Справа № 752/556/26
Провадження №: 3/752/1172/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 м.Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Гаврищук А.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

За ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло два адміністративних протоколи щодо ОСОБА_1 за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №548577 складеного 23.12.2025, вбачається, що ОСОБА_2 20.12.2025 о 13 годині 00 хвилин, в м. Києві по вул. Велика Васильківська, 24, керуючи автомобілем «Volkswagen» д/н/з НОМЕР_1 , не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mercedes» д/н/з НОМЕР_2 . Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.13.1 ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №548589 складеного 23.12.2025, вбачається, що ОСОБА_2 20.12.2025 о 13 годині 00 хвилин, в м. Києві по вул. Велика Васильківська, 24, керуючи автомобілем «Volkswagen» д/н/з НОМЕР_1 , та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив п.2.10 а, ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.122-4 КУпАП.

Враховуючи положення ст. 36 КУпАП, з метою повного і об`єктивного розгляду та вирішення питання про накладення адміністративного стягнення, суд вищевказані адміністративні справи об`єднав в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнав, пояснивши, що дійсно міг допустити порушення за обставин, вказаних у протоколі, однак цього не помітив, удару не відчув і жодних ознак ДТП не зауважив. Разом з тим зазначив, що вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП не визнає, оскільки про вчинену ДТП дізнався від власника автомобіля «Mercedes», в подальшому йому зателефонували працівники патрульної поліції, які також повідомили про факт ДТП . Під час самого ДТП удару не відчув, а контакт бокових частин автомобілів відбувся незначний, в результаті чого виникли подряпини, які він не помітив. Крім того, на його авто відсутні пошкодження. Місце ДТП залишив оскільки не знав про його вчинення і наміру ухилитися від адміністративної відповідальності не мав, а тому вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення за ст.122-4 КУпАП, оскільки умислу на його вчинення у нього не було.

З досліджених доказів вбачається, що водій ОСОБА_2 , діяв в супереч вимог п. 22.2 Правил дорожнього руху України і мав технічну можливість уникнути створення умов, що призвели до ДТП. Зазначені порушення вимог ПДР України, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, характер та локалізація пошкоджень транспортних засобів, які мали місце, беззаперечно вказують на наявність в діях ОСОБА_2 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №548577 від 23.12.2025 року та схемою місця ДТП, які підтверджують обставини встановлені судом, письмовими та наданими суду поясненнями ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_3 , які у своїй сукупності підтверджують обставини встановлені в суді.

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. При цьому, будь-які об`єктивні дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, вина ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не знайшла свого підтвердження належними та достатніми доказами, а тому справа підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Із врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у її вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.

Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на залишення водієм транспортного засобу місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

При цьому діяння, передбачені ст. 122-4 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з наданих суду пояснень ОСОБА_2 , вбачається, що він не мав умислу на залишення місця ДТП, оскільки не знав про його вчинення, а працівниками поліції не надано до суду доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 , діяв умисно та усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Під час судового розгляду таких доказів також не здобуто.

Відтак, встановлені судом факти вказують на відсутність в діях ОСОБА_2 , умислу на порушення п. 2.10 а ПДР України, а також не доведення перед судом достатніми та допустимими доказами поза розумним сумнівом ознак суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, та форми вини ОСОБА_2 , у його вчиненні в будь-якій формі.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За викладених обставин суд вважає вину ОСОБА_2 , не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При накладенні стягнення, суд, згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням особи винного, враховуючи ступінь його вини та обставини правопорушення, суд вважає за можливе накласти стягнення у межах закону, який він порушив за ст. 124 КУпАП, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 122-4, 124, 247, 283, 284, 285 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,-

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження в справі відносно ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддати стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десятиденного строку з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя: А.В. Гаврищук