Справа № 373/276/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Переяслав

Суддя Переяславського міськрайонного суду Київської області Свояк Д.В., розглянув матеріали, які надійшли від ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25.01.2026 об 11:40 по вул.Шкільній в м.Переяслав Бориспільського району Київської області керував автомобілем марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився із застосуванням спеціального технічного приладу «Drager», результат тесту 2,19 ‰.

Також, ОСОБА_1 25.01.2026 об 11:40 по вул.Шкільній в м.Переяслав Бориспільського району Київської області, керуючи автомобілем марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Такими діями ОСОБА_1 порушив п.12.1 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав та щиро розкаявся. Зазначив, що виїжджав з недільного базару, не помітив людину, яка йшла проїжджою частиною. Знака, який забороняє їздити автомобілем по базару у неділю, немає. Інші автомобілі там також їздять під час базару, бо немає знаків, які б це забороняли. Якби знаки були, то б не їздив там. Крім того, якась стороння людина розбила лобове скло його автомобіля саме через те, що він там їхав під час базару, аргументуючи це тим, що там їздити автомобілем під час недільного базару неможна. Якщо там під час недільного базару їздити неможна, там мають встановити відповідні знаки.

Потерпіла ОСОБА_2 до суду не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлена.

Повідомлені постановою суду від 05.02.2026 в якості сторони обвинувачення представники ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області та Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури до суду не з`явились, заяв чи клопотань на адресу суду не направили.

В суді обставини справи підтвердились протоколами про адміністративні правопорушення, матеріалами адміністративної справи: результатами тесту на приладі «Drager»; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу від 25.01.2026; довідкою про неотримання посвідчення водія ОСОБА_1 ; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; відеозаписом події.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, за ст.124 КУпАП, як порушення водієм правил дорожнього руху, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Підстав для звільнення від відповідальності ОСОБА_1 чи закриття справи суд не вбачає.

Обставини, які пом`якшують відповідальність: щире каяття.

Обставини, які обтяжують відповідальність: не виявлено.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 24 КУпАП позбавлення спеціального права, наданого громадянинові (права керування транспортними засобами, права полювання) визначено як один з видів можливо застосовних адміністративних стягнень. Частиною 2 ст. 30 КУпАП передбачено застосування позбавлення лише наданого громадянинові права керування транспортними засобами.

Буквальне тлумачення зазначених норм вказує на можливість застосування цього виду стягнення (позбавлення права керування транспортними засобами) лише до осіб (громадян), яким це право надано.

Крім того, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП визначає стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Абзацом 25 п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, визначено, що водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З цього вбачається, що накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за ч. 1 ст. 130 КУпАП законом допускається лише до осіб, які не тільки керували транспортним засобом на момент вчинення протиправних дій, але при цьому мали посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом. Також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на сталий підхід, застосований Європейським судом з прав людини до того, що справи за ч. 5 ст. 126, ст. 130 КУпАП є такими, що підпадають під критерії кримінального правопорушення у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд керується принципами, сформованими для ст. 7 цієї Конвенції.

Зокрема, суд застосовує принцип юридичної визначеності у частині передбачуваності закону про кримінальну відповідальність, який має бути дотриманий як у розрізі визначення правопорушення, так і покарання, яке це правопорушення тягне за собою.

Вищенаведене дає підстави для висновку, що застосування до осіб, які вчинили дії, передбачені ст. 130 КУпАП, і яким не надавалося у визначеному законодавством порядку право на керування транспортними засобами відповідної категорії, стягнення у виді позбавлення такого права, не відповідатиме як приписам національного законодавства, так і ч. 1 ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З довідки про неотримання посвідчення водія на право керування транспортними засобами, доданої до протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

За вищенаведених обставин виключається застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у цій справі.

З метою запобігання вчинення ОСОБА_1 правопорушень у майбутньому, задля досягнення інших завдань КУпАП, зважаючи на особу порушника, доходжу висновку про доцільність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

З врахуванням викладеного, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.130, 124 КУпАП, згідно зі ст.33, 36, 252, 283 КУпАП суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Київського апеляційного суду апеляційної скарги через Переяславський міськрайонний суд Київської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Київській обл.м.Київ 21081300; рахунок отримувача № UA0010001; ; банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Реквізити для сплати судового збору: отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; рахунок отримувача № UA0026001; МФО 899998; ; банк отримувача Казначейство України (ЕАП).

Суддя Д. В. Свояк