Справа № 366/93/26
Провадження № 3/366/241/26
ПОСТАНОВА

Іменем УКРАЇНИ

29 січня 2026 року с-ще Іванків

Суддя Іванківського районного суду Київської області Корчков А.А., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, які надійшли від Відділення поліції № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи не зазначено, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 558384 від 04.01.2026: 03.01.2026 о 23:35 год. в м. Чорнобиль, вул. Кірова, 72 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та при здійсненні повороту праворуч допустив виїзд на узбіччя, керував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та в Іванківській ЦРЛ відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Протокол склав поліцейський ВП № 3 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області, старший сержант поліції ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 12.01.2026, головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_3 , розгляд справи призначено на 27.01.2026 та відкладено на 29.01.2026.

З метою забезпечення прав гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод особі, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, з посиланням на ст. 250 КУпАП, постановою Іванківського районного суду Київської області від 15.01.2026 про надходження до суду матеріалів даної справи було повідомлено Іванківський відділ Вишгородської окружної прокуратури для організації участі прокурора в якості сторони обвинувачення.

27.01.2026 до суду із заявою звернувся ОСОБА_1 у якій виклав свої пояснення щодо обставин даної справи, зокрема повідомив суд, що пояснення, які він надав працівникам поліції на місці події, були надані ним в емоційно-напруженій ситуації без усвідомлення юридичних наслідків, тому просить суд врахувати пояснення викладені в даній заяві. Так, 03.01.2026 о 23:35 год. в м. Чорнобиль автомобіль Volkswagen Caddy НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_4 , через погодні умови та слизьку дорогу занесло та викинуло на бордюр. Вони вийшли з автомобіля, подивитись, що трапилось, у цей час під`їхав патрульний автомобіль, ОСОБА_5 злякавшись, що розбив автомобіль, попросив його взяти вину в керуванні автомобілем на себе. Зауважує, що на 26 хв.30 сек.; 37 хв. 50 сек. запису з бодікамер, він говорить, що не був за кермом та бере провину на себе. Просить суд врахувати його пояснення, а також пояснення свідка.

Також, 27.01.2026 до суду надійшла заява ОСОБА_4 , у якій він надає письмові пояснення з приводу обставин даної справи, зокрема зазначає, що 03.01.2026 він, разом з ОСОБА_1 , рухались автомобілем Volkswagen Caddy НОМЕР_1 , за кермом якого перебував він, а не ОСОБА_1 . Через складні погодні умови та слизьке дорожнє покриття, автомобіль занесло, після чого позаду них зупинився екіпаж поліції. У стресовій ситуації він розгубився та злякався та не повідомив, що саме він був за кермом, ОСОБА_1 взяв провину на себе. Просить суд врахувати дані пояснення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свої письмові пояснення, надані до суду 27.01.2026, зауважив, що за кермом транспортного засобу перебував його товариш, ОСОБА_4 , який на момент події злякався, оскільки на слизькій дорогі автомобіль занесло на бордюр, у результаті чого транспортний засіб отримав пошкодження, а власником автомобіля є інша особа, тому він ( ОСОБА_6 ) і прийняв рішення взяти вину на себе та повідомити, що він керував транспортним засобом, не усвідомлюючи наслідків. Звернув увагу суду, що на відеозаписі, який долучено до матеріалів справи, є моменти, де він зазначає, що не керував транспортним засобом.

ОСОБА_4 , який прибув до суду в якості свідка зі сторони особи, що притягається до адміністративної відповідальності, повідомив суду, що він також надав до суду свої письмові пояснення, які просить врахувати при розгляді даної справи та зазначив, що саме він перебував за кермом транспортного засобу, який на слизькій дорозі занесло на бордюр. Проте, він злякався, що пошкодив автомобіль, який належить іншій особі, не повідомив поліцейським ту обставину, що саме він був водієм. При цьому зауважив, що він був тверезим.

Представник прокуратури, у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлено вчасно, належним чином. Неявка прокурора не перешкоджає розгляду справи.

Поліцейський ВП № 3 (м. Чорнобиль) Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області старший сержант поліції Батюк О.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та викликався до суду у якості свідка, у судове засідання не з`явився, із заявами та клопотаннями до суду не звертався.

У судовому засіданні досліджені наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №558384 від 04.01.2026, у якому викладено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, пункт ПДР, вимоги якого порушено, стаття КУпАП, якою передбачена відповідальність за адміністративне правопорушення, який підписано ОСОБА_1 без зауважень та застережень та у якому у графі пояснення останній зазначив: «пояснення надам у суді»;

- розписка ОСОБА_7 від 03.01.2026 про отримання транспортного засобу «Фольксваген Кадді» НОМЕР_1 ;

- оптичний диск із 2 відеозаписами «export-n10b2» та N02115-032481F-3626. На відеозаписі «export-n10b2», який знято за допомогою портативного відеореєстратора з ID 855280, зафіксовано автомобіль червоного кольору, який стоїть на узбіччі та біля якого знаходяться троє осіб чоловічої статі. На питання поліцейського, який підійшов до автомобіля, представився та запитав «що сталося», чоловіки відповіли «вчились, недовчились…, зима, сніг, лиса резина…». На питання поліцейського хто водій, один з чоловіків (найближче стоїть відносно поліцейського) повідомляє, що він, поліцейський просить надати посвідчення водія та вказана особа надає. Поліцейський просить надати техпаспорт на автомобіль та перевіряє дані особи з посвідчення водія на службовому планшеті. При цьому чоловіки у продовження розмови зазначають, що «вчили студента, а студент трохи не в`їхав…». Поліцейський ще раз запитує, хто був за кермом, особа, яка надала посвідчення водія, відповідає, що він. Чоловіки повідомляють, що їхали з наряда, завозили «екофло» та дизель піхоті, яка охороняє їхні танки, а самі вони танкісти. Поліцейський запитує « ОСОБА_8 , що зі станом?», чоловік відповідає, що все гаразд, на що поліцейський зауважує, що є явні ознаки алкогольного сп`яніння. Далі вказані особи спілкуються з іншим поліцейським поза камерою, та у подальшому, поліцейський, який здійснює фіксацію на службову боді камеру, запитує «хто не впорався з керуванням», особа, що надавала посвідчення водія, відповідає, що він, поліцейський уточнює, чи він впевнений в цьому, чоловік відповідає, що так, було слизько, не зайшов у поворот, наїхав на бордюр. Поліцейський зазначає « ОСОБА_8 , у вас ознаки сп`яніння» та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, роз`яснює вимоги пунктів 2.5 та 2.9а ПДР, чоловік відповідає, давайте відмова. Поліцейський зазначає, що огляд на стан сп`яніння можливо також пройти у лікарні, на що особа відповідає відмовою. Поліцейський повідомляє даній особі, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. У подальшому, поліцейський у службовому автомобілі складає протокол про адміністративне правопорушення, поруч з ним знаходиться чоловік, який повідомив, що він був водієм. Під час спілкування зі вказаною особою, поліцейськими встановлено, що ним є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На 0:26:32 хв. запису зафіксовано як ОСОБА_1 повідомляє особі чоловічої статі, який запитав у нього ключі від автомобіля «Ford», що не він сидів за кермом, а взяв на себе вину. На 0:37:43 хв. запису, ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомляє співрозмовнику, що «Бендеріто їхав, трохи не доїхав.. ми п`яненькі… я свої права всунув, на себе взяв…».

На іншому відеозаписі N02115-032481F-3626 інформація відсутня.

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою та направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складений поліцейським СРПП ВП №3 ст. сержантом поліції Батюком О.В. 03.01.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, від проходження огляду у закладі охорони здоров`я: «Іванківська ЦРЛ» - відмовився;

- рапорт поліцейського СРПП ВП №3 ст. сержанта поліції Батюка О.В. від 04.01.2026 про обставини, за яких 03.01.2026 близько 23:25 в м. Чорнобиль на вул. Леніна було виявлено автомобіль червоного кольору на іноземній реєстрації, який здійснив наїзд на узбіччя дороги, в ході розмови з особами, що перебували поблизу даного автомобіля, було встановлено, що ним керував ОСОБА_1 , оскільки у останнього вбачались ознаки алкогольного сп`яніння: нестійка хода та різкий запах алкоголю з порожнини рота, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у Іванківській ЦРЛ, на що він відповів відмовою;

- матеріали, які підтверджують правомірність долучення до протоколу про адміністративне правопорушення оптичного диску із відеозаписом (рапорт поліцейського, доручення керівника ВП №3 Вишгородського РУП та лист про долучення доказів).

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення має бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення у справі.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи […] Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 у справі №204/8036/16-а, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а зауважив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.

Верховний суд наголошує, що судді при розгляді справ про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із перелічених елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи, зокрема з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 558384 від 04.01.2026 вбачається, що 03.01.2026 о 23:35 год. в м. Чорнобиль, вул. Кірова, 72 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та при здійсненні повороту праворуч допустив виїзд на узбіччя, керував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та в Іванківській ЦРЛ відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ «Про Правила дорожнього руху» від 10 жовтня 2001 року за № 1306, передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 2.9а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частинами 1,2 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі Закон № 3353-XII) визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Пункт 1 частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Одним із таких органів державного контролю є Національна поліція (стаття 52 цього Закону).

