Справа № 459/2786/25 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М. В.
Провадження № 33/811/62/26 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., у відкритому судовому засіданні у м. Львові, з участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Богуша Ігоря Михайловича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Богуша І.М. на постанову Шептицького міського суду Львівської області від 20 листопада 2025 року,

встановив:

постановою Шептицького міського суду Львівської області від 20 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови, 07.08.2025 о 06.48 год. у м. Шептицькому по вул. Б. Хмельницького, 49а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Опель Вектра », д. н. з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, блідість шкірного покриву; від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, представник ОСОБА_1 адвокат Богуш І.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову Шептицького міського суду Львівської області від 20 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що оскаржувану постанову винесено у їх відсутність, а копію такої ОСОБА_1 отримав наручно у суді за поданою ним заявою 26 грудня 2025 року.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена із порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи, отже підлягає скасуванню.

Наголошує, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, був поранений та контужений, у зв`язку із чим звільнений із лав ЗСУ, працевлаштований, одружений, утримує двох малолітніх дітей, раніше не судимий, має позитивні характеристики. Зовнішній вигляд після поранення та прийняття дозволених препаратів за рекомендацією лікаря, постійно викликає у працівників поліції підозру у перебуванні ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Так, постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року у справі №446/1721/25 закрито провадження у праві за подіями, що мали місце 16 липня 2025 року у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Згідно долучених медичних документів, ОСОБА_1 на наркологічного обліку не перебуває , а відповідно до висновку від 20 серпня 2025 року є тверезим, ознак сп`янніня не виявлено.

Стверджує, що порушень правил дорожнього руху не було і ОСОБА_1 на чергову повторну незаконну вимогу одних і тих же упереджених працівників поліції відмовився у черговий раз проходити огляд на стан сп`яніння, оскільки не думав, що він зобов`язаний це робити.

Заявляє, що ознаки сп`яніння озвучено не було та працівник поліції не роз`яснив належним чином ОСОБА_1 , що проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком особи, а не правом, оскільки за відмову від огляду передбачена адміністративна відповідальність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його представника адвоката Богуша І.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

З огляду на те, що розгляд справи проводився у відсутності ОСОБА_1 та його захисника, а копію оскаржуваної постанови ними отримано 26 грудня 2025 року, а апеляційну скаргу подано 02 січня 2026 року, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст.245 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом. Вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП встановлено, що при підготовці до розгляду справи суд вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, а при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено правопорушення та чи винна особа в його вчиненні.

Пунктом 2.5. ПДР України покладено на водія обов`язок на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція).

Обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є доведення факту керування особою транспортним засобом на час зупинки працівниками поліції та відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що зазначених вимог закону суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КупАП, не дотримався, належним чином не дослідив доказів наявних в матеріалах справи, давав таким неправильну та необґрунтовану оцінку.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції покликався у оскаржуваній постанові на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 414974 від 07.08.2025 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.08.2025; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.

Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винним, зокрема наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які не доводять належним чином факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, зокрема судом першої інстанції повною мірою не досліджено долучений до матеріалів справи відеозапис події.

Так, як вбачається з оглянутого апеляційним судом відеозапису події (07.08.2025.mp4, тривалість запису 09 хв.) такий розпочинається із розмови працівників поліції із ОСОБА_1 , який сидить у автомобілі, що перебуває у нерухомому стані. Працівник поліції запитує «звідки будете?», ОСОБА_1 відповідає з м. Добротвір.

Надалі одразу без жодних пояснень причин зупинки, озвучення наявності ознак наркотичного сп`яніння, що викликали підозру у поліцейського про стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , запитує останнього, чи щось вживали «чи курили траву протягом останніх 30-50днів», бо «місяць назад на вас складався протокол про наркотичне сп`янніня». І зразу ж у категоричні формі запитує ОСОБА_1 «у медичний заклад ідете?». ОСОБА_1 попередньо висловлює відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповівши: зараз не маю такої можливості. Попри це, працівник поліції надалі, не пояснюючи жодним чином наслідків відмови від проходження такого огляду переконливо схиляє ОСОБА_1 відповісти так або ні (05:07 час на відеозаписі).

Також працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , про те, що на даний момент вбачає у нього явні ознаки наркотичного сп`яніння (05:06 час на відеозаписі), проте які саме не озвучив, як і реакцію зіниць на світло не перевіряв. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно Інструкції є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;почервоніння обличчя або неприродна блідість. Разом з тим у протоколі протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 414974 від 07 серпня 2025 року зазначено такі ознаки, як: звужені зіниці очей, блідність шкіряного покриву обличчя, що не є ознаками наркотичного сп`яніння у розумінні вимог Інструкції.

Представник ОСОБА_1 адвокат Богуш І.М., апеляційному суду пояснив, що ОСОБА_1 був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності працівниками патрульної поліції, які місяць тому, а саме 16 липня 2025 року безпідставно склали на нього протокол про адміністративне правопорушення. Так, постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року у справі №446/1721/25 закрито провадження у праві за згаданим протоколом у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (справі №446/1721/25). Саме ця подія стала причиною повторної зупинки ОСОБА_1 представниками патрульної поліції

Під час спілкування з працівниками патрульної поліції 07 серпня 2025 року, то ОСОБА_1 не розумів, наслідків відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, думав, що це знову чергова незаконна упереджена вимога працівників поліції, яку він виконувати не зобов`язаний, оскільки протокол про адміністративне правопорушення у першій справі уже був на розгляді у суді. Наслідків відмови від проходження огляду, всупереч вимог закону, працівники поліції Давидовичу О.М. не роз`яснили.

Крім цього, апеляційний суд досліджуючи в повному обсязі наявний відеозапис події, що не було зроблено судом першої інстанції та не проаналізовано в прийнятому рішенні, встановив, що ОСОБА_1 зазначив, що зараз не має можливості пройти огляд на стан наркотичного сп`янніння в медичному закладі в присутності працівника поліції, однак працівником поліції за відсутності будь-яких обґрунтованих правових підстав не роз`яснили наслідків такої відмови, натомість змусили ОСОБА_1 у категоричні формі відповісти так чи ні (05:07 хв. час на відеозаписі) і невідкладно почали складати протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином апеляційний суду вважає, що висновки суду першої інстанції з цього приводу не відповідають фактичним обставин справи та відсутні докази беззаперечної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- чи кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наявний в матеріалах справи відеозапис не є безперервним, триває всього 9 хвилин та містить часові розбіжності на наявних на диску файлах. Зокрема на першому файлі запис розпочинається о 05:05 годині 07 серпня 2025 року, на другому файлі час початку запису тих же подій - 06:47 година 07 серпня 2025 року. На вказаному відеозаписі відсутня процедура складання направлення на огляд водія та вручення такого направлення ОСОБА_1 , що є порушенням вимог Інструкції.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Судом апеляційної інстанції встановлено, що працівниками поліції під час огляду ОСОБА_1 свідки не залучалися.

Отже, враховуючи той факт, що відеозйомка працівниками поліції велася не безперервно, а свідки не залучалися, суд апеляційної інстанції визнає недопустимим доказом відеозапис, який міститься в матеріалах справи.

Водночас, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази правомірності зупинки водія ОСОБА_1 .

Так, відповідно до ч.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», визначено вичерпний перелік ознак, на підставі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, а також зазначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як встановлено апеляційним судом та слідує із матеріалів справи, працівниками поліції не було задокументовано, обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень Правил дорожнього руху чи інших нормативно-правових актів, чинних під час дії воєнного часу, які б відповідно до зазначених вимог закону давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Не містять таких доказів і наявні у справі відеозаписи з камер поліцейських.

Посилання у рапорті на п.11 ст. 35 Закону України «Про поліцію», а саме зупинку автомобіля «Опель Вектра », д. н. з. НОМЕР_1 , з підстави - якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених, розцінюються апеляційним судом критично і через призму встановлених вище обставин, трактується на користь ОСОБА_1 (а.с.40). Працівники поліції запитували ОСОБА_1 чи не являється він діючим військовослужбовцем, на що останній відповів, що є звільненим із лав ЗСУ. Згадане підтверджуються копією посвідчення учасника бойових дій, що долучена до матеріалів апеляційної скарги.

Таким чином при апеляційному розгляді встановлено, що, суд першої інстанції не перевірив і не дав оцінки правомірності зупинки водія ОСОБА_1 , зокрема у частині документального підтвердження правомірності зупинки, а факт керування транспортним засобом та порушення водієм Правил дорожнього руху України не зафіксовано належним чином.

Також апеляційний суд бере до уваги, що згідно довідки №108 від 11 серпня 2025 року, долученої до апеляційної скарги, ОСОБА_1 на наркологічному обліку у медичному центрі не перебуває, не виявлено ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 і згідно висновку №58 від 20 серпня 2025 року.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 не допущено порушень Правил дорожнього руху, чи інших дій, за які його транспортний засіб слід було зупинити, посилання на п.11 ст. 35 Закону України «Про поліцію» є не обгрунтованим та не підтверджується матеріалами справи , у зв`язку із чим, та за сукупністю з іншими обставинами, у цьому конкретному випадку складені процесуальні документи щодо нього не можуть бути належними та допустимими доказами вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, постанова суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:

поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Богуша Ігоря Михайловича задоволити.

Постанову Шептицького міського суду Львівської області від 20 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА - МИКИЧ