Справа № 355/2415/25
Провадження № 3/355/31/26
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року селище Баришівка

Суддя Баришівського районного суду Київської області Цирулевська М. В.,

розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з ВП № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

18 листопада 2025 року до Баришівського районного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 листопада 2025 року головуючою суддею у даній справі визначено суддю Баришівського районного суду Київської області Цирулевську М. В.

Судові засідання щодо розгляду означеного адміністративного матеріалу призначені (відкладені) на 02.12.2025, 16.12.2025, 20.01.2026, 05.02.2026. Були здійснені виклики (телефонограми, судові повістки) ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 277 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 184 КУпАП, розглядаються у п`ятнадцятиденний строк.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення про події, які сталися 10.11.2025. Свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 не визнала.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

З врахуванням наведеного, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 скористалася правом на захист. У судовому засіданні взяла участь захисник Павлова Н. Є., яка діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 01.12.2025, ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №2066013 від 01.12.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії РН №1619 від 19.04.2019 (а.с. 31-34).

У судових засіданнях судом були допитані в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, докази, що містяться у ній, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, суддя зазначає та виснує таке.

Як вбачається з дослідженого протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 854573 від 11.11.2025, складеного поліцейським ПОГ СВГ Броварського РУП ГУ НП в Київській області капітаном поліції Палій А. В., 10.11.2025 о 23:40 год, по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 повторно протягом року ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов виховання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до відсутності останньої за місцем проживання, чим порушила ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» (а.с. 1).

За ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч. 2 ст. 184 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення дій, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. Об`єктивна сторона полягає в ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб`єктом даного правопорушення є батьки неповнолітнього або особи, що їх заміняють.

В частині 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, з наступними змінами, містяться роз`яснення щодо ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, згідно із якими ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються не в повному обсязі.

При цьому, обов`язки батьків визначено статтею 150 Сімейного кодексу України, згідно із якою батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дітей є головним моральним і правовим обов`язком батьків. І від того, як батьки виконують свої обов`язки, повною мірою залежить увесь процес розвитку дитини, а відповідно і її формування, становлення як людської особистості.

Статтею 5 Конвенції ООН про права дитини унормовано що саме батьки повинні направляти та виховувати дитину відповідно до її зростаючих можливостей. Формування правосвідомості, запобігання толерантності правопорушенням, а також безпека дитини є безпосередньою частиною обов`язків батьків щодо виховання їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про освіту» повна загальна середня освіта в Україні є обов`язковою. Батьки зобов`язані сприяти виконанню дитиною освітньої програми та досягненню дитиною передбачених нею результатів навчання (ч. 3 ст. 55 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

До адміністративного матеріалу, окрім означеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, долучено:

1)рапорт т.в.о. начальника СВ ВП №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Ігоря Проданова від 10.11.2025 р., за змістом якого вбачається, що здійснено перевірку за матеріалами, зареєстрованими в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за №6880 (а.с. 2);

2)електронний рапорт за ЄО №6880 від 10.11.2026 (а.с. 3);

3)протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.11.2026, складений поліцейським о/у СПП ВП № 1 Броварського РУП старшим капітаном поліції поліції Ганною Пашкіною (а.с. 4-6).

4)протокол допиту потерпілої ОСОБА_1 , за змістом якого вона повідомила, що 07.11.2025 близько 08:15 год, її дочка, ОСОБА_4 поїхала до школи, яка розташована в селищі Баришівка вул. Добро, 17. Після закінчення уроків, близько 13:30 год, дочка, разом із друзями поїхали у м. Бровари, щоб купити куртку. Напередодні дочка ОСОБА_5 хотіла поїхати до знайомого в м. Ніжин Чернігівської області. Дала добро на таку поїздку, при умові, що вона весь час буде на зв`язку. Після поїздки в м. Ніжин, дочка поверталася додому і при цьому просила її зустріти, але зазначала різні населені пункти. Потім зв`язок припинився, тому прийняла рішення зателефонувати на «102» та повідомити про подію, описавши дочку, її одяг (а.с. 7-9);

5)протокол допиту свідка ОСОБА_6 , пояснення якої повністю узгоджуються із поясненнями потерпілої ОСОБА_1 (а.с. 10);

6)рапорт старшого інспектора чергового ВП №1 Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції Наталії Лой, в якому відображено всі заходи з метою встановлення місця знаходження неповнолітньої ОСОБА_4 (а.с. 12-13);

7)постанова Баришівського районного суду Київської області від 18.03.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 15-21);

8)копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 22-24);

ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнала та надала пояснення, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її дочкою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 39). Зазначила, що не вважає себе винною, оскільки увесь час приділяє дочці увагу, постійно виховує її. Дочка ОСОБА_5 забезпечена усім необхідним, не конфліктна, навчається у школі. З метою недопущення подібних ситуацій в майбутньому, провела бесіду із донькою, яка не може пояснити, чому так вчинила. Як мати, турбується про дочку, слідкує за її навчанням, виховує та забезпечує її потреби, розмовляє з нею про проблеми, контролює вільний час. Дочка страждає на психічну хворобу F.34.1 «Дистимія тривожно депресивний синдром з аутоагресією у амнезії», що підтверджується консультативним висновком спеціаліста від 07.03.2024 (а.с. 36). Від лікування дочка відмовляється, навпаки, ігнорує її і бабусю, тікає з хати, блокує телефони, погрожує вчинити самогубство. Так, дійсно 10.11.2025 звернулася на спецлінію «102» чергової частини ГУНП в Київській області, остільки пройшло більше доби як її дочка пішла до подружки в с. Морозівка і більше не виходила на зв`язок, але це робила лише для того, щоб знайти дочку.

