Провадження №: 3/752/182/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли

відУправління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції
пропритягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП
відносно ОСОБА_1 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання - АДРЕСА_1
за участі ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 24.10.2025 серії ВАБ № 234532 для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_1 , за змістом якого 23.10.2025 о 22:00 ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме: в будинку АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 у присутності своєї дитини малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, обмежував у відпочинку.

До вказаного протоколу приєднано копію заяви ОСОБА_1 від 23.10.2025, форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав усні пояснення, за змістом яких 23.10.2025 він разом із сином та своєю матір`ю дивились футбол у вітальні. У кімнату зайшла дружина і попросила дивитися футбол в іншій кімнаті, на що він у відповідь попросив її додивитись гру у цій кімнаті, натомість жінка викликала поліцію. По приїзду поліції, було складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та його забрали до психіатричної лікарні через наявну у нього контузію, яку він отримав під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони держави. Наразі з дружиною конфлікт вичерпано. Дитина жодним чином не постраждала, так само як і син.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши наявні пояснення, особу порушника, що притягається до адміністративної відповідальності, суд (суддя) не вбачає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та, керуючись визначенням поняття адміністративного правопорушення, що наведене у ст. 1 КУпАП, засадами доказування у справах про адміністративне правопорушення за ст. 251 КУпАП, завданням провадження у цій категорії справ за ст. 245 КУпАП, зважаючи на обставини, які підлягають доказуванню у таких справах, вбачає підстави для закриття провадження в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за діяння, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (ст. 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КУпАП потерпілим у справі про адміністративне правопорушення є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Згідно з ч. 4 ст. 269 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 або 173-6 цього Кодексу, було вчинено у присутності малолітньої чи неповнолітньої особи, така особа також визнається потерпілим, незалежно від того, чи було їй заподіяно шкоду таким правопорушенням, і на неї поширюються права потерпілого, крім права на відшкодування майнової шкоди.

У протоколі, з урахуванням рапорта поліцейського Скалозуба Романа, потерпілим вказано лише ОСОБА_3 .

Проте, представлені суду документи не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 став жертвою домашнього насильства.

З аналізу вищевикладених положень законодавства слідує, що застосування домашнього насильства до осіб, які підпадають під дію Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" у присутності малолітньої дитини без наявності умислу скривдити дитину не повинно кваліфікуватися саме по собі за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. У цьому разі неповнолітня має бути визначена в якості потерпілої на рівні з повнолітнім потерпілим, що відповідатиме положеннями ч. 4 ст. 269 КУпАП.

Оскільки згідно з поданим протоколом та наявними матеріалами справи кривдник не вживав активних дій, які були спрямовані на спричинення шкоди саме синові, складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 не вбачається.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП унормовано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, керуючись ст. 9, 23, 173-2, 247, 268, 276, 279, 280, 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Бушеленко