Справа № 367/618/26
Провадження №3/367/352/2026
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 лютого 2026 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О.,

за участю захисника особи, стосовно якої складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, адвоката Бутка Д.Г.,

вивчивши матеріали, які надійшли з Відділення поліції № 1 (м. Буча) Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

установив:

до Ірпінського міського суду Київської області надійшла справа про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Білогруд О.О.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22.12.2025 серії ЕПР1 № 547451, 22.12.2025 близько 09:33 за адресою: місто Буча, вулиця Івана Виговського, 3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ПЕЖО, номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за згодою водія у встановленому законом порядку проводився зі застосуванням приладу Драгер, відповідно до тесту № 20 результат позитивний, 1,65 проміле. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.9.а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), а саме: «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», за що частиною першою статті 130 КУпАП передбачена відповідальність.

У судове засідання 09.02.2026 ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не з`явився.

У судовому засіданні 09.02.2026 захисник ОСОБА_1 - адвокат Бутко Д.Г. зазначив, що ОСОБА_1 не вважає себе винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Так, у матеріалах відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Того дня транспортним засобом керував колега ОСОБА_1 , ним же він був припаркований біля дороги. Коли під`їхали працівники поліції колега війшов по роботі, однак хто саме це був, коли і куди цей колега війшов захисник повідомити не зміг. Вже у подальшому під час огляду документів ОСОБА_1 поліцією було виявлено запах алкоголю з ротової порожнини. Захисник зазначив, що працівники поліції пришвидшували дії ОСОБА_1 , морально тиснули на нього, на відеозаписі видно, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський сформував відмову від проходження медичного огляду, що саме по собі протирічить як відомчим Інструкціям так і положенням КУпАП. Захисник зауважив, що матеріали справи про адміністративне правопорушення складені формально з істотними порушеннями процедури, також ОСОБА_1 не забезпечено права на захист. Указані обставини свідчать про наявність порушень з боку працівників поліції, не наведено достатніх аргументів винуватості ОСОБА_1 , а всі сумніви мають трактуватись на його користь. З огляду на викладене, просив провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, заслухавши пояснення захисника, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Положеннями абзацу 5 частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Положеннями частини першої статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2.9.а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з частинами другою, третьою та п`ятою статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у сукупності підтверджується дослідженими безпосередньо у засіданні доказами, саме:

- відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.12.2025 серії ЕПР 1 № 547451;

- наявністю письмового направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 22.12.2025;

- чеком приладу «Drager» ARSM-0866, тест на стан алкогольного сп`яніння позитивний 1,65 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким результат огляду на стан сп`яніння 1,65 проміле, проба позитивна, у якому в графі «з результатами згоден» ОСОБА_1 поставив свій підпис;

- відеозаписами працівників поліції 855538, які містяться на DVD диску, на яких зафіксовано: факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки ПЕЖО, номерний знак НОМЕР_1 , висловлення працівниками поліції ознак наявності у нього алкогольного сп`яніння, роз`яснення прав, передбачених статтею 268 КУпАП, пропозиція пройти огляд як на місці зупинки за допомогою приладу Драгер так і у закладі охорони здоров`я, попередження про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, безпосередній огляд за допомогою приладу Драгер.

Вказані докази суд бере до уваги, так як вони не викликають сумнівів чи протиріч та підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи згідно зі статтею 280 КУпАП.

Щодо твердження захисника про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом судом зауважується таке. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 відповідальність за статтею 130 КУпАП, зокрема, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

При цьому, відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, так як на ньому мала би бути зафіксована подія правопорушення. Вимога щодо ведення відеофіксації процесу виявлення, зупинки транспортного запису, встановлення особи, фіксування процесу проходження огляду чи відмови тощо, є законною та справедливою, а також слугує гарантією того, що винна особа понесе покарання, а невинного не буде притягнуто до відповідальності.

Дослідивши в судовому засіданні відеозапис під назвою «керування», який додано до протоколу про адміністративне правопорушення, установлено, що на ньому чітко вбачається, що працівники поліції слідували за автомобілем марки ПЕЖО, номерний знак НОМЕР_1 , ними також увімкнено проблискові маячки синього/червоного кольору, після зупинки указаного автомобіля, працівник поліції вийшов зі службового у попрямував до водійських дверей автомобіля марки ПЕЖО.

