Справа № 358/1703/25 Провадження № 3/358/48/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Тітов М.Б., за участю особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , захисника Божка М.І., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

за статтею 124, частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №447248, складеного поліцейським СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області сержантом поліції Підлужним М.А., 8 вересня 2025 року о 10 годині 00 хвилин на автодорозі Т 10-22 (Богуслав Ісайки) ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запахом алкоголю з ротової порожнини, різкою зміною шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та у найближчому медичному закладі за допомоги лікаря нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР - відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №447227, складеного поліцейським СРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області сержантом поліції Підлужним М.А., 8 вересня 2025 року о 10 годині 00 хвилин на автодорозі Т 10-22 (Богуслав Ісайки) ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого втратив керування транспортним засобом та допустив перекидання, в результаті автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Працівником дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.

В силу положень статті 36 КУпАП у разі вчинення однією особою кількох адміністративних правопорушень, справи про такі правопорушення можуть бути розглянуті одночасно. З огляду на те, що на розгляді судді перебувають два адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , пов`язані між собою єдністю фактичних обставин, з метою повного, всебічного, об`єктивного та своєчасного розгляду вважаю за необхідне об`єднати їх в одне провадження.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні викладене у протоколах про адміністративні правопорушення заперечував, свою вину не визнав, пояснив, що не їхав за кермом, а транспортним засобом керував його батько, якого він відразу після ДТП відправив попутним транспортом до лікарні м. Богуслав, а сам пішов шукати трактор, щоб звести автомобіль, так як під час ДТП він перекинувся.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Божок М.І. заявив у суді клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, водієм був його батько ОСОБА_2 .?

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 .? пояснив, що дійсно того дня, 8 вересня 2025 року, саме він їхав за кермом транспортного засобу марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 . На автодорозі Богуслав Ісайки не впорався із керуванням, оскільки із ними у салоні автомобіля перебувала собака, яка заважала, та допустив перевертання автомобіля. У подальшому він залишив сина на місці ДТП, а сам на попутному транспортному засобі поїхав до лікарні в м. Богуслав, так як відчував себе погано. Коли повернувся на місце ДТП, то працівників поліції не застав, а син повідомив, що на нього склали протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_1 , його захисника, свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За статтею 124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У розумінні статті 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За змістом статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно висновків Верховного Суду у справі №216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.

Положеннями статті 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді справи про адміністративне правопорушення, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України, суд тлумачить на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як роз`яснено у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №18, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №404/4467/16-а зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу у просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Таким чином керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу у рух та зворушення з місця.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник категорично заперечували факт керування останнім транспортним засобом, зазначаючи, що водієм була інша особа, тому вважають, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та частиною першою статті 130 КУпАП.

Так, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Будь-яких доказів, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 , матеріали справи не містять, відеозапис з нагрудної камери працівників поліції з місця пригоди не відображає тих обставин, за якими можливо було б установити, що ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом автомобіля.

Відповідно до положень Правил дорожнього руху України, водієм є особа, яка керує транспортним засобом, тобто здійснює безпосередній вплив на його рух шляхом використання органів керування.

Таким чином, суб`єктом адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 130 КУпАП, може бути виключно особа, яка фактично здійснювала керування транспортним засобом у момент події, а не будь-яка інша особа, що перебувала у салоні автомобіля.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні докази, які б беззаперечно підтверджували факт керування транспортним засобом конкретно ОСОБА_1 , а саме: відеозапис моменту керування автомобілем; показання свідків, які б однозначно вказували на те, що за кермом перебував саме ОСОБА_1 ; інші належні та допустимі докази, які б спростували версію захисту.

Сам по собі факт перебування особи у транспортному засобі, а також наявність у неї ознак алкогольного сп`яніння, не є безумовним доказом здійснення нею керування транспортним засобом, що неодноразово зазначалося у судовій практиці.

З огляду на положення ст. 251 КУпАП, обов`язок доведення факту керування транспортним засобом конкретною особою покладається на орган, який склав протокол. У разі наявності сумнівів щодо того, хто перебував на кермом транспортного засобу, такі сумніви відповідно до загальних засад адміністративного провадження тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За стандартом доказування «поза розумним сумнівом» сукупність доказів має бути такою, що виключає будь-яке інше розумне пояснення події, окрім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене саме особою, яка притягується до відповідальності. Наявність у матеріалах справи обгрунтованих сумнівів щодо того, хто саме здійснював керування транспортним засобом, свідчить про недоведеність вини поза розумним сумнівом.

За відсутності належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 , суд позбавлений можливості дійти беззаперечного висновку про наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд доходить висновку, що поліцейськими не доведено належними та допустимими доказами об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, а саме факт керування транспортним засобом марки RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , у зв`язку із цим у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 не погоджується зі складеними відносно нього протоколами про адміністративні правопорушення, категорично заперечує факт керування автомобілем, суд доходить висновку, що вина його у вчиненні правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП, не доведена достатніми, допустимими та достовірними доказами.

Зважаючи на викладені обставини, суд доходить висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративних правопорушень на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, 124, ч.1 ст.130, 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати справи №358/1703/25, провадження 3/358/48/26 та №358/1704/25, провадження 3/358/49/26 в одне провадження відносно ОСОБА_1 та присвоїти єдиний унікальний номер справи №358/1703/25, провадження 3/358/48/26.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП - закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена порушником, його представником чи захисником, потерпілим або його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов