можливості з`явитись у судове засідання, яке призначено на 12.02.2026 о 12:15 год., через перебування його на військовій службі, клопотань щодо відкладення він не має.

Вирішуючи питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності ОСОБА_1 , суд виходить з того, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь у розгляді її справи, встановлене частиною першою статті 268 КУпАП, не є абсолютним.

Відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення має корелюватися із завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, серед яких у відповідності до ст. 245 КУпАП є своєчасне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, тобто таке відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення не має перешкоджати розгляду справи із збереженням можливості притягнення особи до адміністративної відповідальності в межах строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, у випадку встановлення наявності складу адміністративного правопорушення в діях такої особи.

За змістом ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП можуть розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом були створені всі належні процесуальні можливості для реалізації ОСОБА_1 права на захист, останній був присутнім в судових засіданнях, надавав пояснення та заперечення, захисника для представлення власних інтересів в суді не залучав.

Відтак, з метою дотримання необхідного балансу між забезпеченням права особи на участь у розгляді справи та самим розглядом справи з дотриманням як строків розгляду справи судом, так і строку можливого притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він є головним сержантом 1 батальйону в/ч НОМЕР_1 . Він є прямим начальником ОСОБА_1 . Якщо його зупинили, то про це він має повідомити начальника згідно до Статуту. ОСОБА_1 виїхав до лікаря у м. Чернігів. Знаходився при виконанні, звільнення від обов`язків не було. Коли повертався на місце розташування його запинили поліцейські, мали підозру, що він в стані сп`яніння. Черговий повідомив, що ОСОБА_1 зупинили. Він і ОСОБА_3 одразу висунулись на місце події для з`ясування обставин. ОСОБА_1 він сказав очікувати його прибуття та прибуття ОСОБА_3 . Однак працівники поліції не стали очікувати, а склали протокол і поїхали. ОСОБА_1 відмовився від підпису, оскільки чекав їх, згідно наказу. Він мав бути залучений в той день до виконання бойового завдання поблизу кордону, тому він був направлений до військової частини одразу. Ознак сп`яніння у нього не було взагалі. ОСОБА_1 характеризується виключно позитивно, має нагороди. По Статуту він має повідомити керівництво, йому надана вказівка дочекатись, що він і зробив. Вони намагались з`ясувати в УПП , що сталося, але інформацію їм не надали.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є заступником командира батальйону в/ч НОМЕР_1 . Так, отримав повідомлення, що ОСОБА_1 зупинило УПП. Він і ОСОБА_2 виїхали для з`ясування обставин. Приїхали на місце, а поліції вже не було. Вони поїхали до УПП, щоб з`ясувати, але ніхто нічого не повідомив, крім того, що складено протокол за ст. 130 КУпАП. Обов`язково згідно Статуту, він повинен був повідомити про його зупинку поліцейськими. ОСОБА_1 в зоні виконання бойових завдань знаходиться, тому це обов`язок. Вони у такому разі виїжджають на місце або дають вказівки. В цьому випадку сказали чекати їх прибуття. ОСОБА_1 повідомив, що йому пропонують пройти огляд у лікаря, а вони йому сказали чекати на них, це був для нього наказ. Але поліція не дочекалась, склала протокол. ОСОБА_1 поїхав у Чернігів до лікаря, але якнайшвидше повинен був повернутись у розташування в/ч для виконання бойового завдання, бо людей не вистачало. Згідно Статуту повинен був повідомити керівництво про зупинку, що він і зробив. Без їх дозволу він не мав права їхати на огляд. Вони йому сказали чекати їх, він це і виконав. На 5 хвилин розминулись з працівниками УПП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, опитавши свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а також долучені до таких матеріалів документів захисником, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд безпосередньо дослідив та оцінив докази у справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №481995 від 13.10.2025, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.10.2025, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5926487 від 13.10.2025, винесеної відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5926343 від 13.10.2025, винесеної відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП, рапорт інспектора взводу №1 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП старшого лейтенанта поліції Юрія Онікійця від 13.10.2025, відеозапис до протоколу серії ЕПР1 №481995 від 13.10.2025, надані ОСОБА_1 документи: довідку командира в/ч НОМЕР_1 , службову характеристику, копії нагород «Золотий Хрест», «Хрест хоробрих», орден «За мужність», а також пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Як вбачається з протоколу, ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п. 2.5 ПДР України, а саме: відмова водія від проходження в установленому порядку медичного огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

