Провадження № 3/175/6181/25
ПОСТАНОВА

іменем України

11 лютого 2026 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Лютая Ганна Юріївна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов до суду з Батальйону патрульної поліції в м. Краматорськ та Словянськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає: АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 09.07.2025 приблизно о 15:40 в м. Краматорськ по вул. Галана біля буд. 22 керував т/з Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився зі згоди водія за допомогою газоаналізатору Alcotest 6820 Drager, результат - 0,34‰, тест № 1114. Таким чином водій порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

На розгляд адміністративного матеріалу ОСОБА_1 , його захисники Ванжула Я.В., Халупко С.В. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, від останього раніше надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Справа неоднаразово відкладалась за відповідними клопотаннями. ОСОБА_1 жодного разу у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином. Така поведінка вочевидь свідчить про затягування розгляду страви з метою уникнення відповідальності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та ОСОБА_1 винний в його скоєнні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із вказівкою на усі її складові, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчинені процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які указують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Як було встановлено в ході розгляду адміністративного матеріалу, ОСОБА_1 09.07.2025 приблизно о 15:40 в м. Краматорськ по вул. Галана біля буд. 22 керував т/з Део Ланос д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився зі згоди водія за допомогою газоаналізатору Alcotest 6820 Drager, результат - 0,34‰, тест № 1114.

Разом із цим, вимоги п. 1.3 ПДР України передбачають, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Положеннями п. 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Доводи захисника, про те що інспектор поліції не повідомив його про підстави та причини його зупинки, є такими, що не впливають на вчинення ним адміністративного правопорушення та доведеності вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей,транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Крім того, згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій серед іншого зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Аналогічні вимоги містяться у п. 2.4 Правил дорожнього руху, який покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського зупинитися та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

На підставі викладеного, суд вважає, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Суд зазначає, що проведений працівниками поліції відеозапис містить фіксування обставин, які узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. До того ж, на думку суду, інформації з відеозапису та матеріалів справи достатньо для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, рапортом, чеком Драгер, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, свідоцтвом.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП, в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).

Відповідно до п. 6, 7 розділу І Інструкції огляд водія на стан алкогольного сп`яніння повинен був проводитися поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, під час якого поліцейський повинен застосувати технічні засоби відеозапису або провести огляд у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, або в разі незгоди з його результатами, огляд повинен бути проведений в закладі охорони здоров`я. Аналогічні вимоги закріплені в ч. 4, 6 ст. 266 КУпАП.

З наявного у матеріалах справи відеозапису слідує, що після зупинки транспортного засобу працівниками поліції, під час перевірки документів у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, йому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів. ОСОБА_1 погодився продути прилад Drager, який показав результат 0,34‰. Ознайомившись з результатами газоаналізатора ОСОБА_1 жодних зауважень не висловив. При цьому поліцейський чітко вказав на наявність у водія запаху спиртного з порожнини рота.

З роздруківки газоаналізатора Drager встановено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний 0,34‰. ОСОБА_1 поставив свій підпис на чек-тесті.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів встановлено, що огляд ОСОБА_1 був проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, результат огляду на стан сп`яніння позитивний. Акт містить підпис ОСОБА_1 у відповідному пункті, в якому він підтвердив, що з результатами згоден.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 підписав без заперечень, підтвердивши підписом, що ознайомлений із змістом протоколу, права та обов`язки роз`яснені, підтвердив правильність відомостей про особу, по суті порушення вказав "пояснення не надам".

Зафіксована на відеозаписі поведінка ОСОБА_1 , а також наведені документи підтверджують, що він фактично погодився із результатами огляду, встановлений стан сп`яніння не заперечив.

За таких обставин у суду не виникає сумнівів, що поліцейськими дотримано вимог нормативних актів щодо огляду водія на стан сп`яніння та належним чином задокументовано інкриміноване правопорушення.

Позиція захисника щодо дій поліцейського з приводу відсутності направлення на проходження огляду у закладі охорони здоров`я є безпредметною з огляду на те, що водій пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Drager і не заперечував встановлений результат. Оскільки заперечень чи незгоди з результатом ОСОБА_1 не висловлював, тому поліцейський не пропонував продовжити огляд в медичному закладі.

Щодо вказаних захисником неточностей у тексті адміністративних матеріалів, то суд зазначає, що чинне законодавство не передбачає що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Судом не встановлено порушень працівниками поліції фундаментальних прав і свобод водія ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, встановлено, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Водночас суд зазначає, що санкція частини першої статті 130 КУпАП є імперативною та не передбачає альтернативного виду покарання накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Отже, незалежно від обставин, що характеризують особу, суд позбавлений можливості змінити вид адміністративного стягнення, передбаченого законом. З урахуванням викладеного, доводи захисника не дають підстав для призначення покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд критично сприймає доводи захисника, що відсутність опору ОСОБА_1 поліції є пом`якшуючою обставиною, оскільки відповідно до вимог закону це є необхідною нормою, а не позитивним досягненням.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини вчинення правопорушення, обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини у справі, суд вважає необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати розміщені на офіційному сайті Дніпровського районного суду Дніпропетровської області за посиланням https://dp.dp.court.gov.ua.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення постанови.

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Г. Ю. Лютая