ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Демінська О.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малосолоне, Вознесенського району, Миколаївської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Як викладено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 563089 від 10.01.2026 року, ОСОБА_1 10.01.2026 року о 01:30 год., рухаючись в районі буд. № 15 по вул. 68 Десантників в м.Миколаєві, керував транспортним засобом «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мови, тремтіння кінцівок пальців рук. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Алкотест Драгер», на що останній відмовився, потім водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР у встановленому законом порядку, на що останній також відмовився.

Вказані дії кваліфіковано як порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився. Викликався в судове засідання за адресою, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення, ним підписаним та за допомогою SMS-повідомлення. Згідно довідки про доставку SMS, останній був обізнаний про дату судового засідання. Жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило.

Захисник Краснова І.В., яка діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилась, надала до суду заперечення в яких посилаючись на те, що ОСОБА_1 жодного відношення до обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, не має, транспортним засобом 10.01.2026 року «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , він не керував, просила провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, письмові заперечення,надані захисником, суд приходить до наступного висновку.

Згідно пункту 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.5 Правил).

Невиконання вказаних правил утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Згідно ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частині 2 статті 251 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 ст. 7 КУпАП).

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу статей 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого); 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.

Тобто доказуванню підлягають такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) перебування цієї особи у стані сп`яніння (наркотичного, алкогольного чи іншого) або відмова від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У постанові від 20 лютого 2019 року по справі №404/4467/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 563089 від 10.01.2026 року, ОСОБА_1 10.01.2026 року о 01:30 год., рухаючись в районі буд. № 15 по вул. 68 Десантників в м.Миколаєві, керував транспортним засобом «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мови, тремтіння кінцівок пальців рук. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Алкотест Драгер», на що останній відмовився, потім водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР у встановленому законом порядку на що останній також відмовився.

Вказані дії кваліфіковано як порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 10.01.2026 року о 01:30 год. транспортним засобом «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Миколаєві в районі буд. № 15 по вул. 68 Десантників, в тому числі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння при цьому, що б утворювало склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відеозапис, що долучений працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не містить даних щодо керування ОСОБА_1 10.01.2026 року о о 01:30 год. транспортним засобом «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 . З дослідженого судом відеозапису встановлено, що при зупинці вказаного транспортного засобу з водійського сидіння виходить жінка, яка в подальшому і спілкувалась з працівниками поліції, стверджуючит неодноразово, що саме вона є водієм цього транспортного засобу та керувала ним в момент зупинки. Чоловік при цьому перебуває на задньому пасажирському сидінні.

При цьому, самим ОСОБА_1 також протягом тривалого часу послідовно стверджується працівникам поліції про те, що транспортним засобом він не керував, а що ним керувала його дружина.

Ці твердження ОСОБА_1 належними доказами не спростовано. Докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом суду не надані.

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , 10.01.2026 року в м. Миколаєві по вул. 68 Десантників № 15, матеріали справи не містять.

Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення суперечать даним відеозапису, проведеному працівниками поліції щодо зафіксованого та доведеного факту керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом.

Будь-які докази щодо керування ОСОБА_1 10.01.2026 року о о 01:30 год. автомобілем «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , що було б підставою для наявності у нього обовязку проходження на вимогу працівника поліції огляду на стан алкогольного спяніння у звязку із виявленням ознак такого стану, у матеріалах справи відсутні.

Статтею 7 КУпАП передбачено те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За такого, суд приходить до висновку щодо необхідності закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 266, 280, 283-285 КУпАП -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 563089 від 10.01.2026 року.

Постанову може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом десяти днів особою, що притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисником, потерпілим, його представником.

Суддя О.І. Демінська