Справа № 446/2147/25 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 33/811/103/26 Доповідач: Партика І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Черниш Ірини Ігорівни на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 6 січня 2026 року, щодо ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 04 вересня 2025 року о 16:12 год., по вулиці Шкільна, 2А, в селі Жовтанці, Львівського району керував транспортним засобом марки «PEUGEOT BOXER» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду 1,55 проміле. Тест №2831.

Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою адвокат Черниш І.І., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Наголошує, що працівниками поліції не зафіксовано факту руху та зупинки транспортного засобу, а відеозапис, долучений до матеріалів справи, не є безперервним.

Окрім того, звертає увагу, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не роз`яснено права та обов`язки, зміст процесуальних документів та їх наслідки.

Звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно відхилено показання дружини ОСОБА_1 , яка підтверджувала, що він не керував автомобілем.

У судове засідання апеляційного суду, призначене на 27 січня 2026 року ОСОБА_1 не прибув, про причини неявки не повідомив, 2 лютого 2026 року адвокат Черниш І.І. подала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому процесі.

5 лютого 2026 року адвокат Черниш І.І. подала заяву, у які зазначила, що її повноваження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності припинено. Окрім того, Харачко О.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, до клопотання не долучив, жодних даних, які б підтверджували, що він перебуває на стаціонарному лікуванні, окрім того дане клопотання не підписав кваліфікованим електронним підписом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №443507 від 4 вересня 2025 року (а.с. 3), відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом «PEUGEOT BOXER» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився за допомогою алкотестера «Драгер 6810», результат становить 1,55 проміле;

- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6810» від 4 вересня 2025 року (а.с. 5) з якої вбачається, що огляд на стан сп`яніння було проведено 4 вересня 2025 року о 16 год. 33 хв., результат 1,55 проміле, з результатом водій ознайомлений, що підтвердив своїм підписом;

- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), з якого встановлено, що працівниками поліції було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя), у зв`язку із чим проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомог приладу «Alkotest Drager 6810», результат 1,55 проміле, з результатом водій погодився, що підтвердив своїм підписом;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7), з якого вбачається, що у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, не природня блідість), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від якого він відмовився;

- розпискою ОСОБА_1 (а.с. 8), з якої встановлено, що її чоловіка відсторонено від керування транспортним засобом до повного витвереження;

- рапортом працівника поліції (а.с. 9), з якого вбачається, що працівниками поліції зупинено транспортний засіб «PEUGEOT BOXER» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням ПДР України, під час опитування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат 1, 55 проміле;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не автоматичному режимі серії ЕНА №5646456 від 4 вересня 2025 року (а.с. 4), з якого встановлено, що 4 вересня 2025 року водій ОСОБА_1 порушив п. 2.2в ПДР України;

- відеозаписом, долученим до матеріалів справи, який досліджено судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано опитування водія ОСОБА_1 під час якого, в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, надано герметично запаковану трубочку, результат 1,55 проміле, після чого йому повідомлено, що буде складено адміністративний протокол, відсторонено водія від керування транспортним засобом, ознайомлено його з адміністративними матеріалами, відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, автомобіль передано дружині ОСОБА_1 .

Твердження апелянта, що працівниками поліції не зафіксовано факту руху та зупинки транспортного засобу, апеляційний суд розцінює критично, оскільки такі спростовуються рапортом працівника поліції (а.с. 9) та копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не автоматичному режимі серії ЕНА №5646456 від 4 вересня 2025 року (а.с. 4), з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, оскільки він був не пристебнутий ременем безпеки, дана постанова не оскаржена у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки такі спростовуються вимогами ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 2 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення

За таких обставин, суд вважає, що доводи апелянта є неспроможними та такими, що не впливають на кваліфікацію дій водія ОСОБА_1 , оскільки на відео в повному обсязі зафіксовано процес спілкування поліцейських при виконанні ними службових обов`язків із водієм, з фіксацією обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №443507 від 4 вересня 2025 року (а.с. 3), а саме опитування водія та процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, результат огляду.

Твердження апелянта, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не роз`яснено права та обов`язки, апеляційний суд розцінює критично, оскільки як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №443507 від 4 вересня 2025 року (а.с. 3) водієві було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що зроблена відповідна відмітка у протоколі, окрім того з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7) вбачається, що працівники поліції пропонували водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Аргументи апелянта, що судом першої інстанції безпідставно відхилено показання дружини ОСОБА_1 , апеляційний суд розцінює критично, оскільки показанням свідка ОСОБА_1 судом першої інстанції надано повну та всебічну оцінку, відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, з якою погоджується апеляційний суд.

В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положення ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Черниш І.І.., є необґрунтованими, у зв`язку з чим її апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 6 січня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Черниш Ірини Ігорівни - без задоволення.

Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.