Справа № 405/596/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 суддя Подільського районного суду міста Кропивницького Шевченко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого,

за ч 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 486168 від 22.01.2026 року ОСОБА_1 , 22.01.2026 о 11 год. 50 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме словесно ображав та погрожував фізичною розправою, що могло завдати шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки не повідомляв, клопотання про відкладення судового засідання від останнього до суду не надходило. Судову повістку у вигляді смс-повідомлення отримав 03.02.2026, що підтверджується довідкою долученою до матеріалів справи. При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає що, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. В зв`язку з цим, суд вважає, що особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в повній мірі забезпечено право на участь в розгляді справи та останній своєю неявкою до суду використав своє право на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

В зв`язку з цим, суд вважає, що особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в повній мірі забезпечено право на участь в розгляді справи та остання своєю неявкою до суду використала своє право на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

При цьому, судом відзначається, що ОСОБА_1 , про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив і не надав докази на їх існування, клопотання від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи до суду не надходило, що розцінюється судом як відмова останнього від належним чином забезпеченого судом права на участь у судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАД № 4861638 від 22.01.2026, заявою та письмовими поясненнями ОСОБА_2 .

Вказані докази є належними і допустимими, та на їх основі у визначеному законом порядку в повній мірі встановлено наявність адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та винність ОСОБА_1 в його вчиненні.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будучи близькими родичами, сином та матір`ю, ОСОБА_1 22.01.2026 о 11 год. 50 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психічного характеру, які полягали у образах грубою нецензурною лайкою та погрозами фізичною розправою, чим завдав їй психологічних страждань. Внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_2 .

Положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що:

домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

Відповідно до ч.2, 3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, шляхом умисного вчинення дій психологічного характеру щодо своєї матері ОСОБА_2 .

Оскільки адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, то в діях ОСОБА_1 є склад вказаного адміністративного правопорушення.

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

Мірою відповідальності, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами є адміністративне стягнення (ст. 23 КУпАП).

При накладенні адміністративного стягнення відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність; матеріальний стан правопорушника, який на даний час тимчасово не працює, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі даного виду стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не вбачаючи підстав для накладення більш суворого стягнення, та відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, судовий збір.

Керуючись статтями 33, 40-1, ч.1 ст.173-2, 283, 284, 287 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , визнати винним, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Штраф вноситься до установи банку України за наступними реквізитами: Номер рахунку ( IBAN): UA0011567, Отримувач коштів: ГУК у Кіров.обл./тг м.Кропивн/21081100, Код отримувача ( ЄДРПОУ ): 37918230, Банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), МФО банку 899998 (Дурапов Д.О. Подільський районний суд міста Кропивницького, протокол серії ВАД № 486168 від 22.01.2026).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026001; код класифікації доходів бюджету - 22030106; призначення платежу: судовий збір на користь держави ( ОСОБА_1 , справа № 405/596/26, Подільський районний суд міста Кропивницького).

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд міста Кропивницького протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Подільського

районного суду

міста Кропивницького Ірина Миколаївна Шевченко