П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., за участі особи яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 та ідентифікаційний номер суду не відомий, за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2025 року, у місті Ужгороді, гр. ОСОБА_1 в телефонному режим вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме погрожував фізичної розправою, ображав нецензурною лайкою та погрожував викликати фото інтимного характеру в соціальні мережі, повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст .173-2 КУпАП.

Гр. ОСОБА_1 у судовому засіданні 06.02.2026 року свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Пояснив, що дійсно 08.11.2025 року він телефонував своїй дружині ОСОБА_2 з метою поговорити з нею та побачити свого сина ОСОБА_3 . Зазначив, що нецензурну лексику він не вживав і фізичною розправою не погрожував, фото ОСОБА_2 у соціальні мережі не виставляв та не мав такого наміру.

Потерпіла ОСОБА_2 прибула до суду у судове засідання, призначене на 26.01.2026 року та пояснила, що вони примирилися, просила не притягувати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, проте вона побоюється, що насильство щодо неї буде повторюватися, тому просила суд надати час задля повного примирення та впевненості у своєму рішенні. Однак у судове засідання 06.02.2026 року потерпіла не прибула, причини неприбуття суду не повідомила, жодних письмових клопотань до суду не подала.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, з`ясувавши дійсні обставини, оцінивши докази, що є у справі, суддя встановила наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частина 3 вказаної статті передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою або другою цієї статті, за яке особу було вже піддано адміністративному стягненню.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами у сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 768845 від 24.11.2025 року, копією заяви ОСОБА_2 начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 08.11.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.11.2025 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04.11.2025 року, фотоілюстраціями скріншота, які надала ОСОБА_2 з мобільного телефону, рапортом інспектора СПДН ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Руслана Стушка від 24.11.2025 року.

З копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З копії постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.11.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Зазначені вище докази сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Дії ОСОБА_1 , кваліфіковано за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП правильно, оскільки він, будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173- 2 КУпАП, повторно вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру відносно ОСОБА_4 , внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративних матеріалів.

Надані суду ОСОБА_1 докази, а саме: консультаційний висновок лікаря від 14.11.2025 року, талон повідомлення № 1818 від 03.02.2026 року, виписка від 19.07.2024 року № 2231, довідка МСЕ № 0379665 щодо ОСОБА_5 , талон повідомлення від 01.12.2025 року № 33164, скріншоти з телефону та медичної системи, суд оцінює критично та вважає їх такими, що не впливають на склад адміністративного правопорушення, а лише підтверджують причинно наслідковий зв`язок вчинення насильства в сім`ї, яке зумовлене суперечками щодо майна та виховання дитини.

Враховуючи характер та ступінь адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини справи, вважаю, що гр. ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 283, 284, ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 та ідентифікаційний номер суду не відомий, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП України та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020,00 (одну тисячу двадцять) гривень 00 коп.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 та ідентифікаційний номер суду не відомий, на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

На постанову може бути подана апеляція на протязі десяти днів до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова