Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Рівне

Справа № 568/524/25

Провадження № 33/4815/52/26

Суддя Рівненського апеляційного суду Збитковська Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Накутної С.О. на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 07 травня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 07 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.

З постанови суду слідує, що 02 березня 2025 року о 20 год. 52 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 432 км. водій ОСОБА_1 повторно протягом року керував транспортним засобом Toyota Camry номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1А Правил дорожнього руху.

У поданій апеляційній скарзі адвокат Накутна С.О. доводить, що з постанови серії ЕНА №3539520 від 24.11.2024 року слідує, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за те, що він не мав при собі посвідчення водія, однак така відповідальність передбачена за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Протокол у даній справі складено на ОСОБА_1 за керування транспортним засобом без отримання посвідчення водія відповідної категорії. Стверджує, що така інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 21.04.2007 року отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами № НОМЕР_2 .

Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити і поновити строк на апеляційне оскарження постанови, який пропущено з поважних причин.

Апеляційний суд 30 січня 2026 року повідомив у режимі телефонограми адвоката Накутну С.О, про день і час розгляду поданої нею апеляційної скарги на постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 07 травня 2025 року.

До початку апеляційного розгляду будь-яких клопотань, заяв від адвоката Накутної С.О. чи ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга відхиленню.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 15 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року N 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.

Відповідно до положень п. 1.1 Правил дорожнього руху, ці Правила, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

За п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п. 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців. Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.ч. 2-4 ст. 126 КУпАП).

Згідно ч. 5 ст. 126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтується на зібраних у справі доказах: даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №260689 від 02 березня 2025 року (а.с. 2), витягу з Інформаційного порталу «Адмінпрактика» (а.с. 4), довідки інспектора ГАП батальйону №3 (з обслуговування Дубенського району) полку УПП в Рівненській області ДПП С. Романюк (а.с. 3) відеоматеріалів з нагрудних камер працівників поліції.

З витягу з Інформаційного порталу «Адмінпрактика» слідує, що 24 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було винесено постанову серії ЕНА №3539520 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

З долученого до матеріалів справи відеозапису слідує, що екіпаж патрульної поліції зупинив транспортний засіб Toyota Camry номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_1 . В ході спілкування ОСОБА_1 повідомив патрульним, що він не має при собі посвідчення водія, оскільки їх термін давно вийшов і він їх не поновив. Пізніше ОСОБА_1 сказав, що в нього вилучили посвідчення водія ще в Польщі (відеофайл Export-jn4cj, час: 05 с. 04 хв. 56 с.).

Щодо неправомірності притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, то апеляційний суд зауважує, що стороною апелянта не було надано до суду апеляційної інстанції будь-яких доказів на підтвердження оскарження ОСОБА_1 або адвокатом Накутною С.О. постанови серії ЕНА №3539520 від 24 листопада 2024 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а, відтак, така постанова вважається чинною.

Доводи захисника про те, що у ОСОБА_1 наявне посвідчення водія на право керування транспортними засобами від 21.04.2007 року, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки, як вбачається з відеоматеріалів, ОСОБА_1 визнав факт відсутності в нього посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортними засобами, і такого посвідчення на момент складання протоколу не поновлював.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Постанову Радивилівського районного суду Рівненської області від 07 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Накутної С.О. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду Т.І.Збитковська