Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1863/24 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Номер провадження №33/4805/252/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 18.08.2024 о 01 год 35 хв в м.Баранівка по вул.Партизанська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 530 D, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зіниці очей не реагують на світло, різка зміна забарвлення шкіри обличчя, від проходження огляду за допомогою алкотестера Драгер 6820 у встановленому законом порядку відмовився та проїхати до найближчого медичного закладу КНП "Баранівська лікарня" відмовився під час відеофіксації на нагрудний відео реєстратор та покинув місце зупинки, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. У скарзі зазначає, що фактично не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», однак наполягав на його проведенні у присутності двох свідків, оскільки не довіряв працівнику поліції, з яким, за його твердженням, перебуває у неприязних відносинах. Також вказує, що погоджувався пройти огляд у закладі охорони здоров`я, проте працівниками поліції його туди не було направлено та не вручено письмового направлення на медичний огляд відповідно до вимог ст.266 КУпАП. Крім того, звертає увагу на розбіжності у зазначеному часі складання протоколу та постанови, що, на його думку, свідчить про їх фальсифікацію, а також зазначає, що постанова винесена без фактичного розгляду справи посадовою особою. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені у його відсутність, що порушує його право на захист. Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про повторний допит працівника поліції, який не з`явився до суду, чим порушив право на захист. Посилається на положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України, практику Європейського суду з прав людини щодо стандарту доказування та недопустимості доказів, отриманих із порушенням закону, а також на правові позиції Житомирського апеляційного суду в аналогічних справах.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження заявник посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримав поштою 18.08.2025, а тому строк пропущений з поважних причин, який підлягає поновленню.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Належним чином повідомлений про місце і час судового засідання ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань на адресу суду не направив.

За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи понад строки, встановлені законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008) та положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а також відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб ОСОБА_1 ..

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №662473 від 18.08.2025 вбачається, що ОСОБА_1 18.08.2024 о 01 год 35 хв в м.Баранівка по вул.Партизанська, ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 530 D, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, зіниці очей, що не реагують на світло, почервоніння шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою пристрою алкотестер Драгер 6820 та в лікувальному закладі КНП "Баранівська лікарня" відмовився під час відеофіксації на нагрудний відеореєстратор та покинув місце зупинки, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а у разі незгоди особи на проведення огляду з використання спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №662473 від 18.08.2025, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:

актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.7);

направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.08.2025 (а.с.8);

розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, та про порядок застосування спеціального технічного засобу від 18.08.2025 (а.с.4-5);

розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.6);

копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №319148 від 18.08.2025, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.9);

Суддя місцевого суду надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.

Матеріалами справи належним чином зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, які у своїй сукупності є достатніми для висновку про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Досліджені судом докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Оскільки долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом технічно не відтворювався (зламаний навпіл), суд апеляційної інстанції з метою повної перевірки доводів апеляційної скарги витребував відповідний відеозапис у уповноваженого органу. Такі дії спрямовані на всебічне з`ясування обставин справи і не свідчать про виконання судом функції обвинувачення.

З дослідженого відеозапису вбачається, що у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому неодноразово запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального засобу «Драгер», а також роз`яснено право пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Формально погодившись пройти огляд на місці зупинки, ОСОБА_1 фактично ухилявся від його проведення, висував умови щодо обов`язкової присутності свідків, незважаючи на роз`яснення працівниками поліції про здійснення безперервної відеофіксації, що виключає обов`язковість залучення свідків. На пропозицію пройти огляд у медичному закладі водій також відмовився. Така поведінка обґрунтовано розцінена працівниками поліції як відмова від проходження огляду.

Дії працівників поліції відповідали вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.

Твердження ОСОБА_1 про невручення письмового направлення до закладу охорони здоров`я не спростовують наявності складу правопорушення, оскільки визначальним для кваліфікації за ч.1 ст.130 КУпАП є сам факт відмови водія від проходження огляду відповідно до встановленого порядку. Зафіксована відеозаписом поведінка водія свідчить саме про таку відмову.

Протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст.256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

Посилання у апеляційній скарзі на недотримання працівниками поліції порядку оформлення протоколу про адміністративне правопорушення є необґрунтованими. З матеріалів відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про складення щодо нього адміністративних матеріалів, ознайомлений з правами, визначеними ст.268 КУпАП, мав можливість надати пояснення і ознайомитись з матеріалами, тощо, проте від цього відмовився шляхом залишення місця події. Будь-яких перешкод у реалізації права на захист працівниками поліції водію не створювалося.

Доводи про розбіжності у часі, який вказаний у постанові та протоколі, не викликають сумнівів у дійсних обставинах справи, не виключають належність і допустимість таких доказів, а також не спростовують наявність події та складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Відмова суду першої інстанції у повторному допиті працівника поліції не свідчить про порушення права на захист, оскільки всі обставини події зафіксовані технічними засобами відеозапису та були безпосередньо досліджені судом.

Посилання апелянта на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.62 Конституції України та практику ЄСПЛ не свідчать про наявність у справі істотних порушень процесуального закону чи недопустимість доказів, оскільки матеріали справи не містять даних про отримання доказів із порушенням встановленого порядку.

Судові рішення, на які посилається апелянт, преюдиційного значення для вирішення даної справи не мають.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, не містять нових обставин чи доказів та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Баранівського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 11 серпня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич