Провадження № 3/466/298/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Львів

Суддя Шевченківського районного суду м. Львова Зима І.Є., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Головного управління ДПС у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , українця, громадянина України, що працює керівником ПП «Сервіс-Побут», податкова адреса: м. Львів, пр. Чорновола, 95

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГУЛВ , №011963/ж13/2218/13-01-04-06 від 23.12. 2025 року, ОСОБА_1 , як керівник ПП «Сервіс-Побут», допустив порушення терміну сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкти нежитлової нерухомості, чим порушено п.266.10 ст. 266 та п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755- VІ зі змінами та доповненнями, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 163-2 КУпАП.

ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, копії платіжних інструкцій, а також витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС про стан розрахунків з бюджетом станом на 01.01.2026 року. Просив суд закрити провадженні по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є основним процесуальним документом, у якому повинна бути чітко і конкретно викладена суть адміністративного правопорушення із зазначенням усіх істотних ознак його складу. Саме в межах обставин, викладених у протоколі, здійснюється судовий розгляд справи.

Частина перша статті 163-2 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за неподання або несвоєчасне подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків і зборів. Таким чином, диспозиція цієї норми передбачає два самостійні склади адміністративного правопорушення, які відрізняються за своєю об`єктивною стороною.

Зазначена правова норма є бланкетною, оскільки для встановлення складу адміністративного правопорушення потребує конкретизації з посиланням на норми податкового законодавства та фактичні обставини, які свідчать про порушення відповідного податкового обов`язку. Формулювання суті адміністративного правопорушення не може обмежуватися лише загальним посиланням на Податковий кодекс України, а повинно містити чіткий і зрозумілий опис дій або бездіяльності особи.

Разом з тим, з аналізу протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ньому не конкретизовано, чи інкримінується особі неподання платіжних доручень, чи їх несвоєчасне подання, не зазначено фактичну дату подання платіжних доручень, а також не наведено обставин, які дозволяли б встановити момент і спосіб вчинення адміністративного правопорушення.

Така неконкретність формулювання фабули правопорушення унеможливлює встановлення об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а також позбавляє особу, щодо якої складено протокол, можливості здійснювати належний та предметний захист від висунутого обвинувачення.

Суд звертає увагу, що надані ОСОБА_1 платіжні інструкції підтверджують факт подання платіжних доручень та виконання податкового обов`язку, а витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС станом на 01.01.2026 року свідчить про відсутність податкової заборгованості та наявність надміру сплачених коштів. Водночас зазначені докази не можуть усунути недоліки протоколу та не звільняють контролюючий орган від обов`язку довести всі елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

Акт камеральної перевірки, долучений до матеріалів справи, за своєю правовою природою є документом податкового контролю та фіксує обставини виконання податкового обов`язку, однак сам по собі не підтверджує факту неподання або несвоєчасного подання платіжних доручень, що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП. Відтак акт камеральної перевірки не може вважатися належним і достатнім доказом у цій категорії справ.

Суд наголошує, що він не наділений повноваженнями самостійно встановлювати або уточнювати фактичні обставини, не відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, або усувати недоліки, допущені органом, уповноваженим на складання такого протоколу.

Зазначена правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням у справі «Малофеєв проти росії», у якому наголошено, що суд не має права перебирати на себе функції обвинувачення, оскільки це порушує принцип справедливого судового розгляду, гарантований статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд доходить висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Є. Зима