Додатково ОСОБА_1 зазначила, що вона займається розвитком своєї дитини, та вживає всіх можливих заходів для забезпечення її утримання та розвитку. Її сім`ю 05.12.2025 відвідали представники служби у справах дітей виконавчого комітету Баришівської селищної ради, досліджували житлово-побутові умови, жодних зауважень до неї не було. Навпаки, у акті обстеження житлово-побутових умов від 05.12.2025 №222 зазначено, що мати, ОСОБА_1 , створила всі необхідні умови для безпечного, належного та всебічного розвитку дитини, яка перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері (а.с. 59).

Захисник ОСОБА_7 через систему «Електронний суд» надала додаткові пояснення від 21.01.2026 для приєднання до матеріалів справ та врахування при прийняття рішення, які були підтримані нею та ОСОБА_1 у судовому засіданні. Так, ОСОБА_8 згідно медичної документації має поставлений психіатром діагноз дистимія F.34.1 від 07 березня 2024 року. Такий діагноз підтверджено психіатром і 04 грудня 2025 року. При чому в ході обстеження 04 грудня 2025 року встановлено також діагнози F.41.2 Змішаний тривожно-депресивний розлад та F.91.3 Опозиційно-виключний розлад. Згідно МКХ-10 хвороби згідно із діагнозами, поставленими ОСОБА_9 , мають лікуватися у межах відповідних уніфікованих клінічних протоколів, частина з яких опублікована Міністерством охорони здоров`я України (МОЗ), міжнародних практик лікарів та настанов МОЗ. Згідно із Уніфікованим клінічним протоколом первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги депресія (легкий, помірний, тяжкий депресивні епізоди без соматичного синдрому або з соматичним синдромом, рекурентний депресивний розлад, дистимія), який затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України 25.12.2014 № 1003, дистимія (F34.1) - це хронічна субдепресія з симптомами, недостатніми для постановки діагнозу депресивного розладу. Пригнічений настрій (за суб`єктивними відчуттями або спостереженнями оточуючих) відмічається більшу частину дня впродовж більш ніж половини днів у році. Характерними є: постійна втома, ангедонія, відчуття внутрішнього дискомфорту, похмурі думки, поганий сон. При цьому в побуті, на роботі такі люди загалом адаптовані. ОСОБА_10 періоди доброго самопочуття, що тривають кілька діб і навіть тижнів. Тобто, з урахуванням ризику, який несе основне захворювання дитини, дії матері щодо виклику поліції, коли дитина припинила виходити на зв`язок, були обґрунтовані та добросовісні. Такі дії матері виключають наявність вини щодо неналежного виконання батьківських обов`язків. З врахуванням наведеного, сторона захисту просила закрити провадження у справі з підстав відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Судом було допитано таких свідків:

1)ОСОБА_2 , який пояс нив, що ніколи не чув, щоб мати і бабуся неповнолітньої ОСОБА_11 кричали на неї. На його думку, мати дитини, ОСОБА_1 , піклується про доньку, зважаючи на її особливості, але психіка дитини дає збої.

2)ОСОБА_3 , яка надала пояснення, що давно знає сім`ю ОСОБА_12 . Це позитивні люди. Те, що неповнолітня ОСОБА_4 була в розшуку, було для неї новиною. В основному ОСОБА_13 займається бабуся. Ніколи не чула, щоб між ними були конфліктні ситуації.

Таким чином, з урахуванням всього вищевикладеного, беручи до уваги показання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснення свідків, докази, наявні в матеріалах справи (зокрема, медичні документи), та те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають позитивні характеристики, суд констатує, що дії ОСОБА_1 щодо виклику працівників поліції були виключно в інтересах дитини, коли дитина, яка має психічне захворювання, припинила виходити на зв`язок. Відтак, суд доходить висновку, що наявним є обґрунтований сумнів у тому, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дочки, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження неналежного забезпечення ОСОБА_1 необхідних умов життя, навчання та виховання дочки, ОСОБА_4 .

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Згідно з частинами першою та другою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене та беручи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в статті 62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, оскільки відсутні докази вчинення нею дій чи бездіяльності щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дочки, повторно протягом року.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

За таких умов, на переконання суду, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 2 ст. 184 КУпАП сумнівною, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». Відтак, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності суд доходить висновку, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з вищевикладеним, дане адміністративне провадження підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин, визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 184, 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя

Баришівського районного суду

Київської області Марина ЦИРУЛЕВСЬКА