З відеозапису, дослідженому у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівникам поліції в зв`язку з тим, що номерний знак закритий, що є порушенням ПДР. ОСОБА_1 вказав, що у нього наказ командира терміново приїхати, викликають терміново, бо до 13 год. треба отримати зброю. Працівник поліції просить надати документи і після повідомлення ОСОБА_1 , що такі він не відновив, бо воює, одразу питає чи вживає ОСОБА_1 алкоголь. ОСОБА_1 вказує, що ні, і що йому треба заступати на позицію зі зброєю, він поспішає, треба терміново, бо немає людей, якби він так не поспішав, то поїхав би на маршрутці, оскільки прав не має. Після цього, працівники поліції тривалий час з`ясовують, за які правопорушення ОСОБА_1 притягався до відповідальності, і коли стає відомо, що такого було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, працівник поліції знову запитує чи вживав ОСОБА_1 алкоголь чи наркотичні речовини. ОСОБА_1 вказує, що нічого не вживав. Тоді працівник поліції запитує чи готовий водій пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря, і ОСОБА_1 каже, що так. Працівник поліції уточнює, що у лікаря-нарколога треба, і ОСОБА_1 зазначає, що не проти, однак він дуже поспішає. Працівник поліції каже, що то все зрозуміло, але всі зовнішні ознаки ОСОБА_1 вказують, що він можливо вживає наркотичні речовини. Після цього поліцейський вказує ознаки, які він вбачає у ОСОБА_1 , як то: неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці, просить витягнути руки і після цього вказує, що є тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 зазначає, що з 6 ранку за кермом, поспішає. Тоді поліцейський вказує, що то все зрозуміло, однак чи готовий водій пройти огляд у медичному закладі по вул. Мазепи, 3. ОСОБА_1 зазначає, що поспішає, пропонує пройти огляд у Городні, однак поліцейський вказує, що ні, найближчий заклад по Мазепи, 3. ОСОБА_1 запитує чи може він відмовитись, бо поспішає, йому потрібно їхати. Працівник поліції вказує, що поки не складено матеріали (за керування будучи позбавленим права керування, керування без страхового полісу), водій не поїде і запитує чи відмовляється водій. ОСОБА_1 вкотре вказує, що так тоді, оскільки йому потрібно їхати, він не зможе, після чого телефонує комусь і доповідає, що його зупинили без прав, пропонують їхати до лікаря, він пояснює, що його чекають, що він їде на виконання, але його не відпускають. Пропонує працівникам поліції поговорити з його командиром, однак останні вказують, що спілкуватись ні з ким не будуть, в них своя процедура складання матеріалів. ОСОБА_1 дзвонить ще раз і просить працівників поліції поговорити з командиром, однак такі зазначають, що це нічого не змінить. Після чого роз`яснюють ОСОБА_1 його права, вказують, що він відмовився від проходження огляду, за що на нього буде складено протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП і відсторонюють його від керування, не будуть чекати поки до нього хтось приїде. В подальшому було складено протокол, та зачитано такий ОСОБА_1 , від підпису у якому останній відмовився.

Так, згідно з пунктом 2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно з вимогами, передбаченими п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, у протоколі серії ЕПР1 №481995 від 13.10.2025 зазначено такі ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівником поліції у ОСОБА_1 , як: неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.

Разом з тим, з відеозапису, відтвореному в судовому засіданні, слідує, що водій ОСОБА_1 мав звичайний вигляд, колір шкіри був природній, усвідомлював свої дії, чітко вимовляв фрази, мовлення було чітким та послідовним, його поведінка була цілком адекватною, він не сперечався з працівниками поліції, надав наявні у нього документи, і хоча працівник поліції оглядав руки водія, відеозаписом не зафіксовано вигляд пальців рук, а тому таку ознаку взагалі неможливо підтвердити відеозаписом, тобто такі ознаки, вказані у протоколі, взагалі не вбачаються на відеозаписі.