За змістом абзаців 3, 5 частини 2 статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст. 53 Закону № 3353-XII юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність у тому числі в т.ч. за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,

Питання, пов`язані з проведенням огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції регламентовані у ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС/МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735), а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103.

Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктами 2,3 розділу І Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до пунктів 6, 7 розділу І зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , щодо якого у поліцейського виникли підстави вважати, що він перебуває у стані сп`яніння та який свідомо повідомив поліцейським, що саме він керував транспортним засобом, на пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу або в закладах охорони здоров`я, відповів відмовою.

Слід зауважити, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне не бажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на його внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів відомих цій особі і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.

Отже, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, всупереч п.2.5 ПДР, належним чином зафіксована, підтверджується сукупністю доказів та отримана працівниками поліції у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Суд зазначає, що суб`єктом правопорушення за статтею 130 КУпАП є саме водії транспортних засобів, які, відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, керують ними, маючи посвідчення водія відповідної категорії, або які навчають керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Суд звертає увагу, що з переглянутого у судовому засіданні відеозапису «export-n10b2» вбачається, що поліцейськими не зупинялася відеофіксація події, на відеозаписі, який зроблено за допомогою портативного службового відеореєстратора ID 855280, зафіксовані всі обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 3.1 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 №1026, відеореєстратор пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації.

Відповідно до п. 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згаданий вище відеозапис, зроблений за допомогою відеореєстратора з надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, ОСОБА_1 , повідомляючи поліцейським, що саме він керував транспортним засобом, мав знати обов`язки щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від його проходження.

Жодних заперечень щодо викладеної суті адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначив, вказав, що «пояснення надам у суді».

Суд зауважує, що ОСОБА_1 повідомляючи поліцейським, що саме він є водієм та надаючи поліцейським посвідчення водія, діяв чітко та усвідомлено. При цьому, працівник поліції неодноразово запитував, хто саме керував транспортним засобом, на що ОСОБА_1 відповідав, що він. Крім того, поліцейський, посилаючись на п.2.5 та п.2.9а ПДР, повідомив ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та заборону керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, а також про відповідальність, яка настає за порушення вимог вказаних пунктів ПДР.

Суд зауважує, що під час перегляду відеозапису, який долучено до матеріалів справи, ОСОБА_4 на питання поліцейських, хто керував транспортним засобом, не вказав, що саме він був водієм та не справився з керуванням, у результаті чого автомобіль з`їхав у кювет. Інших даних, крім слів ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Тому, посилання ОСОБА_1 на те, що він перебував в емоційно-стресовому стані та не усвідомлював своїх дій, спростовуються вказаним відеозаписом та розцінюються судом як спосіб захисту з метою ухилення від притягнення до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Окрім того, судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення та додатках до нього до суду не скеровував.

Зібрані у справі докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб в своїй сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, заслухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення з наявними в ній доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та взаємозв`язку, керуючись законом, суддя приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складений правильно, відомості, які у ньому відображені відповідають фактичним обставинам справи, правопорушення кваліфіковано вірно, а наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими і достатніми у своїй сукупності, та доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось в порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено.

Суддя зазначає, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є умисним та грубим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами.

Суд крім цього, ураховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема його рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, де Суд у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення судом не враховуються обставини, викладені ч. 2 ст. 33 КУпАП, оскільки стягнення накладається за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно зі статтею 24 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, враховуючи доведеність матеріалами справи вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає за необхідне ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції інкримінованої статті.

При призначенні стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №702/301/20, де зазначено, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Таким чином, наразі позбавити особу права керування транспортним засобом в судовому порядку можливо навіть у разі відсутності у неї такого права, незалежно від характеру вчиненого нею правопорушення: кримінального чи адміністративного.

Відповідно до ч.9 ст.283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення.

Пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2026 році становить 3328, 00 грн.

У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір», таким чином, з нього підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 гривень 60 коп. (3328 х 0,2).

Керуючись ст.ст. 7-9, 23 24, 27, 30, 33, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 251, 266, 268, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік

реквізити для оплати штрафу - отримувач: ГУК у Київ. обл./м. Київ/21081300, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), , рахунок отримувача UA0010001, код класифікації доходів 21081300, призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, № протоколу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять грн., 60 коп.)

реквізити для оплати - отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Відповідно до частини 1 статті 307, статті 308 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати, штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Текст постанови складено 09.02.2026.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