Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/171/26
Провадження № 3/494/66/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши об`єднані матеріали справи про адміністративні правопорушення, які надійшли від Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, за частиною другою статті 123 та статтею 124 КУпАП зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

29.01.2026 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених частиною другою статті 123 та ст. 124 КУпАП.

Постановою суду від 02.02.2026 року вказані справи об`єднанні в одне провадження під спільним номером 494/171/26 (провадження 3/494/66/26) та призначені до розгляду на 09.02.2026 рік.

Згідно протоколу серії ЕПР1 №573025 про адміністративне правопорушення від 22.01.2026 року вбачається, що 22.01.2026 р о 17.20 год в м. Березівка Одеської області по вул. Мисливській ОСОБА_1 керував т/з Шкода Фабія НОМЕР_1 де проїхав залізничний переїзд 1214 км на заборонений червоний сигнал світлофора , чим своїми діями порушив п.20.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.123 КУпАП.

Також, згідно протоколу ЕПР1 №573016 про адміністративне правопорушення від 22.01.2026 року вбачається, що 22.01.2026 р о 17.20 год в м. Березівка Одеської області по вул. Мисливській ОСОБА_1 керував т/з Шкода Фабія НОМЕР_1 здійснював проїзд залізничного переїзду 1214 км на забороняючий сигнал світлофора не слідкував за змінами дорожньої обстановки та не вибрав безпечний боковий інтервал, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Хюндай Сантефе д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП атоиобілі отримали механічні пошкодження. Чим своїми діями порушив п. 13.1 ПДР , за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 року.

В судовому засідання 09.02.2026 року ОСОБА_1 під час розгляду справи винним себе не визнав. Надав пояснення з приводу вчинення ним даних правопорушень, оскільки проїждав на вимогу чергової по переїзду, яка пропускала проїзд. Також зазначив, що ПДР не порушував.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Заслухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши докази по справі, переглянувши наданий поліцейськими відеозапис, суд доходить до наступного висновку:

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП передбачено: «Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.».

Згідно ст. 254 КУпАП «Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності…».

Як встановлено вище та підтверджено матеріалами справи, відносно ОСОБА_1 складено протоколи серії ЕПР1 №573025 та ЕПР1 №573016 за ч.2 ст. 123 та ст. 124 КУпАП.

Оскільки, ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень - не визнає, а тому вказані обставини у протоколі є недоведеними та підлягають встановленню (доказуванню) під час розгляду справи.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 280 КУпАП «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи».

Дослідивши докази наявні у матеріалах справи, - суд доходить висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані поліцейськими за ч.2 ст. 123 та ст. 124 КУпАП, оскільки він проїхав залізничний переїзд на заборонений сигнал світлофора та скоїв при цьому ДТП.

Винуватість у вчинені адміністративних правопорушень за ч.2 ст. 123 та ст. 124 КУпАП підтверджена зібраними та дослідженими доказами, які містяться у матеріалах справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.123 та ст. 124 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_3 (чергової на залізничному переїзді 1214 км), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , схемою місця ДТП від 22.01.2026 р, відеозаписом, рапортом від 22.01.2026 р.

Даних щодо неправомірності дій поліцейських під час документування та оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 123 та ст. 124 КУпАП - судом не встановлено.

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень.

Хоча, особа не визнає своє вини, однак його покази, не відповідають доказам, які містяться у справі, що останньому було дозволено проїхати залізничний переїзд та суд доходить висновку, що фактично не визнання вини у вчиненні даних адміністративних правопорушень, свідчить про намагання особи уникнути покарання за свої дії.

Під час дослідження матеріалів справи було оглянуто відеозапис на СD диску з місця події з камер відеоспостереження, який долучено до матеріалів справи.

Як вбачається з відео 959223408 час 17.20, останній проїхав залізничний переїзд на автомобілі на забороняючий сигнал світлофора, що чітко прослідковується на відео та чується сигнальний звук. Після чого сталося зіткнення з іншим учасником дорожнього руху.

При цьому, посилання особи, що йому дозволено черговим по станції 1214 км проїхати даний переїзд, спростовується наданим відеозаписом та поясненнями свідка ОСОБА_3 від 22.01.2026 року.

Водночас, суд враховує, що у пункті 76 рішення Європейського суду з прав людини по справі Яременка проти України (Заява № 32092/02) встановлено: «…Якість доказів також слід взяти до уваги, у тому числі, чи не викликають обставини, за яких вони були отримані, сумнівів щодо їх надійності та акуратності. Хоча проблеми із справедливістю не завжди виникають, якщо отримані докази не підтверджуються іншими матеріалами, слід відзначити, що якщо докази є дуже сильними і немає ризику їх ненадійності, необхідність у підтверджуючих доказах є, відповідно, меншою».

Суд також враховує, що у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого, звертається увага на те, що виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

Відповідно до вимог статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статей 34, 280 КУпАП обставин, які пом`якшують відповідальність не встановлено. Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбаченого статтею 35 КУпАП не встановлено.

За таких обставин доходжу до висновку, що заперечення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а в його діях наявні ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 123 та ст 124 КУпАП.

Частиною другою статті 36 КУпАП передбачено: якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.2 ст. 123 та ст 124 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП, з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останнього та запобіганню вчинення нових правопорушень, накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції статті 123 ч.2 КУпАП, зокрема у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 321 КУпАП щодо обчислення строків позбавлення спеціального права, водії транспортних засобів вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови. Якщо особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_3

Згідно пункту 12 розділу XIІ наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено: у разі надходження постанови суду про позбавлення водія права керування транспортними засобами, якщо посвідчення водія не вилучено, уповноважена особа відповідного підрозділу патрульної поліції у триденний строк надсилає особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлення про позбавлення права керування за місцем її проживання (перебування), у якому зазначає реквізити винесеної судом постанови, положення статті 321 КУпАП, а також інформацію про необхідність прибуття до підрозділу патрульної поліції у визначений строк для здачі посвідчення водія або тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами. Якщо водій, посвідчення якого підлягає вилученню, не з`являється протягом місячного строку, серія та номер посвідчення водія заносяться уповноваженою особою підрозділу патрульної поліції до автоматизованої бази даних про посвідчення, які підлягають вилученню.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення. Доказів звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 - матеріали справи не місять.

Керуючись статтями 40-1, статтею124, 130, 283, 284, 294 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий 13.07.2005 року Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 123 та статтею 124 КУпАП, та застосувати щодо нього адміністративне стягнення на підставі ст.36 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік та без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий 13.07.2005 року Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Державної судової адміністрації України, 050 (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку 899998, Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106, ЄДРПОУ банку 37567646) судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.

У зв`язку з надмірним навантаженням, постійним відключенням електроенергії та повітряними тривогами на території Одеської області, повний текст постанови виготовлений та підписаний 12.02.2026 року.

Суддя І.А. Римар