ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/79/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

13 жовтня 2025 року о 16-й годині 55 хвилин в м. Києві, вул. Тростянецька, 14, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ямаха Віно» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає ситуації. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Крім того, 13 жовтня 2025 року о 16-й годині 30 хвилин в м. Києві, вул. Тростянецька, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ямаха Віно» д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено тповторно протягом року. 11.03.2025 Постановою ЕН 4249849 був притягнутий до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п. 2.1. а ПДР.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Вказані матеріали справ складені у відношенні однієї особи та знаходяться у провадженні одного органу, уповноваженого на їх розгляд. У зв`язку з чим, на підставі вимог ст. 36 КУпАП дані матеріали підлягають об`єднанню в одне провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи відбуватиметься в Дарницькому районному суді м. Києва.

Проте, будучи завчасно, до початку судового розгляду, належним чином тричі повідомленими за допомогою направлення смс-повідомлення, ОСОБА_1 на виклики суду не з`явився, провадженням щодо себе не цікавився.

Приписами ч. 2 ст. 268 КУпАП, встановлено вичерпний перелік норм, при розгляді яких участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язковою. Однак, ст. 130, 126 КУпАП в цьому переліку відсутня.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-VI від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. У п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 р. (заява № 3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 повністю підтверджується наданими суду матеріалами справи, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серій ЕПР 1 № 482291, ЕПР 1 № 482279, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а. с.1, 26), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.4), розписці ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортним засобом протягом доби (а.с.5); копією постанови серії ЕНА № 5928897 від 13.10.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стянення у виді штрафу за ч. 5 ст. 121 КУпАП (а.с. 6); довідка старшого інспектора відділу адмінпрактики УПП у м. Києві від 16.10.2025 Н. Миколаєнко, відповідно до даних якої вчинене ОСОБА_1 13.10.2025 близько 16 год. 55 хв. адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 130 КУпАП, розглядати за ч. 3 ст. 130 КУпАП (а.с. 8); копія постанови Дарницького районного суду м. Києва від 25.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень та 1 року позбавлення права керувати транспортними засобами (а.с.12-14); копія постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень та 1 року позбавлення права керувати транспортними засобами (а.с. 18-20); відеозаписі з нагрудної бодікамери поліцейського, з якого вбачаються що працівниками поліції був зупинений ОСОБА_1 , при спілкуванні у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. На пропозицію працівника поліції проїхати в медичний заклад на огляд до лікаря нарколога ОСОБА_1 відмовився (а.с. 22), копія постанови серії ЕНА № 4249849 від 11.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 3400 грн (а.с. 29); даними довідки старшого інспектора Касько С. відповідно до яких ОСОБА_1 вже притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи Головного сервісного центру МВС України ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував (а.с. 30); даними зафіксованими на бодікамеру працівника поліції (а.с. 31).

Вказані письмові докази та відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, відновити послідовність подій та надати оцінку діям осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином норми ПДР встановлюють імперативний обов`язок водія, а не його право, пройти огляд на визначення стану сп`яніння і жодних винятків для цього (втома, брак часу, не бажання водія) - ПДР не містять.

Пунктом 2.1 а ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом.

На підставі викладеного, приходжу до висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.1 а, 2.5 ПДР України та про наявність в його діях складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.

При вирішення питання накладення адміністративного стягнення суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи обставини та характер скоєного, особу ОСОБА_1 те, що він непрацює, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність обставину, шо обтяжує відповідальність, а саме повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню; суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Вирішуючи питання про доцільність оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з того, п.п. 4 п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 встановлено, що не можна накладати адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що транспортний засіб який керував ОСОБА_1 , йому не належить. У зв`язку з чим, суд вважає за неможливе накладення на нього додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 126, 130, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривні.

Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва. За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.

Суддя П.І. Заруба