справа № 361/6329/25
провадження № 3/361/2124/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Анікушин В.М., за участю адвоката Трегубенка С.В., розглянувши адміністративну справу, що надійшла від інспектора сектору адміністративної практики Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

- за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

в с т а н о в и в:

24 травня 2025 року, о 22 годині 50 хвилин по вулиці Олега Оникієнка 20/2 в місті Бровари Київської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «KIA K5» н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest 6820 прилад ARLJ 0175, тест № 1284, результат огляду 2,10 ‰, що було зафіксовано на нагрудну бодікамеру 858164.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 А Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Зазначив, що

24 травня 2025 року, о 22 годині 50 хвилин, по вулиці Олега Оникієнка 20/2 в місті Бровари Київської області, не керував автомобілем марки «KIA K5» н.з. НОМЕР_2 . Стверджував що перебував в салоні зазначеного вище автомобіля в якості пасажира, після того, як його автомобіль зупинився на перехресті двигун не заводився, тому він за допомогою інших учасників дорожнього руху виштовхали авто на узбіччя дороги щоб воно не заважало руху іншого транспорту. Зазначив, що сам викликав поліцію, оскільки між ним та водієм іншого транспортного засобі сталась бійка, під час якої останній вдарив його по голові та забрав у нього ключи від автомобіля. Зауважив, що внаслідок удару по голові у нього затьмарилася свідомість.

Захисник просила закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки її підзахисний автомобілем за обставин викладених у протоколі не керував, що може бути підтверджено показаннями свідка ОСОБА_2 , а тому не може нести відповідальність передбачену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показала, що вона 24.04.2025 близько 23 години виходила з магазину «Фора», що розташований на вулиці Москаленко у м. Бровари. Переходячи дорогу, побачила свого знайомого ОСОБА_1 , який сидів на пасажирському сидінні в автомобілі KIA сірого кольору. ОСОБА_1 привітався з нею і вона пішла у своїх справах. Зазначила, що в машині крім водія нікого не бачила.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, допитавши свідка ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Зі змісту частини першої статті 266 КУпАП, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння підлягають особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння.

Відповідно до пункту 2 Розділу І «Загальні положення» Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.9 А ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 340797 від 25 травня 2025 року, результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння 2.10 ‰ тесту № 1284, проведеного за допомогою алкотесту Drager Alkotest 6820 прилад ARLJ 0175, який пройшов повірку, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням, згідно з яким огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки, відеозаписом обставин складання адміністартивного матеріалу, що було знято на нагрудну бодікамеру 858164.

Суд визнає зазначені докази належними та допустимими, такими, що зібрані у законний спосіб, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог статті 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 1413/27858 від 11 листопада 2015 року.

Суд критично оцінює твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував автомобілем за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення з огляду на таке. По -перше, з відеозапису на нагрудну бодікамеру 858164 вбачається, що ОСОБА_1 визнає факт керування автомобілем марки «KIA K5» н.з. НОМЕР_2 та беззаперечно погоджується з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння.

По- друге, на відеозаписі зафіксовано розмова поліцейських з перехожим, який перебував на місці події, викликав поліцію та підтвердив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними, на його думку, ознаками алкогольного сп`яніння. Зрештою, ОСОБА_1 не зміг пояснити, хто перебував за кермом автомобіля «KIA K5» н.з. НОМЕР_3 травня 2025 року, о 22 годині 50 хвилин, свідок ОСОБА_2 також зазначила, що інших осіб окрім ОСОБА_1 в авто не бачила.

Разом з тим, показання свідка ОСОБА_2 не спростовують факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності автомобілем, оскільки він міг перебувати на пасажирському сидіння вже після того, як внаслідок технічної несправності двигун автомобіля перестав заводитись. Крім того, свідок зазначали, що бачила в авто: «лише водія», - в той час вона показала, що в транспортному засобі перебував тільки ОСОБА_1 й інших осіб вона не бачила.

З наведеного, суд розцінює невизнання ОСОБА_1 вини, зокрема факту керування транспортним засобом, як намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Відтак, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення судом не встановлено.

Враховуючи наведене, в діях ОСОБА_1 вбачається наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а тому на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Водночас відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп., сплату якого передбачено пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору не встановлено.

Керуючись пунктами 2, 5 статті 24, статтями 27, 30, 221, 283-285 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,) на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, що становить 665 грн 60 коп.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути звернута до примусового виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили.

Суддя В.М. Анікушин