Справа №760/1083/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Нестеренко Т.В., за участю представника Київської митниці Державної митної служби України Келеберденка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали протоколу про порушення митних правил №1058/UA100000/2025 від 06.11.2025, які надійшли від Київської митниці Державної митної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), адреса: АДРЕСА_1 ),

за порушення митних правил, яке передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, -

встановив:

29.07.2025 в зоні діяльності Закарпатської митниці (пункт пропуску «Дякове - Халмеу» митного поста «Дякове») через митний кордон України на підставі повідомлення про транзитне переміщення №1145/2025/UA305240 від 29.07.2025, товаротранспортної накладної CMR №2025/60989 від 28.07.2025 та поштового документу CN 37 від 28.07.2025 автомобільним транспортним засобом за р. н. з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 було переміщено міжнародні поштові відправлення, загальною вагою 7710,00 кг у кількості 386 місць.

Після перетину митного кордону України міжнародні поштові відправлення було доставлено в зону діяльності Київської митниці до митного поста «Укрпошта» (за адресою: м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 2).

У міжнародних поштових відправленнях, які переміщувались згідно повідомлення про транзитне переміщення №1145/2025/UA305240 від 29.07.2025, товаротранспортної накладної CMR №2025/60989 від 28.07.2025 та поштового документу CN 37 від 28.07.2025, знаходились товари, що переміщувались за накладною № RO951549119EE .

Згідно автоматизованої інформаційної системи митних органів відправник МПВ № RO951549119EE є ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), (адреса особи: : АДРЕСА_4 одержувач - ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) адреса: АДРЕСА_2 .

Опис МПВ «Reader», вартістю 60 доларів США (USD), що згідно курсу НБУ на дату переміщення через митний кордон України (29.07.2025) (1 USD - 41,7997 грн.), становить - 2 507,98 грн.

30.07.2025 поштовим оператором «Укрпошта» до митного оформлення були поданні міжнародні поштові відправлення № RO951549119EE, що були переміщенні в депеші № SKKSCYUAIEVFDUM51125, на підставі поштового документу CN 37.

01.08.2025 посадовою особою було проведено митний огляд зазначеного міжнародного поштового відправлення, а саме: RO951549119EE.

За результатами проведеного митного огляду встановлено, що в міжнародному поштову відправленні№RO951549119EE фактично знаходяться: « Мобільний телефон Т.М. - Redmi 10 СBlack 4GB RAM 64GB ROM, IMEI: НОМЕР_3 - 1 шт. Новий в упаковці виробника. Країна виробник - Китай».

Для встановлення даних, щодо одержувача вищезазначеного міжнародного поштового відправлення, посадовими особами Управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Київської митниці направлено запит до Черкаської митниці (вих. 7.8-5/20-02/7/18668 від 08.10.2025).

Згідно відповіді Черкаської митниці (вх. 38168/7/7.8-1 від 20.10.2025), встановлено, що в м. Звенигородка вулиця Леніна перейменована на вулицю Агатангела Кримського. Будинок за № 102 відсутній. Будь яких відомостей про дану особу не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 515, 516 МК України у справі про порушення митних правил, постановою Київської митниці від 01.12.2025 призначено товарознавчу експертизу товару, тимчасово вилученого за протоколом про порушення митних правил №1058/UA100000/2025 від 06.11.2025 та листом Київської митниці від 01.12.2025 №7.8-5/20-05/5.9/22363 направлено до Київського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз» ім.. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України. Після надходження висновок експерта буде переданий до Солом`янського районного суду міста Києва.

Правила переміщення (пересилання) міжнародних поштових та експрес - відправлень через митний кордон України визначено ст.ст. 233-237 МК України.

Частиною 8 ст. 233 МК України визначено, що міжнародні поштові (крім тих, що переміщуються через територію України транзитом) та експрес відправлення переміщуються через митний кордон України після здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що знаходяться в цих відправленнях.

Відповідно до ст. 236 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях підлягають письмовому декларуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Дані щодо відправника міжнародних поштових та експрес-відправлень в інформаційній системі Держмитслужби формуються на підставі відомостей, отриманих від іноземного оператора, та передаються митним органам експрес перевізником у формі електронного повідомлення до моменту перетину державного кордону України.

Відповідно до вимог розділу ?ІІІ «Умови обміну інформацією та застосування системи управління ризиками при аналізі попередньої інформації» наказу Міністерства фінансів України від 04.01.2023 №?6 «Про оформлення міжнародних поштових та експрес відправлень зі змінами до Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа», декларування МПВ для випуску у вільний обіг відбувається шляхом подання тимчасових/додаткових реєстрів відповідно до «Порядку заповнення реєстрів (тимчасового та додаткового) міжнародних поштових та експрес-відправлень і внесення змін до таких реєстрів».

Згідно з пунктом 5 розділу II Порядку заповнення реєстрів (тимчасового та додаткового) міжнародних поштових та експрес-відправлень і внесення змін до таких реєстрів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 04.01.2023 №6, відомості стосовно відправника та одержувача, а також щодо товарів у відправленні оператор заповнює на підставі товаросупровідних документів, пакувальних аркушів, інших документів, складених відповідно до актів Всесвітнього поштового союзу, а також додаткових даних та документів, отриманих від відправника або одержувача.

Абзацом першим підпункту 2 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 передбачено, що товари, які пересилаються через митний кордон України в міжнародних поштових відправленнях, декларуються шляхом подання митному органу уніфікованого міжнародного документа, форма якого установлена актами Всесвітнього поштового союзу, а саме: митні декларації CN 22, CN 23.

Указом Президента України від 10.10.2017 №316/2017 затверджені Всесвітня поштова конвенція, Загальний регламент Всесвітнього поштового союзу, Заключний протокол Всесвітньої поштової конвенції та Угода про поштові платіжні послуги, підписані від імені України 11.10. 2012 в м. Доха.

Відповідно до пункту 1 статті РК 156 Регламенту письмової кореспонденції Всесвітнього поштового союзу (учиненої в місті Берн 15 квітня 2013 року) «Відправлення, що підлягають митному контролю» «відправлення, що підлягають митному контролю, повинні мати митну декларацію CN22 або мати відривний ярлик цієї ж форми».

Відповідно до пункту 8 інструкції щодо заповнення митної декларації CN22 (зворотній бік декларації) відправник своїм підписом підтверджує, що зазначені в митній декларації відомості є достовірними.

При цьому, згідно з абз. 4 цього пункту Постанови: «Документами, що мiстять неправдивi данi, є, зокрема, такi, в яких вiдомостi щодо сутi угоди, найменування, асортименту, ваги, кiлькостi чи вартостi товарiв, а також їх вiдправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезенi чи в яку перемiщуються, не вiдповiдають дійсності».

Всесвітня поштова конвенція - міжнародний договір, який встановлює правила міжнародного поштового обміну.

Визначення поняття «персональні дані» відповідно до Всесвітньої поштової конвенції - це інформація необхідна для встановлення особи користувача.

Відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок» №2722-IX від 03.11.2022 користувач послуг поштового зв`язку (користувач) - це фізична або юридична особа, яка користується послугами поштового зв`язку як відправник або одержувач.

Поштова адреса - адреса відправника та адреса адресата (одержувача), що зазначаються при пересиланні поштового відправлення, поштового переказу.

У пункті 3.3. статті РК 125 Регламенту письмової кореспонденції Всесвітнього поштового союзу зазначається, що текст адреси одержувача повинен бути чітким й повним.

У пункті 3.10 статті РК 125 - на пакуванні повинна бути зазначена лише одна адреса відправника та лише одна адреса одержувача.

Постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2009 №270 (зі змінами) затверджені правила надання послуг поштового зв`язку.

Відповідно до пункту 32 «Правила надання послуг поштового зв`язку» поштове відправлення, поштовий переказ супроводжує така інформація, що надається відправником або зазначається на поштовому відправленні, якщо обов`язковість її надання (зазначення на поштовому відправленні) встановлена оператором поштового зв`язку:

- найменування адресата (одержувача) та відправника: для фізичних осіб - прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), для юридичних осіб - повне найменування підприємства, установи, організації, якщо відомо - ім`я та прізвище адресата;

- номер абонента, за яким отримуються електронні комунікаційні послуги щодо мобільного або фіксованого зв`язку відправника та адресата (одержувача) (для реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, крім поштових карток, листів без оголошеної цінності, відправлень для сліпих);

- поштова адреса: найменування вулиці (проспекту, бульвару, провулку тощо), номер будинку, квартири/офісу; найменування населеного пункту, району, області (крім поштових переказів); поштовий індекс; країна призначення.

У відповідності до підпункту 1.1 статті 18 «Відправлення, що не допускаються. Заборони» Всесвітньої поштової конвенції (далі - Конвенція), «відправлення, які не відповідають умовам, визначеним у Конвенції та Регламентах, не приймаються. Відправлення, що пересилаються для сприяння акту шахрайства чи з наміром ухилитися від повної сплати залежних сум, не допускаються».

Згідно з пунктом 12 статті РК 156 Регламенту письмової кореспонденції Всесвітнього поштового союзу (учиненої в місті Берн 15.04.2013) «складання митних декларацій лежить виключно на відповідальності відправника».

Відповідно до пункту 6 Постанови від 03.06.2005 №8 Пленуму Верховного Суду України (зі змінами), «судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровiднi документи, дозвіл вiдповiдних державних органів».

При цьому, згідно з абз. 4 цього пункту Постанови: «Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кiлькостi чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не вiдповiдають дійсності».

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, громадянин ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України у міжнародному поштовому відправленні № RO951549119EE, мобільний телефон Т.М. - Redmi 10 СBlack 4GB RAM 64GB ROM, IMEI: НОМЕР_3 - 1 шт. Новий в упаковці виробника. Країна виробник - Китай», у кількості 1 штука, з приховуванням від митного контролю шляхом поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо одержувача цих товарів.

Враховуючи викладене, гр. ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) своїми діями вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, у зв`язку з чим, відносно останнього Київською митницею 06.11.2025 складено протокол про порушення митних правил № 1058/UA100000/2025.

В судовому засіданні представник митного органу підтримав позицію митного органу та обставини, викладені в протоколі, просив притягнути гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ) до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

В судове засідання ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши представника митного органу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ) у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МКУ.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначаються вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 483 МКУ об`єктивна сторона складу даного правопорушення характеризується діями, що направлені на переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Таким чином, основним безпосереднім об`єктом порушення митних правил є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон різними шляхами, зокрема, шляхом подання до митного органу України підроблених документів, які містять неправдиві дані.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні злочину чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

При цьому відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 року № 8, судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.

Згідно ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ст. 483 МК України, може бути вчинене лише умисно.

У ч. 1 ст. 489 МКУ зазначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення при цьому, встановити істину по справі необхідно з аналізу наявних доказів, які відповідно чинного законодавства, представляють собою будь - які фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 265 МКУ декларант може здійснювати декларування товарів самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МКУ декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.

Відповідно ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до правил ст. 257 МКУ декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно зі ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом в судовому засіданні досліджено матеріали адміністративної справи, якими підтверджується вина ОСОБА_9 ( ОСОБА_1 ), зокрема: протоколом про порушення митних правил №1058/UA100000/2025 від 06.11.2025, повідомленням про транзитне переміщення №1145/2025/UA305240 від 29.07.2025, CMR №2025/60989 від 28.07.2025, поштовим документом CN37 від 28.07.2025, міжнародною транспортною накладною (митна декларація) № RO951549119EE, актом про проведення огляду (переогляду) товарів від 01.08.2025, листом Черкаської митниці №7.27-2/20/7/3600 від 20.10.2025 щодо встановлення одержувача МПВ та іншими матеріалами справи.

Оцінюючи в сукупності надані докази, суддя знаходить їх належними та допустимими, у зв`язку з чим дійшов висновку, що факт вчинення порушення митних правил передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України повністю підтверджений в ході розгляду справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Санкція ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України передбачає накладення штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.

Стаття 33 КУпАП визначає, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Суд при вирішення питання виду стягнення враховує практику ЄСПЛ щодо співмірності покарання, застосованого до особи, що передбачає обов`язкове застосування штрафу та конфіскація товару, як санкції за порушення митних правил, встановлених ст. 483 МК України («Краєва проти України» (заява №72858/13)).

Так, ЄСПЛ у вказаній справі зазначив, що питання, яке має вирішити Суд, полягає у тому, чи існувала розумна пропорційність між засобами, застосованими органами державної влади для досягнення вказаної законної мети, та захистом права заявниці на мирне володіння своїм майном. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на заявницю буде покладено індивідуальний і надмірний тягар (див., загалом, рішення у справах «Депай проти Франції» (Depalle v. France), заява № 34044/02, пункт 83, ЄСПЛ 2010, та «Пердіган проти Португалії» (Perdigao v. Portugal), заява № 24768/06, пункт 67, від 16 листопада 2010 року).

