Справа № 136/2355/25
провадження №3/136/832/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Іванця О.Д., за участю секретаря судового засідання Козаченко А.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Гуці О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Хороша Вінницького району Вінницької області, з неповною середньою освітою, працюючого трактористом в АТ "Вінницяобленерго", одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягався до адміністративної відповідальності

за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №526917 від 29.11.2025 встановлено, що 29.11.2025 об 11:39 год, в м. Липовець по вул. Михайличенка, водій ОСОБА_1 керував мотоблоком без державного номерного знака, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нечітка мова. Від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестер Драгер 6820 та в установленому законодавством порядку відмовився, що було зафіксовано на нагрудну камеру. Від керування транспортним засобом відсторонений. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав у повному обсязі, суду пояснив наступне. Так, 29.11.2025 зранку він разом зі своїм сусідом ОСОБА_2 , якого він взяв в якості підсобника та водія, на мотоблоці з причепом поїхали до його племінника, що проживає біля лікарні чистити криницю. Мотоблок належить його сину, який в даний час проходить службу в лавах Збройних Сил. Після роботи він вживав алкоголь, тому на зворотньому шляху мотоблоком керував ОСОБА_2 , який був тверезим. При цьому вони вдвох сиділи на сидінні в передній частині мотоблока. Керування мотоблоком здійснюється за допомогою двох важелів, та можливо з будь якого місця. Він сидів справа, ближче до краю, а ОСОБА_2 зліва ближче до середини. По дорозі він попросив ОСОБА_2 зупинити біля магазину, щоб купити цигарок. В цей час їх зупинили працівники поліції. Вони запитали хто керував мотоблоком. Він та ОСОБА_2 повідомили, що за кермом був останній. Працівник поліції попросив ОСОБА_2 дихнути, та не виявивши в нього ознак сп`яніння сказав, що до нього претензій немає. Він одразу повідомив, що мотоблоком не керував, так як вживав алкоголь. Втім працівники поліції його не слухали, вказали на наявність запаху алкоголю та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Він відмовився, мотивуючи тим, що не перебував за кермом, після чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 дав суду пояснення аналогічні до показів ОСОБА_1 . Зазначив, що саме він керував мотоблоком 29.11.2025, коли їх зупинили працівники поліції. Прав на керування таким механізмом не потрібно, при цьому, у нього в господарстві є точно такий же мотоблок, тому він має досвід водіння ним. Він та ОСОБА_1 неодноразово вказували працівникам поліції, що саме він був за кермом, втім протокол про адміністративне правопорушення було складено на

ОСОБА_1 судовому засіданні захисник Гуця О.П., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просив суд про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, мотивоване тим, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що підтверджують факт керування ОСОБА_1 мотоблоком.

Суд, вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється із суворим додержанням законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. В силу вимог ст. 256 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, з огляду на диспозицію ч.1 ст.130 КУпАП, за якою обвинувачується ОСОБА_1 зі сторони особи, уповноваженої на складання протоколу про адміністративні правопорушення, слід було надати суду належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. А саме, що ОСОБА_1 , будучи особою, що керує транспортним засобом відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд зауважує, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

На підтвердження обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та наявності у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, особа уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення надала суду:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №526917 від 29.11.2025, у якому викладені вищевказані обставини;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.11.2025;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де вказано, що у ОСОБА_3 виявлено ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, тремтіння пальців рук. Огляд не проводився. Від підпису відмовився. Проводилась відеофіксація;

- постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6245687 від 29.11.2025, якою ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення правил подачі попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху;

- довідку заступника начальника відділу начальника СВГ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Кравця О., відповідно до якої ОСОБА_3 раніше до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП не притягався, посвідчення водія не отримував;

- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано рух службового автомобіля за мотоблоком, в якому перебували на сидінні дві особи. При цьому, з ракурсу працівників поліції, які їхали за мотоблоком об`єктивно встановити хто саме керував мотоблоком неможливо. Як в подальшому встановлено з відеозапису справа, ближче до краю сидів ОСОБА_1 . Він сидів рівно з виправленою спиною. Зліва, ближче до середини сидів ОСОБА_4 . Його фігура була нахилена вперед до керма. Тобто більш ймовірно, що саме він керував мотоблоком, хоча достеменно це встановити неможливо. Як видно на відеозаписі, конструкція мотоблока дозволяє здійснювати керування з будь-якої сторони. В подальшому працівники поліції зупинили мотоблок звуковим сигналом та самі зупинились позаду. Далі поліцейські підійшли до мотоблока та запитали хто керував, що вказує на те, що в цей момент вони самі не були впевнені, хто був за кермом. ОСОБА_3 відразу вказав на ОСОБА_2 , який підтвердив цей факт. ОСОБА_1 вказав, що зранку вживав алкоголь, тому не сідав за кермо. Втім працівники поліції виявивши ознаки алкогольного сп`яніння саме у ОСОБА_3 стали звинувачувати його, що саме він керував мотоблоком та запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовився, вказуючи, що не керував мотоблоком. Надалі було складено матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 . Протягом всього процесу складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_3 заперечував факт керування мотоблоком.

Вивчивши вказані матеріали судом встановлено, що вони не містять будь-яких належних та допустимих доказів, на підтвердження того факту, що саме ОСОБА_1 здійснював керування мотоблоком. Сам факт перебування особи на мотоблоці разом із іншою особою, не може свідчити про здійснення керування транспортним засобом, оскільки до матеріалів справи не долучено будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних обставин. З наданого відеозапису неможливо встановити хто саме здійснював керування мотоблоком, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності та свідок вказують, що транспортним засобом керував ОСОБА_2 , що є більш ймовірним з огляду на обставини, що були встановлені під час дослідження відеозапису, про що зазначено вище. Таким чином, долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапис підтверджує покази ОСОБА_1 та спростовує обставини наведені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» за №14 від 23.12.2005 року, роз`яснено судам, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Таким чином, будь-яких об`єктивних доказів, які б свідчили, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суду не надано. Сам же факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на мотоблоці та відмова від проходження огляду за зазначених вище обставин, який не заперечується особою, що притягується до адміністративної відповідальності, не може свідчити про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначене виключає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення та унеможливлює його склад.

У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Суд, керуючись принципом "поза розумним сумнівом" вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, які ставляться у вину особі, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення та обставин які було встановлено в ході судового розгляду судом є недостатнім для твердження про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, дослідивши усі матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В силу вимог ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, ч. 1 ст. 130, 245, 247, 251, 265, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді в справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Вінницького апеляційного суду протягом 10-ти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо в поновленні строку відмовлено.

Повний текст судового рішення складено 13.02.2026.

Суддя О.Д. Іванець