Окремо слід зазначити, що про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння поліцейський зазначає ОСОБА_1 лише після з`ясування даних стосовно того, зокрема, що останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 126, 130 КУпАП, і виявлення ознак наркотичного сп`яніння, на що вказують «всі зовнішні ознаки, які вказують, що він можливо вживає наркотичні речовини» відбулося після спливу 18 хвилин спілкування з водієм, і одна з таких «явних» ознак встановлювалась поліцейським вже під час перелічення ознак сп`яніння, які він виявив.

Слід звернути увагу й на те, що згідно з усталеною судовою практикою, описані в п. 4 розділу І Інструкції, ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння водія повинні бути очевидними, а не удаваними, як у даному випадку.

До того ж, вимога про проходження огляду була висунута ОСОБА_1 до виявлення у того ознак сп`яніння, що підтверджено відеозаписом, що є порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і все зазначене вище, на думку суду, свідчить бажання працівників поліції скласти даний протокол на підставі штучно встановлених обставин з порушенням вимог законодавства, якими встановлено порядок складення матеріалів про адміністративні правопорушення, знаючи, що ОСОБА_1 є військовим, який зазначав з самого початку його зупинки, що поспішає в розташування частини для виходу на позиції.

Суд дотримується позиції про те, що сам факт відмови водія від проходження огляду тягне за собою відповідальність за статтею 130 КУпАП, при цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння чи ні, оскільки підтвердити або спростувати наявність відповідного стану сп`яніння можливо лише шляхом проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, від чого ОСОБА_1 вкінці кінців відмовився через необхідність вчасно прибути на службу для виконання бойового завдання, хоча згідно п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був на вимогу поліцейського, в якого виникли припущення щодо перебування водія в стані сп`яніння, пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення його дійсного стану, що є усталеною судовою практикою. Однак, суд погоджується з твердженнями ОСОБА_1 відносно того, що в даній ситуації він діяв в стані крайньої необхідності, що також підтверджено і поясненнями свідків, наданих в судовому засіданні, оскільки була реальна загроза правам і свободам громадян, ця небезпека в разі вчасного нез`явлення ОСОБА_1 до військової частини за наказом командира і не виходу ним на бойове завдання не могла бути усунута іншими засобами, і що заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода, а тому вважає дії того виправданими, такими, що були необхідними в даній ситуації.

Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність - це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.

Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.

Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінність.

Згідно довідки №335 від 06.02.2026 командира військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України старший солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , снайпер (2 категорії), дійсно в періоди, зокрема й з 01.10.2025 по 14.12.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Таким чином аналізуючи наведене вище, враховуючи покази ОСОБА_1 , дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №481995 від 13.10.2025 року, пояснення свідків, наданих безпосередньо суду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 того дня 13.10.2025 об 11:40 год., керуючи транспортним засобом, дійсно діяв в стані крайньої необхідності.

Згідно з приписами ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Беручи до уваги фактичні обставини справи і те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у зв`язку з необхідністю прибуття для виконання службових обов`язків, пов`язаних із захистом України від зовнішньої агресії, враховуючи баланс між інтересами держави по захисту її незалежності, територіальної цілісності з одного боку, та забезпечення порядку в області дорожнього руху з іншого боку, суд приходить до висновку, що в такому випадку, при обставинах, які склалися 13.10.2025 року, та які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 знаходився в стані крайньої необхідності, та не міг інакше усунути або мінімізувати настання можливих більш тяжких наслідків, тому на підставі ст. 17 КУпАП виключається його адміністративна відповідальність.

Згідно п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за вчинення дії особою у стані крайньої необхідності.

За наявності наведених вище обставин ОСОБА_1 звільняється від адміністративної відповідальності на підставі статті 17 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, вчинене ним у стані крайньої необхідності, підлягає закриттю відповідно до п.4 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 18, 23, 124, 245, 247 п. 4, 283, 284, 294 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП відповідно до п.4 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із вчиненням даного адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Л.В. Самусь