Суд не переконаний аргументом Уряду, що оцінка пропорційності була включена до постанови апеляційного суду. Цей суд лише в загальних формулюваннях послався на «характер вчиненого правопорушення та спосіб його вчинення», «дані про особу [заявниці]» та «майновий стан», не зазначивши додаткових відомостей. Текст постанови не містив жодної оцінки відповідних обставин, у тому числі ставлення та поведінки заявниці, зв`язку між її поведінкою та правопорушенням або оцінки її майнового стану. Отже, Суд вважає, що межі проведеного національними судами розгляду справи були занадто вузьким, щоб відповідати вимозі встановлення «справедливого балансу», притаманній другому абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції (див., для порівняння, рішення у справі «Садоха проти України» (Sadocha v. Ukraine), заява № 77508/11, пункт 33, від 11 липня 2019 року).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 483 МКУ, згідно з якою заявницю було визнано винною, штраф у розмірі, який дорівнює вартості товару, що сама собою була дуже високою, та конфіскація товару були обов`язковими заходами без винятків. Відсутність свободи розсуду в українських судів щодо стягнень виключала оцінку індивідуальної ситуації, роблячи будь-яку таку оцінку марною. Суд вже зазначив, що така жорстка система сама собою не здатна забезпечити необхідний справедливий баланс між суспільними інтересами і правом особи на мирне володіння своїм майном (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Гирлян проти Росії» (Gyrlyan v. Russia), заява № 35943/15, пункт 31, від 09 жовтня 2018 року, в якому національне законодавство виключало розгляд судами більш м`якого стягнення, ніж штраф, еквівалентний щонайменше незадекларованій сумі, або конфіскація незадекларованої готівки). Суд не вбачає підстав для іншого висновку у цій справі.

Наведених міркувань достатньо для висновку Суду, що за обставин цієї справи накладене на заявницю стягнення, зокрема, розмір штрафу, який її зобов`язали сплатити згідно з постановою апеляційного суду у результаті застосування ч. 1 ст. 483 МК України, становило непропорційне втручання у її майнові права всупереч вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції (пп. 29-31, 33 Рішення).

Означену позицію висловив і Конституційний Суд України у рішенні від 05.07.2023 № 5-р(II)/2023.

Таким чином, у даному випадку конфіскація товарів, безпосередніх предметів вчинення адміністративного правопорушення, не може бути застосована, оскільки таке покаранне не є співмірним з завданими збитками державі.

Тому на думку суду, саме накладення штрафу на ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ) у розмірі 100 відсотків вартості товару, безпосереднього предмету порушення митних правил забезпечить той справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, який з урахуванням практики ЄСПЛ буде достатнім заходом впливу за вчинене порушення.

Саме такий розмір штрафу суд вважає достатнім з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), який згідно з наявними у матеріалах даними не притягувався до адміністративної відповідальності, за відсутності обставин, що обтяжують відповідальність.

Судом встановлено, що 01.08.2025 посадовою особою було проведено митний огляд зазначеного міжнародного поштового відправлення, а саме: RO951549119EE.

За результатами проведеного митного огляду встановлено, що в міжнародному поштову відправленні№RO951549119EE фактично знаходяться: « Мобільний телефон Т.М. - Redmi 10 СBlack 4GB RAM 64GB ROM, IMEI: НОМЕР_3 - 1 шт. Новий в упаковці виробника. Країна виробник - Китай», що згідно курсу НБУ на дату переміщення через митний кордон України (29.07.2025) (1 USD - 41,7997 грн.), становить - 2 507,98 грн.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про накладення на ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару - безпосереднього предмету порушення митних правил, що становить 2 507,98 грн. з конфіскацією предметів правопорушення.

Оскільки товар, який було тимчасово вилучено за протоколом про порушення митних правил №1058/UA100000/2025 від 06.11.2025, а саме: « Мобільний телефон Т.М. - Redmi 10 СBlack 4GB RAM 64GB ROM , IMEI: НОМЕР_3 - 1 шт. Новий в упаковці виробника. Країна виробник - Китай»- підлягає конфіскації.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2025 року становить 665,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 8, 245, 251-252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 3, 458, 465, 467, 483, 487-488, 491, 495, 522, 527 Митного кодексу України, суддя, -

постановив:

Громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), адреса особи: АДРЕСА_1 ) визнати винним у порушенні правил митних правил, передбачених частиною 1 статтею 483 Митного Кодексу України.

Накласти на ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), адреса особи: АДРЕСА_1 ), адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил у розмірі 2 507,98 грн (дві тисячі п`тясот сім тисяч гривень дев`яносто вісім копійок) з конфіскацією предметів правопорушення, а саме: « Мобільний телефон Т.М. - Redmi 10 СBlack 4GB RAM 64GB ROM , IMEI: НОМЕР_3 - 1 шт. Новий в упаковці виробника. Країна виробник - Китай».

Стягнути з ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), адреса особи: АДРЕСА_1 ), на користь держави судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.

Судовий збір необхідно сплатити за такими реквізитами: рахунок UA0026001, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, код класифікації доходів бюджету: 22030106, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 .

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд міста Києва, шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Т.В. Нестеренко