ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/99/26

провадження № 3/0285/293/26

10 лютого 2026 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов

від Звягельського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,

за ч.1 ст.173-2 та ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення

відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 ,

уродженця, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , військовослужбовця,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , 04.01.2026 близько 17:30 год, перебуваючи за місцем свого проживання в в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого висловлював в її адресу образи та погрози, застосовував фізичне насильство, а саме бив головою об стіну, що завдало шкоди її фізичному та психологічному здоров`ю.

Окрім цього, в цей же день, час та місці, ОСОБА_1 також вчинив домашнє насильство відносно неповнолітньої падчерки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час якого висловлював в її сторону образи та погрози, хапав рукою за шию, що завдало шкоди її фізичному та психологічному здоров`ю.

Враховуючи те, що відносно ОСОБА_1 складено 2 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, які взаємопов`язані, вважаю за можливе об`єднати справи в одне провадження. Це відповідатиме принципу процесуальної економії та виключить можливість винесення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Розгляд справ по суті не розпочинався, а тому спільний їх розгляд буде доцільним та дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи.

В заяві до суду від 10.02.2026 ОСОБА_1 просив розгляд справ проводити без його участі, обставини викладені в протоколах не заперечив, вину у вчиненому визнав у повному обсязі, просив суворо не карати.

Дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.

За приписами ст.173-2 КУпАП, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту Закон), а також Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція) домашнім насильством є умисне діяння (дії або бездіяльність), всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру, які відбуваються в сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів (п.1 ст.247 КУпАП України).

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство включає себе ляпаси, стусани, штовхання..., побої, мордування, незаконне позбавлення волі, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості... учинення інших правопорушень насильницького характеру.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст.173-2 КУпАП настає в разі вчинення діяння, передбаченого ч.1 цієї статті стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф, Левчук проти України зазначив, що домашнє насильство є порушенням ст.ст.3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень підтверджується матеріалами справ про адміністративні правопорушення, зокрема:

даними протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД №467282 та ВАД №467283 від 05.01.2026;

рапортом про опрацювання заяви від 05.01.2026 про отримання зі служби 102 повідомлення від ОСОБА_2 про вчинення домашнього насильства її чоловіком відносно неї та її неповнолітньої доньки;

протоколом прийняття заяви та письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , в яких вона повідомила про вчинення домашнього насильства її чоловіком по відношенню до неї та її доньки;

письмовими поясненнями неповнолітньої ОСОБА_3 від 05.01.2026, в яких вона підтвердила обставини, викладені в протоколі.

Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу.

Постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинив діяння, що підпадають під ознаки домашнього насильства та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП. За таких обставин, його слід визнати винним у вчиненні вищезазначених правопорушень. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги: характер вчиненого правопорушення та важливість проблеми домашнього насильства; особу ОСОБА_1 , всі обставини справи в їх сукупності.

Статтею 36 КУпАП визначено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, адміністративне стягнення має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому приходжу переконання, що виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень може бути досягнуто при призначенні йому адміністративного стягнення у виді максимального штрафу в межах санкції ч.2 ст.172-2 КУпАП.

Саме такий вид адміністративного стягнення є необхідним і достатнім, сприятиме можливій зміні насильницької поведінки винної особи, формування в неї нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках у сім`ї, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до ст.39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство, на проходження програми для таких осіб, передбаченої Законом. Враховуючи обставини вчинення правопорушення та відомості про особу винного, необхідності направляти останнього для проходження такої програми, не встановлено.

З винної особи також належить стягнути судовий збір відповідно до ст.401 КУпАП.

Керуючись статтями 33-35, 173-2, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Справу №285/99/26 (провадження №3/0285/293/26) про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.173-2 КУпАП

об`єднати зі справою №285/97/26 про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

присвоївши справі №285/99/26 (провадження №3/0285/293/26).

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 та ч.2 ст.173-2 КУпАП,

та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665,60 гривні.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? О. О. Літвин