Провадження №: 3/752/551/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , громадянки України, місце проживання: АДРЕСА_1 , про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 22.11.2025 року о 21 год. 40 хв. в м. Києві по Стратегічному шосе, 35, керувала транспортним засобом «Кіа» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Захисник Хлівний Я.М. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свою позицію обґрунтував тим, на відеозаписі відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки запис починається з моменту, коли працівники поліції прибули на місце події. Захисник вказав, що працівниками поліції не було належним чином забезпечено проведення огляду на стан сп`яніння. Вказав, що ОСОБА_1 погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, але у зв`язку з сильним емоційним напруженням та стресовим станом вона не змогла пройти огляд з першого разу. Також вказав, що ОСОБА_1 в подальшому погодилась пройти огляд у присутності адвоката, а отже, на думку захисника, не відмовлялась від його проходження, у зв`язку з чим вважає, що є всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Також вказав, що працівниками поліції не вилучалось посвідчення водія ОСОБА_1 , і для останньої мати водійське посвідчення є вкрай важливим, оскільки остання здійснює постійний догляд за своєю матір`ю похилого віку та самостійно здійснює виховання та утримання свого сина без допомоги батька дитини.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що в той день побачила, що заїхала машина на ділянку, куди неможливо заїхати, у зв`язку з чим викликала поліцію. З водійського місця вийшла ОСОБА_1 та потім сіла на пасажирське сидіння. Коли ОСОБА_1 попросили перапаркувати машину, вона почала говорити і стало чітко зрозуміло, що вона п`яна. Вказала, що від ОСОБА_1 було чутно алкоголь і вона була в нетверезому стані. Також зазначила, що в той день вона не дала сісти ОСОБА_1 за кермо, щоб не сталось непоправних випадків. Додатково зазначила, що добре запам`ятала цю подію, є сама водія, і вкрай негативно ставиться до осіб, які керують транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до рішення від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Так, за результатами дослідження матеріалів справи, зокрема, з показань свідка та відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що працівники поліції приїхали на виклик свідка і очевидці показують на ОСОБА_1 , її машину та вказують, що вона їхала по тротуару. Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, роз`яснили останній права та обов`язки, повідомили процедуру проходження огляду та приблизно годину ОСОБА_1 поводить себе неоднозначно: не може задути у «Драгер», плаче, намагається ігнорувати поліцейських, в подальшому намагається вирішити питання іншим чином та вказує, що без захисника жодних дій вчиняти не буде, на що поліцейський вкотре пояснює права та повідомляє, що це є відмовою від огляду. Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує як факт керування транспортним засобом, так і перебування в стані сп`яніння. Тобто протягом всього часу ОСОБА_1 фактично тягне час, ухиляється від огляду, а отже, як вірно дійшли висновку працівники поліції, відмовляється від проходження огляду і така відмова правомірно сприйнята поліцейськими як відмова пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, тому вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки її вина підтверджується зібраними у справі доказами.

Твердження захисника про те, що в той день ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом повністю спростовується даними відеозапису, на яких очевидці чітко повідомляють, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом та поясненнями свідка як на місці події, так і в судовому засіданні, які є логічними, послідовними та такими, що повністю узгоджуються між собою і з іншими матеріалами.

Вказівка захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлялась від проходження огляду є також помилковою та спростовується даними відеозапису, на якому чітко зафіксована відмова від проходження огляду після неодноразових повідомлень поліцейського, зокрема і про те, що для проходження огляду не потрібна участь захисника.

Враховуючи, що за відмову від проходження огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що за своїм характером має підвищену суспільну небезпеку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Отже, судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 665,60 грн., підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя Г.В. Бондаренко