Справа № 372/259/26
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 січня 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рабчун Р.О.,

за участі секретаря Редька Н.Н.,

прокурора Пальчика Д.В.,

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду: НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 4241 від 07.01.2026 року Майор ОСОБА_1 , будучи начальником відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), являючись суб?єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень згідно з пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172 КУпАП, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог ч. 1 ст. 45 розділу VII та п. 27 розділу XIII Закону № 1700-VII несвоєчасно 10.03.2025, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172 КУПАП.

Під час складення протоколу ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не заперечив, надав пояснення, щодо обставин вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 вину визнав, пояснив, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відповідають дійсності.

Отже, враховуючи викладене ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, та суб`єктом правопорушення за ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор Пальчик Д.В., в судовому засіданні вважав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, та належними доказами підтверджено обставини, викладені в протоколах, просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частинами першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накласти на останню стягнення в мінімальних межах санкції частини першої статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП України відносно ОСОБА_1 судом встановлено наступне.

Згідно з витягом із наказу ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 09.08.2021 № 15 майора ОСОБА_1 , призначеного наказом військової частини НОМЕР_2 від 05.08.2021 № 216 на посаду начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважати таким, що з 09.09.2021 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров?я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов?язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу», військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків або які спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків згідно із законодавством.

Згідно з приміткою до ст. 172 КУпАП суб?єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону № 1700-VII зобов?язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є військові посадові особи Збройних Сил України.

За таких обставин майор ОСОБА_1 , будучи начальником відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 , обіймаючи штатну посаду, пов?язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов?язків, та у зв?язку з цим являється військовою посадовою особою є суб?єктом, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII та є суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією.

Згідно з приміткою до ст. 172 КУпАП суб?єктом правопорушень у цій статі є особи, які відповідно до частин 1 та 2 статті 45 Закону № 1700-VII зобов?язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У відповідності до даних офіційного веб-сайту Верховної Ради України Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 3384-IX) набрав чинності 12.10.2023. Таким чином, з 12.10.2023 здійснення заходів фінансового контролю, передбачених розділом VII Закону № 1700-VII (зокрема подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відновлено у повному обсязі та здійснюється у порядку та строки, визначені цим Законом.

Частиною 1 ст. 45 Закону № 1700-VII визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«г» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов?язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Проте, Законом № 3384-IX внесені зміни до деяких Законів України, а саме: пункт 2 7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII викладено у такій редакції: «установити, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб?єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше».

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону № 1700-VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов?язкові для виконання нормативно-правові акти.

Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону № 1700-VII.

Відповідно до підпункту пп. 1 п. 2 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 № 449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за № 987/36609, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону № 1700-VII (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону № 1700-VII (після припинення діяльності (після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Законом № 1700-VII можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

Законом № 3384-IX визначено, що за загальним правилом до 31.01.2024 слід подати щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди.

Декларації, подані в період з 24.02.2022 до 11.10.2023 включно вважаються такими, що були подані на виконання обов?язку, передбаченого ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» Закону № 1700-VII (абз. 2 п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII). Повторне їх подання не вимагається та є технічно неможливим.

Тобто, у ОСОБА_1 з 00:00 год. 01.01.2023 виникло право подати щорічну декларацію 2022 рік, а з 12.10.2023 обов?язок подати цю декларацію упродовж часу по 23:59 год. 31.01.2024 (граничний строк). 01.02.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушив порядок, передбачений ст. 45 розділу VII «Фінансовий контроль» та п. 27 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону № 1700-VII.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 є суб?єктом, на якого поширюються вимоги Закону № 1700-VII, і він повинен був подати щорічну декларацію за 2021 рік до 31.01.2024 включно.

Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://public.nazk.gov.ua), щорічну декларацію за 2021 рік ОСОБА_1 подав лише 10.03.2025 о 15 год. 29 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин.

Будучи опитаним ОСОБА_1 пояснив, що невчасно подав зазначену декларацію через те, що він подавав їх через застосунок «Дія», і думав, що подав їх. Потім розпочалось повномасштабне вторгнення і часу на перевірку декларацій не було. Коли він дізнався про несвоєчасність подачі, то намагався отримати кваліфікований електронний підпис (далі - КЕП) через мобільний застосунок ПриватБанку, але при отриманні завжди виникала помилка. Надалі він звернувся у відділення ПриватБанку, де йому пояснили, що КЕП неможливо отримати через заблоковані рахунки. В подальшому, як тільки ним було отримано КЕП, він відразу ж подав всі не подані ним вчасно декларації.

З огляду на викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Саме тому, суд вважає, що дії останнього охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що згідно з наданими матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було, а тому суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за № 4241 від 07.01.2026 складеного відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повністю доведена у судовому засіданні та не заперечується нею самою.

За положеннями ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні адміністративного стягнення суд відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За положеннями ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.

Судом не встановлено обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Частиною четвертою статтті 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує обставини та характер вчинених адміністративних правопорушень, дані щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення.

Враховуючи обставини вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, суд доходить висновку про наявність правових підстав про визнання ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладає на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкцій ч.1 ст.172-6 КУпАП.

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір» - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 172-7, ст. ст. 33, 36, 40-1, 251, 252, 256, 283, 284 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Реквізити для сплати штрафу: Одержувач: Обух. УК/м.Обухів/21081100, , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.), рахунок отримувача: UA0010449, ККДБ: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Державної судової адміністрації України на рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106) судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Строк пред`явлення до виконання постанови 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Р.О. Рабчун