Провадження № 3/175/9036/25
ПОСТАНОВА

іменем України

11 лютого 2026 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Лютая Ганна Юріївна, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов до суду з Відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції №2 ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 02.11.2025 приблизно о 22:30 на автодорозі Знам?янка-Луганськ-Ізварено 228 км керував транспортним засобом Renault Duster номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомотою алкотестеру Драгер та в медичному закладі відмовився, чим водій порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

На розгляд адміністративного матеріалу з`явились ОСОБА_1 та захисник Пасічник Т.В., від останього надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, яке ОСОБА_1 та захисник Пасічник Т.В. підтримали в судовому засіданні та просили задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 визнав, що керував зазначеним транспортним засобом, але ще приблизно о 15:45, коли поліцейські його зупинили та довго перевіряли, оскільки в базах є однофамілець, ОСОБА_1 пояснив, що він відмовився від проходження огляду, оскільки був тверезий, побоювався ТЦК.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши та зіставивши їх між собою, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та ОСОБА_1 винний в його скоєнні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, в тому числі часу, місця і способу вчинення адміністративного правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із вказівкою на усі її складові, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчинені процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які указують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

Як було встановлено в ході розгляду адміністративного матеріалу, ОСОБА_1 02.11.2025 приблизно о 22:30 на автодорозі Знам?янка-Луганськ-Ізварено 228 км керував транспортним засобом Renault Duster номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомотою алкотестеру Драгер та в медичному закладі відмовився.

Разом із цим, вимоги п. 1.3 ПДР України передбачають, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Положеннями п. 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судом встановлено, що поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на вимогу поліцейського, що підтверджується відеозаписом, від підпису відмовився.

Також ОСОБА_1 на відеозапису зазначив, що випив, оскільки сьогодні був обстріл. Разом із цим, ПДР України встановлюють для учасників дорожнього руху чітко визначені права та обов`язки, за порушення яких законом передбачена відповідальність. Зокрема, вимоги п. 2.5 ПДР України передбачають виключно обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, а положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за відмову водія від проходження такого огляду. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, останній був складений відносно водія не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо достовірності та допустимості не викликає. Суд зазначає, що проведений працівниками поліції відеозапис містить фіксування обставин, які узгоджуються з даними, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення. До того ж, на думку суду, інформації з відеозапису та матеріалів справи достатньо для того, щоб зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника, про те що інспектор поліції не повідомив ОСОБА_1 про підстави та причини його зупинки, є такими, що не впливають на вчинення нею адміністративного правопорушення та доведеності вини за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей,транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Крім того, згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій серед іншого зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Аналогічні вимоги містяться у п. 2.4 Правил дорожнього руху, який покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського зупинитися та пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

На підставі викладеного, суд вважає, що в даному випадку дії працівників поліції були законні, вони діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Незгода водія із причинами зупинки не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, такий обов`язок прямо передбачений п. 2.5 ПДР та не впливає на причину зупинки.

До пояснень ОСОБА_1 наданих в судовому засіданні, що випив він не 02.11.2025, а за день до того, оскільки стався обстріл, і що його незаконно утримували поліцейські, суд ставиться критично, оскільки на відеозаписі ОСОБА_1 повідомляє, що обстріл стався сьогодні, тому він випив, щодо незаконного утримування жодних доказів, звернень не надав.

До інших пояснень захисника, суд ставиться критично, оскільки такі пояснення носять лише формальний характер, спрямований лише на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Щодо вказаних захисником неточностей щодо складання протоколу, то суд зазначає, що чинне законодавство не передбачає що будь-яке формальне недотримання вимог законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення тягне необхідність визнання доказів недопустимим. Натомість національне законодавство та практика ЄСПЛ зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи допущене порушення КУпАП є істотним та яким чином воно перешкоджало й забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Судом не встановлено порушень працівниками поліції фундаментальних прав і свобод водія ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 12 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП не заявляв, письмові пояснення не надавав. Також при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 будь-яких клопотань не заявляв.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, відеозаписом, рапортом, направленням.

Таким чином, встановлено, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини вчинення правопорушення, обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини у справі, суд вважає необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 40-1, 283, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Реквізити для сплати розміщені на офіційному сайті Дніпровського районного суду Дніпропетровської області за посиланням https://dp.dp.court.gov.ua.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом десяти днів з дня складення постанови.

Роз`яснити правопорушнику, що у разі несплати штрафу через п`ятнадцять днів з дня вручення йому копії постанови, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя Г. Ю. Лютая