Справа № 462/541/26
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2026 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючої судді Постигач О. Б., секретаря судового засідання Шостак К. Р., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Марчука Г. О., потерпілого ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, згідно протоколу зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , 18.01.2026 року близько 09 год. 40 хв. на перехресті вулиць Городоцька-Марка Вовчка у м. Львові, керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Городоцької, не надав переваги в русі автомобілю «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та здійснив з ним зіткнення, чим порушив п. 16.11. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, при якій транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. У судовому засіданні пояснив, що завершував маневр повороту та вже перебував на своїй смузі руху. За його словами, він здійснював поворот ліворуч з вул. Марка Вовчка, оскільки рухався у напрямку вниз до цирку. Зазначив, що водій автомобіля «BMW X5» рухався знизу догори. У момент початку маневру він помітив вказаний автомобіль, однак той, на його думку, знаходився на безпечній відстані, десь приблизно 70 метрів. Вказав, що майже завершив маневр повороту та перебував приблизно посередині проїзної частини між двома смугами руху, виїхавши на трамвайну колію, розташовану посередині дороги для руху в напрямку донизу. Також він вказав, що водій автомобіля «BMW X5» рухався з великою швидкістю, у зв`язку з чим його почало заносити вліво на зустрічну смугу руху. Підтвердив, що зіткнення відбулося у ліву сторону його автомобіля, ближче до лівого заднього колеса. Разом з тим ОСОБА_1 зазначив суду, що, можливо, частково допустив порушення Правил дорожнього руху, однак вважає, що точка зіткнення, зазначена у схемі дорожньо-транспортної пригоди, визначена невірно, а обрана ним дистанція була безпечною, проте він не врахував фактичної швидкості руху автомобіля «BMW X5».

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив суду, що рухався по головній дорозі, а саме по вул. Городоцькій у напрямку догори. Перешкода для руху виникла раптово, оскільки автомобіль іншого учасника він помітив лише під час під`їзду до перехрестя, на відстані близько 15 метрів. Потерпілий вважає, що ОСОБА_1 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав переваги в русі його транспортному засобу, унаслідок чого, з огляду на незначну дистанцію, він не мав можливості своєчасно зреагувати, оскільки автомобіль «Fiat» перебував на його смузі руху. Також ОСОБА_2 зазначив, що у момент виникнення небезпеки у його транспортному засобі спрацювала система безпеки. Він намагався здійснити маневр праворуч з метою уникнення зіткнення, однак у процесі руху сталося блокування лівого колеса, після чого відбулося зіткнення, спрацювала подушка безпеки, а транспортний засіб за інерцією занесло у ліву сторону. Потерпілий наголосив, що, на його переконання, за умови перебування автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на своїй смузі руху дорожньо-транспортна пригода не відбулася б.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що дорожньо-транспортна пригода сталася на вулиці Городоцькій. На момент події він перебував біля наступного повороту від місця ДТП. За його поясненнями, автомобіль «BMW» рухався по головній дорозі у своїй смузі руху, тоді як автомобіль «Fiat» виїжджав з другорядної дороги. Свідок зазначив, що автомобіль «Fiat» виїхав майже до центру проїзної частини, однак не перебував на своїй смузі руху. Також вказав, що водій автомобіля «BMW» намагався уникнути зіткнення, проте з огляду на те, що автомобіль «Fiat» виїхав надто далеко, водій «BMW» не мав можливості своєчасно зреагувати. Підтвердив також і місце зіткнення транспортних засобів, яке відображено у схемі дорожньо-транспортної пригоди.

Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (далі ПДР України) та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, тощо.

Відповідно до п. 1.5. ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно п. 2.3.б. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п. 16.11. ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.

Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі, як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.

У відповідності до ст. ст. 251, 252 КУпАП, приймаючи рішення по справі про адміністративне правопорушення, суд оцінює докази в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франці проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі № 537/1916/18, при виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Попри невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його винуватість підтверджується фактичними даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 569474 від 18.01.2026 року за ст. 124 КУпАП, схемою ДТП від 18.01.2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 18.01.2026 року поясненнями, наданими ними в судовому засіданні, а також поясненнями свідка.

Так, з дослідженої судом схеми місця ДТП від 18.01.2026 року, яка підписана учасниками пригоди, вбачається, що автомобіль «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 виїхавши із другорядної дороги не виконав знаку 2.1. «Дати дорогу», який відображений під № 4 та порушив вимоги п. 16.11. ПДР України, оскільки маневр повороту в даній дорожній ситуації не є безпечним та дії ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час суд не приймає доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про те, що на водій автомобіля «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_2 , перевищив швидкість руху, оскільки вказане не може свідчити про відсутність вини у діях ОСОБА_1 , який в порушення вимог п. 16.11. ПДР України, керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_1 при маневрі повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу автомобілю «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі.

Крім цього, щодо тверджень ОСОБА_1 про його незгоду з місцем зіткнення транспортних засобів, відображеним у схемі дорожньо-транспортної пригоди, суд ставиться до таких доводів критично, оскільки будь-які зауваження чи заперечення щодо зазначеної схеми у матеріалах справи відсутні. Зокрема, відповідні зауваження не містяться ані у самій схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, ані у письмових поясненнях ОСОБА_1 , поданих під час оформлення матеріалів ДТП.

Проаналізувавши зазначені документи, суд дійшов висновку про їх відповідність критеріям належності і допустимості.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 щодо обставин вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вважає їх процесуальною позицією особи, яка притягається до адміністративної відповідальності для свого захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, так як його покази в цій частині повністю спростовуються дослідженими судом доказами, які не викликають сумнів у суду та підтверджують його вину.

Однак, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо винуватості іншого водія ОСОБА_2 , оскільки як випливає із змісту ст. 279 КУпАП суддя проводить розгляд справи про адміністративне правопорушення лише у межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення, а оскільки предметом розгляду у цій справі є протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , суддя не вправі надавати оцінку діям потерпілого. При цьому будь-яких допустимих доказів порушення Правил дорожнього руху або ж перевищення потерпілим ОСОБА_2 швидкісного режиму на ділянці дороги де сталась ДТП, стороною захисту також не надано, а такі доводи виходять за межі предмета розгляду у даній справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, жодних доказів, які свідчили про наявність вини іншого учасника дорожнього руху, в матеріалах справи не міститься, як і не було надано самим правопорушником, що виключає у суду сумніви у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З викладеного слідує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена за критерієм поза розумним сумнівом зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

В свою чергу доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, судді не надано.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суддя враховує: характер вчиненого ним правопорушення, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, відсутністю обставин, які обтяжують відповідальність та доходить висновку про обрання ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.

Керуючись ст. ст. 40-1, 124, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ухвалив:

ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 665,60 грн судового збору.

Роз`яснити, що відповідно до вимог статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.

Постанову може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Постигач О. Б.