Справа № 161/821/26
Провадження № 3/161/856/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 05 лютого 2026 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ващук В.В.,

прокурора - Назарука О.Ю.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ратне Ратнівського (нині Ковельського) району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого юрисконсультом 2 категорії юридичної групи ДУ «Луцький слідчий ізолятор»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

якому у відповідності зі ст. 268 КпАП України роз`яснені його права,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №11 від 08.01.2026 вбачається, що ОСОБА_1 , будучи головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та відповідно до п.п. «в», п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) суб`єктом на якого поширюється дія зазначеного Закону, будучи звільним із займаної посади 07.11.2024, несвоєчасно (07.01.2025) без поважних причин подав до Реєстру декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію «при звільненні», чим порушив вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», при кінцевому терміні її подання до 09.12.2024.

Зазначеними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Просив застосувати до нього ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Прокурор Назарук О.Ю. в судовому засіданні вказав на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, що є підставою для притягнення його до відповідальності. Просив накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до таких висновків.

За несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Цей склад є формальним і не передбачає настання негативних наслідків, спрямований на забезпечення дотримання представниками влади вимог щодо фінансового контролю за їх матеріальним станом.

Закон України «Про запобігання корупції» визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Статтею 1 вищевказаного Закону визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суб`єктом правопорушень у цій статті, відповідно до примітки, є особи, які відповідно до ч. 1 ст. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. «в» п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014 суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, особи, зазначенi у пункті 1, пiдпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, якi припиняють дiяльнiсть, пов`язану з виконанням функцiй держави або мiсцевого самоврядування, протягом 30 календарних днiв з дня припинення вiдповiдної дiяльностi подають декларацiю особи, уповноваженої на виконання функцiй держави або мiсцевого самоврядування, за перiод, не охоплений ранiше поданими декларацiями.

Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказу №750/03 від 26.12.2022 ОСОБА_1 з 29.12.2022 призначено на посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в порядку переведення, із збереженням 7 рангу державного службовця в межах категорії «В» посад державної служби.

Відповідно до копії наказу №3226/03 від 07.11.2024 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади відповідно до ч.2 ст.86 ЗУ «Про державну службу», припинивши службу з 08.11.2024.

Водночас, ОСОБА_1 08.11.2024, тобто при звільненні зі служби, особисто (під розписку) був ознайомлений з рекомендаціями для державних службовців які є суб`єктами декларування, про дотримання окремих обмежень, передбачених ЗУ «Про запобігання корупції».

Таким чином у ОСОБА_1 виник обов`язок подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік в термін не пізніше 08.12.2024 року включно, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме з 01.01.2024 по 08.11.2024

Вiдповiдно до iнформацii, яка мiститься в публiчнiй частинi Єдиного державного реестру декларацiй осiб, уповноважених на виконання функцiй держави або мiсцевого самоврядування, розмiщеного за посиланням public.nazk.gov.ua встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацiю за формою при звiльненнi 07.01.2025, що вiдповiдно є порушенням вимог Закону.

В наданих поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що несвоєчаснiсть подання декларацii виникла у зв`язку з постановленням на облік у центрі зайнятості та пошуком роботи.

Отже, в судовому засіданні встановлено порушення ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції».

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів: протоколом № 11 від 08.01.2026 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, в якому вказані дата та місце вчинення правопорушення; повідомленнями № 47-06/78699-25 від 24.09.2025 Національного агентства про факт несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 ; роздруківкою послідовності дій користувача ОСОБА_1 ; копією декларації ОСОБА_1 при звільненні; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; іншими матеріалами справи.

Перелічені докази не викликають жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.172-6 КУпАП - без поважних причин несвоєчасне подання декларації при звільненні.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю правопорушення, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Звільнення від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю скоєного правопорушення, передбачене ст.22 КУпАП, є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Відповідно до абзацу 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства.

Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією не може визнаватися малозначним, оскільки вчинення такого правопорушення порушує встановлені антикорупційним законодавством вимоги, заборони та обмеження, посягає на встановлений порядок діяльності органів влади, а також порядок реалізації особами таких органів, наданої їм влади та посадових повноважень, дискредитує органи влади.

Тому, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією на підставі ст.22 КУпАП, не буде відповідати загальним засадам запобігання та протидії корупції в державі, з огляду на вкрай негативну реакцію суспільства до таких проявів.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що законодавством чітко встановлено строки для подачі декларації, які є достатніми для виконання покладених обов`язків.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 є спеціалістом в галузі права, тривалий час працював на займаній посаді і відповідно знав правові наслідки несвоєчасного подання декларації.

У зв`язку з наведеним, доводи щодо застосування ст. 22 КУпАП є необґрунтованими.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності пов`язаної із корупцією не притягався, його майновий стан, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно із п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладене таке стягнення сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.

Керуючись статтями 23, 33, 40-1, 172-6, 221,283, 284, 303, 304 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до частини 1 статті 307, частини 2 статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови - пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК