Справа № 703/8249/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Овсієнко І.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №981226 від 03.12.2026, ОСОБА_1 27.11.2025 близько 15-10 год за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків щодо догляду та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній, перебуваючи в магазині «Аврора», що по бул. Бобринського, 2, вчинив крадіжку товару вартістю 190,00 грн (за вирахуванням ПДВ).

Органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, діяння ОСОБА_3 кваліфіковане як адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судовому засіданні провину у вчиненні правопорушення заперечувала, посилаючись на ті обставини, що в протоколі щодо неї, в якому між іншого вбачаються виправлення, не вказано, в яких діях чи бездіяльності вбачається об`єктивна сторона правопорушення, інкримінованого їй, не надано належних доказів, на підставі яких встановлена вартість майна, що ніби-то було викрадене, а також відсутність доказів, які б вказували на те, що її малолітній син вчинив дрібну крадіжку, бо той в описувані день та час перебував на заняттях в школі, надалі на позашкільному спортивному гуртку.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 суд визнав, що провадження у справах про адміністративні правопорушення вважається кримінальними у розумінні Конвенції, а у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ зазначив, що Уряд України визнав кримінально-правовий характер КУпАП.

Отже при розгляді справи про адміністративні правопорушення судом мають бути застосована процедура та дотримані гарантії прав осіб, прирівняні до таких під час кримінального провадження.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із частиною першою статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною другою статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 1 ст. 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.

Вказана норма є за своєю суттю бланкетною, бо не встановлює конкретних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, що встановлюють обов`язки батьків щодо виховання та догляду неповнолітніх дітей, в першу чергу передбачені главою 13 СК України та нормами Закону України «Про охорону дитинства», посилання на відповідні норми, які вбачає порушеними орган, яким складений протокол в справі про адміністративне правопорушення, мають бути відображені в його тексті.

Підставою притягнення особи до юридичної відповідальності є наявність в її діях складу правопорушення.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона).

Об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення - це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є провина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Тобто, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає у разі ухилення батьків від виконання обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням їхнього належного виховання, навчання та створення необхідних умов життя.

Такими можуть бути ухилення від виконання обов`язків щодо створення належних умов для життя, навчання чи виховання дитини; вчинення правопорушення дитиною віком від 14 до 16 років, відповідальність за які передбачена КУпАП (дрібне хуліганство, викрадення майна або інші дії, які прямо свідчать про відсутність належного виховання); вчинення дитиною діянь, що мають ознаки злочину, але через вік (менше 14 років) кримінальна відповідальність на неї не поширюється.

На доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суду надані наступні докази, досліджені безпосередньо під час судового розгляду:

- дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №981226 від 03.12.2025;

- дані рапорту працівника поліції відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, який зареєстрований в Журналі єдиного обліку під №30240 від 27.11.2025, за змістом якого ОСОБА_4 повідомлено про те, що невідома особа 27.11.2025 близько 15-31 год здійснила крадіжку товару вартістю 228,00 грн із магазину «Аврора»;

- протокол про прийняття від ОСОБА_4 заяви про кримінальне правопорушення від 27.11.2025;

- фотокопія письмових пояснень ОСОБА_4 від 27.11.2025, за змістом яких він як інспектор охорони ТОВ «Вигідна покупка» 27.11.2025 близько 10-56 год виявив двох малолітніх осіб, кожен із яких вчинив крадіжку трьох шоколадних яєць «Кіндер-Сюрприз», що в загальному коштують 190,00 грн, що їх винесли поза приміщення магазину, без здійснення розрахунку;

- відношення та попередній перелік товарів від 27.11.2025, згідно із якими вартість трьох виробів «Кіндер-Сюрприз» складає 228,00 грн (190,00 грн за вирахуванням ПДВ);

- письмові пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від 03.12.2025 та малолітнього ОСОБА_2 , опитаного в присутності матері, від 03.12.2025, за змістом яких причетність останнього до викрадення майна 27.11.2025 заперечують;

- відеозаписи, що виконані шляхом відеозйомки дисплею із системи відеонагляду магазину, з облаштування якого можливо припустити, що належить до торговельної мережі «Аврора». Відеозаписи являють собою два окремих файли, озвучення яких відсутнє, окрім коментарів осіб, які робили дану відеозйомку із дисплею. Перший відображає події 26.11.2025 близько 15-00 год, коли в даному торговельному приміщенні кілька малолітніх осіб рухаються, беруть до огляду товари із полиць, спілкуються між собою, покидають приміщення. Інший відображає події 27.11.2025 між 10-56 год та 11-02 год. З нього вбачається, як двоє неповнолітніх хлопців перебувають в тому ж торговельному приміщенні, неодноразово підходять до полиць, де розміщені вироби, візуально подібні до загальновідомої іграшки «Кіндер-Сюрприз», беруть ці вироби, надалі із відео неможливо зрозуміти, яким чином залишають їх при собі, переходячи на біг, залишають торговельний зал. Після чого їх переслідує і повертає всередину охоронець закладу, якому один із хлопців повертає, дістаючи із сумки, речі, що їх неможливо розпізнати на відеозаписі.

Приймаючи рішення по суті, суд враховує наступне.

За обставинами даного провадження, протокол містить виклад обставин щодо вчинення малолітнім ОСОБА_2 у віці 13 років, діяння, що полягає у викраденні майна вартістю до 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення необхідного посилання на конкретну норму закону щодо обов`язків із виховання дітей, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п. 31 рішення від 28.10.2003 у справі «Ракевич проти рф», заява № 589973/00); п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови», заява № 45701/99); п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства», згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Однак на переконання суду, відсутність в протоколі відповідного посилання, не спростовує аргументів процесуального документу щодо належного викладу об`єктивної сторони діяння, що в даному випадку полягає у вчиненого особою у віці, в якому вона не є самостійним суб`єктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення (відповідно до ст. 12 КУпАП) діяння, що має ознаки такого правопорушення дрібного викрадення чужого майна.

Відтак суд відкидає довод ОСОБА_1 про те, що протокол не містить формулювання об`єктивної сторони відповідного правопорушення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення ЄСПЛ "Авшар проти Туреччини"). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення у справі "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161).

Разом із тим, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

Згідно п. 5-7, 12-15 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, протокол про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, що виготовлений друкарським способом згідно з технічним описом бланка протоколу про адміністративне правопорушення, на якому проставлено відповідні серію та номер. Усі реквізити протоколу про адміністративне правопорушення заповнюються чорнилом чорного або синього кольору, розбірливим почерком, державною мовою. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Всупереч викладеному, в протоколі від 03.12.2025 мається виправлення в часі вчинення правопорушення.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення» (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі №815/2503/16).

На переконання суду, вказана обставина не є суто формальним порушенням, потребує надання належної правової оцінки в співставленні із рештою доказів в справі, в першу чергу відеоматеріалами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20.05.2020 в справі №524/5741/16-а вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Відповідний рапорт, зареєстрований в Журналі єдиного обліку, є документом внутрішнього користування, суть якого полягає в доведенні інформації про виявлену подію, дії працівників поліції за отриманим викликом, а тому не може бути єдиним доказом для доведення вини особи. Такий документ може оцінюватися разом з іншими доказами та мати доказове значення, якщо його зміст узгоджується та не суперечить іншим матеріалам справи.

За обставинами даної справи, рапорт не відповідає відомостям протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.11.2025 в частині часу вчинення правопорушення, а відповідні відомості протоколу серії ВАД №981226 від 03.12.2025 мають виправлення.

Дослідивши дані докази в їх взаємозв`язку із відеозаписом, суд констатує, що на останньому не відображено подій, що мали місце 27.11.2025 близько 15-00 год, в яких органом, що склав протокол про адмінправопорушення, встановлена подія дрібна крадіжка, вчинена малолітньою особою.

Із матеріалів справи не вбачається існування будь-яких достатніх та переконливих доказів на підтвердження факту вчинення дрібного викрадення майна 27.11.2025 близько 15-00 - 15-10 год та причетності до цієї події ОСОБА_2 , що має наслідком складення протоколу про адмінправопорушення щодо його матері, це виключає притягнення її до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку.

У зв`язку із зазначеним, суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ. Суд також не може змінювати суть «обвинувачення», викладене у протоколі про адміністративне правопорушення.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність достатніх доказів події правопорушення, що мала місце 27.11.2025 близько 15-10 год в магазині «Аврора», що по бул. Бобринського, 2 в м. Сміла, а тому провадження у справі підлягає закриттю у відповідності до пункту 1 статті 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 221, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В.Овсієнко