Справа № 685/100/26
Провадження № 3/685/51/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року с-ще Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Теофіполь матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово виконує обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3

за ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ХМ №3 від 27.01.2026 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 23 від 14.01.26 капітан ОСОБА_1 тимчасово виконує обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до вимог ст. 9, 11, 16 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінновивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовці.Пунктом з Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі Положення) визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.Пунктом 9 Положення, крім іншого встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).Відповідно до пункту 15 Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язаний забезпечувати виконання особовим складом територіального центру комплектування та соціальної підтримки поставлених перед ним завдань.Згідно з пунктом 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки представляє інтереси Збройних Сил у відносинах з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, іншими державними органами, підприємствами та громадянами на відповідній території. ІНФОРМАЦІЯ_4 має право:видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження;розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.Крім того, права та обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 визначені функціональними обов`язками, затверджені начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 .Пунктом 12 статті 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», передбачено, що військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях таохоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.17 березня 2014 року Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено провести часткову мобілізацію, тобто ще з 2014 року в Україні розпочав діяти особливий період.З 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався та триває досі.20 січня 2026 року капітан ОСОБА_1 отримав для виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1061/9/2/1435, яким його зобов`язано організувати взаємодію з керівниками підприємств, забезпечити явку військовозобов`язаних для проходження ВЛК, забезпечити призов військовозобов`язаних з кожного підприємства, визначеного у Додатку до розпорядження. 21 січня 2026 року капітан ОСОБА_1 отримав розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1061/9/2/1497 щодо призову військовозобов`язаних з підприємств, установ, організацій визначеного у Додатку до розпорядження.Згідно з вимогами Постанов КМУ №1487 (п. 47) та №560 (п. 41), а також своїми функціональними обов`язками, капітан ОСОБА_1 був зобов`язаний організувати цей процес шляхом видання власних розпоряджень начальника відділу ТЦК на адресу керівників підприємств та забезпечення їх вручення, а в разі невиконання вимог розпорядження про оповіщення військовозобов`язаних на підприємстві, установі, організації капітан ОСОБА_1 мав організувати роботу, щодо складання протоколу про адміністративну відповідальність за ст. 210-1 КУпАП. Однак, маючи реальну можливість виконати наказ, капітан ОСОБА_1 проявив недбалість,що виразилась у наступному: 1) не притягнення порушників до відповідальності - після закінчення встановленого терміну та факту ігнорування заходів мобілізації з боку підприємств, капітан ОСОБА_1 , в порушення п. 8 Положення про ТЦК (ПКМУ №154), не вжив заходів адміністративного впливу, зокрема, станом на 19.01.2026 (після спливу 3-денного терміну на виконання) ним не було складено та не організовано складання протоколів за ст. 210-1 КУпАЦ щодо керівників підприємств-порушників, що свідчить про повну бездіяльність у сфері контролю за мобілізаційною підготовкою.Така бездіяльність призвела до формування у керівників підприємств почуття безкарності, що безпосередньо спричинило зрив виконання бойового завдання з комплектування Збройних Сил України людськими ресурсами; 2) порушення звітності - не виконав п. 2 та п. 3 розпорядження 1061/9/2/1435 в частині особистої доповіді (18:00 21.01.26) та надання письмового звіту (18:30 21.01.26), розпорядження № 1061/9/2/1635 в частині особистої доповіді (14:00 23.01.26) та надання письмового звіту (18:30 23.01.26). Аналогічні дії не були вчиненні капітаном ОСОБА_1 щодо розпорядження 1061/9/2/1497 від 21.01.26. Таким чином, капітан ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, що призвело до зриву виконання бойового завдання з комплектування ЗСУ. Тобто, капітан ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем та наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно - господарськими обов`язками, не забезпечив виконання особисто та особовим складом ІНФОРМАЦІЯ_3 поставлених завдань щодо мобілізації та поставки військовозобов`язаних для комплектування ЗСУ. Не організував роботу щодо проведення роботи зі складання адміністративних протоколів за ст. 210-1 КУпАП на керівників підприємств, установ, організацій за невиконання розпоряджень щодо оповіщення військовозобов`язаних.Крім того, встановлено, що на повноту виконання планових завдань ІНФОРМАЦІЯ_7 , в першу чергу, вплинув не належний рівень організації та роботи підпорядкованого капітану ОСОБА_1 підрозділу. Окрім іншого, серед основних причин низького рівня показників у роботі ІНФОРМАЦІЯ_3 слід виділити: відсутність системної роботи, яка б забезпечила якісну організацію виконання завдань за призначенням особовим складом;низький рівень взаємодії з підприємствами, установами організаціями, що безпосередньо вплинув на своєчасне та повне виконання завдань мобілізації;незадовільна робота щодо охоплення оповіщенням підприємств, установ та організацій, відсутність контролю за виконанням керівниками підприємств, установ та організацій вимог розпоряджень;не забезпечення притягнення керівників підприємств, установ, організацій до адміністративної відповідальності. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 172-15 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст 172-15 КУпАП не визнав.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставі і в порядку встановленим законом. Відповідно до ст. 9 ч.1 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездітність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст 172-15 КУпАП, тобто недбале ставлення військової службової особи до військової служби.

Слід зазначити, що ст.172-15 КУпАП має дві частини та передбачає адміністративну відповідальність за вчинення військового адміністративного правопорушення, за ч.1 ст.172-15 КУпАП - недбале ставлення військової службової особи до військової служби, за ч.2 ст.172-15 КУПАП - вчинення діяння, передбаченого частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 172-15 КУпАП недбале ставлення військової службової особи до військової служби в умовах особливого періоду - тягне за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення. Положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34). До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Враховуючи, що суд не наділений повноваженнями самостійно кваліфікувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а розглядає справу в межах кваліфікації, зазначеній у протоколі про адміністративне правопорушення, а у протоколі про адміністративне правопорушення ХМ №3 від 27.01.2026 року дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 172-15 КУпАП, без зазначення конкретної частини статті, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 пред`явлене неконкретне обвинувачення, що порушило його право на захист.

Суд зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 не вжив заходів адміністративного впливу, ним не було складено та не організовано складання протоколів за ст. 210-1 КУпАП щодо керівників підприємств-порушників, однак у протоколі не вказано стосовно яких керівників підприємств не складено протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП, що також є неконкретним обвинуваченням та призвело до порушення права на захист ОСОБА_1 .

Також суд зазначає, що до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, надані функціональні обов`язки начальника відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не надано доказів ознайомлення ОСОБА_1 із вказаними функціональними обов`язками.

Відсутність кваліфікації дій ОСОБА_1 за конкретною частиною ст.172-15 КУпАП унеможливлює встановлення судом наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та , відповідно, наявності події адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що в судове засідання з метою підтримання обвинувачення, була викликана особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в суд не з`явився, про причину неявки не повідомив, клопотань не подав.

Відповідно до ст. 248 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у випадку відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що в протоколі про адміністративне правопорушення не кваліфіковані дії ОСОБА_1 за конкретною частиною ст. 172-15 КУпАП, що позбавляє суд можливості дослідити наявність в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, та , відповідно, події адміністративного правопорушення, суд дійшов переконання, що провадження необхідно закрити у зв`язку із відсутність події і складу адміністративного правопорушення

На підставі наведеного, керуючись ст.7, 252, 256, 248 КУпАП, суд

постановив:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-15 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Теофіпольський районний суд.

Головуюча