ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2715/26
провадження № 3/753/1427/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2026 р.суддя Дарницького районного суду м. Києва Бондаренко М.С. перевіривши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:

До Дарницького районного суду м. Києва 11 лютого 2026 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення, стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 1 ст. 2 цього Кодексу законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 9 Конституціі? Украі?ни чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Украі?ни, є частиною національного законодавства Украі?ни. У той же час, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» регулює, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Отже, з наведених конституційних та законодавчих положень вбачається, що норми міжнародних договорів України, які набрали чинності у встановленому порядку, мають пріоритет над нормами національного законодавства, у тому числі над положеннями КУпАП.

Слід вказати, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Украі?ною 17 липня 1997 року і набрала чинності для України відповідно 11 вересня 1997 року.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Держава Україна відповідно до ст. 1 Конвенції зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цього джерела міжнародного права, а згідно зі статтею 46 ЄКПЛ - виконувати остаточне рішення Суду, в якому вона є стороною.

Пунктом першим статті 6 ЄКПЛ кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відтак, безсторонність суду, зміст якої полягає у відсутності упередженості або необ`єктивності, є однією з гарантій, покликаних забезпечити загальну справедливість судового провадження.

Таким чином, наведені положення національного законодавства та міжнародних договорів у їх системному взаємозв`язку говорять про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не обмежується формальним застосуванням норм КУпАП, а зобов`язаний керуватися принципом справедливого судового розгляду, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дійсно, положеннями КУпАП прямо не передбачено обов`язкової участі прокурора під час розгляду справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП. Водночас відсутність такого прямого положення не звільняє суд від обов`язку застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права, що зумовлює необхідність оцінки провадження крізь призму стандартів справедливого судового розгляду, сформульованих у відповідних рішеннях ЄСПЛ.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 6 жовтня 2022 року (заява № 13063/18) у справі «Бантиш та інші проти України» констатував порушення пункту 1 статті 6 ЄКПЛ у зв`язку з небезсторонністю суду з огляду на відсутність сторони обвинувачення під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У іншій справі «Михайлова проти України» від 6 березня 2018 року (заява № 10644/08, пункт 65), визнаній Судом керівною щодо справи «Бантиш та інші проти України», висновок щодо порушення вимоги неупередженості суду було зроблено в ситуації, яка характеризувалася таким поєднанням обставин: (1) в суді першої інстанції було проведено усне слухання; (2) жодна особа, яка представляє та обґрунтовує обвинувачення, будь то прокурор чи інша особа, не була присутня на слуханні; (3) заявниця була присутньою на слуханні та не визнала себе винною; (4) суд першої інстанції визнав заявницю винною та засудив її до п`яти днів тримання під вартою за неповагу до суду; (5) відповідно до чинного законодавства рішення не могло бути оскаржене. Про це ЄСПЛ наголосив і в рішенні від 15 червня 2023 року про неприйнятність заяви у справі «Олександр Володимирович Куліш проти України» (заява № 6023/23).

При цьому констатуючи порушення ст. 6 Конвенції в керівній справі «Михайлова проти України» (заява № 10644/08), ЄСПЛ вказав, що після передання до суду протоколу та підтверджуючих доказів посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не відігравала ролі у провадженні, так само як і прокуратура. Іншими словами, під час провадження у суді не було «сторони обвинувачення» або «прокурора», у судовому засіданні не було нікого, хто б міг заперечити заявниці (п. 63).

Загалом же, за практикою ЄСПЛ провадження у справі про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, з огляду на суворість передбачених санкцією цієї статті стягнень у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами, їх каральну і профілактичну мету, у розумінні Конвенції вважається «кримінальним» (рішення у справах: «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany) від 21 лютого 1984 року, заява № 8544/79; «Шмауцер проти Австрії» (Schmautzer v.Austria) від 23 жовтня 1995 року, заява №15523/89; «Маліга проти Франції» (Malige v. France) від 23 вересня 1998 року, заява № 27812/95; «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine) від 6 вересня 2005 року, заява № 61406/00).

Отже, провадження у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, з урахуванням суворості санкцій, відповідно до практики ЄСПЛ, у розумінні Конвенції вважаються «кримінальними».

Тому, суд не може перебирати на себе функції сторони обвинувачення, оскільки це створює ризик порушення принципу змагальності сторін та ставить під сумнів безсторонність суду.

З метою забезпечення дотримання принципів змагальності сторін, рівності учасників процесу перед судом, а також гарантій справедливого судового розгляду, передбачених ст. 6 Конвенції, суддя дійшла висновку про необхідність участі прокурора у судовому засіданні у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з цим, слід викликати у судове засідання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва для недопущення порушення права особи на справедливий і безсторонній судовий розгляд.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положеннями КУпАП, ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суддя,

постановила:

Зобов`язати керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва забезпечити участь прокурора у судовому засіданні у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка призначена на 19 лютого 2026 року о 16 годині 00 хвилин.

Повідомити прокурора про право ознайомитися з матеріалами адміністративної справи у робочі дні та години суду.

Постанова є обов`язковою до виконання та оскарженню не підлягає.

Суддя Марина БОНДАРЕНКО