Крім того, на відео зафіксовано, що водієм автомобіля Пежо, номерний знак НОМЕР_1 , при зупинці увімкнено аварійну сигналізацію, а згідно з пунктом 9.9.б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами), аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського.

У наступному відео під назвою «export-nw5li», знятого боді-камерою поліцейського, працівники поліції стоять біля автомобіля марки ПЕЖО, поряд перебуває ОСОБА_1 . Будь-яких інших автомобілів, осіб або місць, що передбачають наявність певної кількості людей (паркувальний майданчик, торгові павільйони, будівлі, тощо) не спостерігаються. Також поряд не убачаються будь-які будівлі, приміщення, а на узбіччі дороги спостерігаються дорожні бар`єрні огородження (відбійники). Тобто місце зупинки автомобіля ПЕЖО відбулося поза межами щільної міської забудови. Автомобіль розташований у тому ж місці і в у такому ж положенні, що і на відео з назвою «керування» на час зупинки. Про зазначене, крім ландшафту навколо, також свідчить розташований дорожній знак "Зупинка автобуса", яка спостерігається як на одному відео так і нашому. На відеозаписі ОСОБА_1 підтвердив, що керував транспортним засобом ПЕЖО з номерним знаком НОМЕР_1 , інших осіб, які могли б керувати зазначеним транспортним засобом, на відео не зафіксовано. При цьому, захисник у судовому засіданні не зміг пояснити куди саме пішов колега, який начеб-то керував транспортним засобом ПЕЖО.

Зазначені обставини спростовують твердження захисника про те, що працівники поліції підійшли до автомобіля вже припаркованого біля дороги і що транспортним засобом керувала інша особа.

Тому суд приймає їх як такі, що надані з метою уникнення відповідальності ОСОБА_1 за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо твердження захисник про тиск з боку працівників поліції на ОСОБА_1 судом ураховується таке. Як убачається з відеозаписів, наданих суду, ОСОБА_1 вільно спілкується з працівниками поліції, інтонація голосу не підвищена ні у нього, ні у працівників поліції, вживання ненормативної лексики та будь-яких агресивних рухів чи жестикуляції не спостерігається. Після оголошення про наявність ознак сп`яніння працівник поліції декілька разів пропонує ОСОБА_1 пройти огляд як на місці, так і у закладі охорони здоров`я, роз`яснює йому наслідки відмови, попереджає про відповідальність, а на питання працівника поліції чи буде він ставити підписи у протоколі, то ОСОБА_1 відповідає "одну секундочку" бере телефон і починає телефонувати, в цей час працівник поліції відповідає "добре, ви порадьтеся". Указане свідчить про відсутність будь-якого тиску на ОСОБА_1 , а навпаки працівники поліції надавали можливість йому зконтактувати у телефонному режимі з будь-ким.

Суд звертає увагу на те, що в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Будь-яких даних, які б спростовували обставини, що підтверджуються вказаними вище доказами, які були безпосередньо досліджені суді, та винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суду не надано.

Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, доведена поза розумним сумнівом, його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до статті 33 КУпАП враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, а також характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, особу порушника, ступінь вини та його ставлення до вчиненого, суддя вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення та завдань Кодексу України про адміністративного правопорушення достатнім буде призначення адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік відповідає вимогам статтей 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» установлено з 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3 328 гривень. Таким чином, розмір судового збору станом на час розгляду справи становить 665 гривень 60 копійок.

Підстав, які надають право на пільги щодо сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір», суду не повідомлено, тому судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись статтями 23, 27, 33-35, 40-1, статтями 130, 221, 283 та 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та притягнути до адміністративної відповідальності.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік .

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі апеляційного оскарження - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом (статті 307 та 308 КУпАП).

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з дня її винесення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього може бути застосоване подвійне стягнення штрафу в порядку статті 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня прийняття відповідної постанови.

Суддя О.О. Білогруд