П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2026 Справа №607/775/26 Провадження №3/607/837/2026

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Багрій Т.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Геберіт» Трейдінг, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №744148 від 10 січня 2026 року зазначено: «09 січня 2026 року о 23 год. 50 хв. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: словесно ображав, принижував, погрожував, після чого наніс один удар кулаком в область живота, чим завдав шкоду її психічному та фізичному здоров`ю та порушив п.3, п.14, п.17 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що будь-яких протиправних дій щодо ОСОБА_2 не вчиняв, жодних ударів їй не завдавав. Також пояснив, що 09 січня 2026 року приблизно о 23:00 год. він перебував за адресою місця проживання. Його колишня дружина прийшла додому та почала дуже голосно слухати музику, тому між ними виникла словесна суперечка. Він неодноразово робив ОСОБА_2 зауваження, однак вона не реагувала, поводилась агресивно. Згодом він ліг на диван, який знаходиться у кухні. В цей час ОСОБА_2 підійшла ззаду та вдарила по голові стаканом. На місці удару появилась рана та почала текти кров. З цього приводу він звернувся в поліцію. На підставі його заяви 10 січня 2026 року внесено відомості до ЄРДР.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Покотило Ю.В. в судовому засіданні просить закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Потерпіла ОСОБА_2 в суді пояснила, що за день до конфлікту вона приготувала для своєї подруги випічку, після чого розпочала онлайн заняття. Закінчивши роботу вона побачила, що ОСОБА_1 майже все приготовлене з?їв, залишивши лише одне тістечко. В подальшому вона почала займатися хатньою роботою, зокрема мила посуд. ОСОБА_1 дивився «подкаст». Згодом вона ввімкнула колонку з музикою. При цьому, музика не заважала дитині, а лише ОСОБА_1 , тому він замість того, щоб піти в будь-яку іншу з трьох кімнат і дозволити зробити спокійно хатню роботу, при цьому слухаючи музику, вирішив забрати колонку та вимкнути музику. Після того, як вона підійшла і хотіла забрати колонку, ОСОБА_1 почав її ображати, а згодом вдарив її кулаком в живіт, а також в інше місце, що було несподівано та боляче. У додатковому поясненні ОСОБА_2 також зазначила, що зазначені дії ОСОБА_1 свідчать про регулярність завдання ним фізичного та психологічного насильства своїй колишній дружині, при цьому його дії лишаються безкарними, оскільки він все робить так, щоб не було доказів його насильницьких дій.

Представник потерпілої адвокат Повстюк О.А. вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 голосно слухала музику. В ході конфлікту ОСОБА_2 захищалась. Удару завдала у відповідь.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, потерпілої та її представника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, до матеріалів справи долучено:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №744148 від 10 січня 2026 року, у якому зазначено, що 09 січня 2026 року о 23 год. 50 хв. ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме: словесно ображав, принижував, погрожував, після чого наніс один удар кулаком в область живота, чим завдав шкоду її психічному та фізичному здоров`ю та порушив п.3, п.14, п.17 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству;

- рапорт інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Полянської В.О. від 10 січня 2026 року, відповідно до якого 09 січня 2026 року о 23 год. 59 хв. 09.01.2026 року о 23:59 надійшло повідомлення ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що колишній чоловік наніс тілесні ушкодження, заявниця віддала йму здачу. Прибувши за вказаною адресою було виявлено заявницю ОСОБА_2 яка повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 за місцем спільного проживання вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: словесно її ображав, принижував, погрожував, після чого наніс кулаком стусана в область живота. Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, винесено два ТЗПсК серії АА номер 654430, 654431 терміном 5 діб. Від учасників події відібрано заяву та пояснення, складено оцінку ризиків;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10 січня 2026 року, відповідно до якого ОСОБА_2 зазначила, що 09 січня 2026 року о 23 год. 50 хв. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме словесно ображав, принижував, погрожував, наніс одного стусана в область живота;

- письмове пояснення ОСОБА_2 від 10 січня 2026 року у якому вона зазначила, що 09 січня 2026 року о 23 год. 50 хв. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем спільного проживання вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме словесно ображав, принижував, погрожував, наніс одного стусана в область живота, чим завдав шкоди її психічному та фізичному здоров`ю. Сварка розпочалась з того, що вона перебувала у кухні та мила посуд, слухаючи при цьому музику. ОСОБА_1 це не сподобалось, тому він забрав колонку. У зв`язку з наведеним, вона підійшла до ОСОБА_1 та хотіла забрати колонку, на що він відреагував агресивно та почав словесно її ображати та вдарив кулаком в живіт. У відповідь вона взяла бокал та вдарила ОСОБА_1 по голові;

- письмове пояснення ОСОБА_1 від 10 січня 2026 року, у якому він зазначив, що 09 січня 2026 року приблизно о 23 год. 50 хв. у нього виник конфлікт із колишньою дружиною через те, що вона поводила себе агресивно, ввімкнула музичну колонку на максимальну гучність. Він попросив її вимкнути звук, однак ОСОБА_2 не реагувала. Згодом він вимкнув колонку. Після цього ОСОБА_2 знову увімкнула колонку на максимальну гучність, у зв`язку з цим він забрав колонку та вимкнув її. В ході конфлікту ОСОБА_2 вдарила його «склянкою», внаслідок чого почалась кровотеча;

- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 10 січня 2026 року;

- копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №654430 від 10 січня 2026 року, винесеного стосовно ОСОБА_1 строком на 5 діб;

- копію термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №654431 від 10 січня 2026 року, винесеного стосовно ОСОБА_2 строком на 5 діб;

- копію рапорту інспектора ВП ПП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Лорич І. від 17 листопада 2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пунктів 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Отже, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

У справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.

Так, у справах про психологічне домашнє насильства обов`язково необхідно встановлювати які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону, настали внаслідок дій кривдника.

При цьому, дії визначені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону (психологічне та фізичне насильство) становлять склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, лише за умови, що внаслідок їх вчинення така шкода настала (що може підтверджуватись відповідними медичними документами, висновком експерта). В іншому ж випадку (за відсутності таких даних) доказуванню підлягає реальність сприйняття відповідних дій кривдника постраждалою особою як таких, що посягають на їх безпеку чи безпеку третіх осіб, створюють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе. Ці дані можливо встановити і на підставі пояснень постраждалої особи та кривдника, але вони обов`язково мають бути зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення (які саме дії, бездіяльність, висловлювання кривдника призвели до яких конкретно наслідків для постраждалої особи) і, відповідно, відображені у постанові судді.

За відсутності таких даних доведеною вину особи у вчинені домашнього насильства у формі психологічного насильства вважати не можна.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №744148 від 10 січня 2026 року, ОСОБА_1 словесно ображав, принижував, погрожував ОСОБА_2 , після чого наніс один удар кулаком в область живота.

Аналогічні відомості зазначені у заяві ОСОБА_2 від 10 січня 2026 року. При цьому суд враховує, що у письмовому поясненні від 10 січня 2026 року ОСОБА_2 зазначила, що конфлікт розпочався з того, що вона перебувала у кухні та мила посуд, слухаючи при цьому музику. ОСОБА_1 це не сподобалось, тому він забрав колонку. У зв`язку з наведеним, вона підійшла до ОСОБА_1 та хотіла забрати колонку, на що він відреагував агресивно та почав словесно її ображати та вдарив кулаком в живіт.

ОСОБА_1 заперечив вчинення будь-яких протиправних дій щодо ОСОБА_2 . На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 надав суду витяг з ЄРДР №0000035 від 10 січня 2026 року, копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10 січня 2026 року, відповідь начальника ГУНП в Тернопільській області Зюбаненка С. №5137-2026 від 16 січня 2026 року, довідку видану директором КНП «ТМКЛШД» ОСОБА_3 №123 від 16 січня 2026 року, консультативний висновок спеціаліста КНП «ТМКЛШД» від 10 січня 2026 року, копію висновку експерта №19 Державної спеціалізованої установи «Тернопільське обласне бюро судово-медичної експертизи» №19 від 12 січня 2026 року, фотокартки. Суд враховує, що спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 не є предметом доказування в межах розгляду даної справи про адміністративне правопорушення. Разом з тим, вищевказаними документами підтверджується наявність між сторонами конфлікту, який мав місце 09 січня 2026 року.

Під час надання пояснень в судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила те, що ОСОБА_1 10 січня 2026 року словесно ображав її, погрожував, залякував та вдарив.

У наданому суду додатковому поясненні від 28 січня 2026 року ОСОБА_2 вказала, що ОСОБА_1 вдарив її кулаком в живіт та копнув у ногу. На підтвердження зазначених доводів ОСОБА_2 надала суду фотокартки, на яких зображено шию та ногу з синцем. При цьому слід зазначити, що із вказаних фотокарток неможливо встановити час та механізм отримання вищевказаних синців, а також те, чи отримані вони саме 09 січня 2026 року під час конфлікту з ОСОБА_1 .

Також суд враховує, що у протоколі, заяві та письмовому пояснені ОСОБА_1 не вказувала про нанесення їй ОСОБА_1 09 січня 2026 року будь-яких тілесних ушкоджень в області шиї чи ноги. Доказів про отримання ОСОБА_2 будь-яких тілесних ушкоджень в області живота, про що зазначено у протоколі, суду не надано.

Копії термінових заборонних приписів серії АА №654430 та серії АА №654431 від 10 січня 2026 року, не можуть вважатися достатніми доказами вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , оскільки терміновий заборонний припис є формою реагування працівників поліції на конфлікт та виноситься за заявою особи, яка вважає себе постраждалою.

Рапорт працівника поліції, який не містить фактичних даних на основі яких може бути встановлено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, сам по собі, в силу положень ст.251 КУпАП не може бути доказом по даній справі.

Жодних інших доказів, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та пояснень ОСОБА_2 , які б поза розумним сумнівом спростовували пояснення ОСОБА_1 та підтверджували відомості вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, суду не надано.

При цьому суд зазначає, що домашнє насильство важливо відрізняти від конфліктних стосунків. Оскільки конфлікт це особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Людина, що чинить домашнє насильство, діє умисно, з наміром заподіяти шкоду потерпілому, порушивши його права й свободи, тоді як ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони, зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій це конфлікт.

Таким чином, словесні образи під час сварки, про які йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення, не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення лише у тому випадку, коли такі спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному/фізичному здоров`ю особи.

У даному випадку мав місце конфлікт на побутовому підгрунті, що підтвердили в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Конфлікт між сторонами виник на побутовому підґрунті, після того як ОСОБА_2 почала голосно слухати музику.

Однак беручи до уваги вищевикладене не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи зазначене та аналізуючи докази в їх сукупності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 247, 268, 277, 287 КУпАП, суд -

постановив:

Провадження в адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяТ. Я. Багрій