Житомирський апеляційний суд
Справа №285/4332/25 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Номер провадження №33/4805/92/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Круця Володимира Мироновича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 02 жовтня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 27 липня 2025 року о 14-00 год на 235 км траси М - 06 Київ-Чоп керував транспортним засобом MAZDA CX-5, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (сповільненість мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Круць В.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, захисник вказав, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, про які водію повідомили лише через 40 хв з початку спілкування. Зазначив, що від проходження огляду ОСОБА_1 не відмовлявся, оскільки огляд на стан сп`яніння запропонований у зв`язку з небажанням водія їхати до ТЦК та СП. Крім того, захисник посилається на медичний висновок, який засвідчує тверезість ОСОБА_1 . Разом з тим, вказує на відсутність свідків під час складення протоколу.

На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення недоведена.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на зібрані у справі докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 404287 від 27 липня 2025 року; направлення до Звягельської ЦРЛ на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27 липня 2025 року, огляд не проводився; рапорт інспектора взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП Кучинського Р. від 27 липня 2025 року; копію постанови серії ЕНА №5328264 від 27 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.9.б ПДР; відеозаписи з портативної нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора службового автомобіля.

Водночас, викладені у протоколі дані не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам, а вказані докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року(далі-Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При цьому, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я (п. 12 Розділу ІІ).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Як вбачається з відеозаписів фіксації обставин події, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda CX-5 та зупинений працівниками поліції за порушення п. 12.9.б, за що працівниками поліції була винесена постанова серії ЕНА №5328264. Після з`ясування анкетних даних водія та перевірки документів встановлено, що він перебуває у розшуку та запропоновано ОСОБА_1 проїхати до ТЦК та СП. На спростування вказаних обставин останній пояснив, що був працівником правоохоронних органів, раніше проходив службу у ОШБ Лють, перебуває на військовому обліку, показав посвідчення учасника бойових дій та ветерана війни. Крім того, водій повідомив, що має у автомобілі зброю, документи на яку надав на запит працівників поліції та зазначив, що не має права залишити її без нагляду у автомобілі. Одночасно вказав, що має захворювання хребта та має встигнути до 17-00 год на чергову ін`єкцію протизапального препарату для полегшення болю та будь-який різкий рух може призвести до загострення хвороби та паралічу.

В ході тривалого спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 будь-яка підозра про те, що він керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння у працівників поліції не виникала.

Після консультації працівника поліції у телефонному режимі та відмови ОСОБА_1 їхати до ТЦК та СП, останньому повідомлено про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння (сповільненість мови, порушення координації рухів, поведінка не відповідає обстановці) і запропонували пройти відповідний огляд у Звягельській ЦРЛ. Водій погодився на огляд, проте заперечив наявність підстав для цього. Надалі зазначав, що бажає отримати правову допомогу та очікує адвоката, їхати до медичного закладу не відмовляється, не вживає наркотичні речовини, а лише призначені ліки, на підтвердження чого має відповідні документи.

У подальшому працівники поліції вказали, що не мають часу чекати на захисника ОСОБА_1 , тому розцінюють його дії як відмову від проходження огляду та склали щодо останнього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що на досліджених відеозаписах, поведінка ОСОБА_1 є адекватною обстановці, жодних ознак наркотичного сп`яніння у останнього, в тому числі ті, які зазначені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення, не вбачається. Спілкування із поліцейськими, яке зафіксоване на відеозаписі, тривало значний час і протягом усього часу ОСОБА_1 цілком адекватно відповідав на запитання працівників поліції, давав свої пояснення, задавав питання, його мова носила послідовний та логічний характер, відповідала обстановці і подіям, що відбувались на місці зупинки транспортного засобу.

У даному випадку, із відеозапису вбачається, що підозра у працівників поліції щодо перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння виникла не у зв`язку із очевидною наявністю у нього ознак такого сп`яніння, а у зв`язку з його відмовою вийти з транспортного засобу та проїхати з працівниками поліції в ТЦК та СП, що фактично суперечить приписам нормативно правових актів, які регламентують порядок проведення огляду водіїв на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Тому, суд приходить до переконання, що у працівників поліції не було достатніх підстав вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а вказані ними ознаки мають формальний характер та не підтверджуються відеозаписами, що, в свою чергу, свідчить про недотримання працівниками поліції процедури огляду, порядок якої визначено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та ст. 266 КУпАП і, відповідно, має наслідком її недійсність.

ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу вказував, що не відмовляється пройти огляд, проте зазначає, що підстав для його направлення на огляду у працівників поліції немає, а також, що погоджується пройти такий огляд у медзакладі, але після того як прибуде адвокат, а також залагодить справи у ТЦК та СП.

Такі доводи сторони захисту, враховуючи досліджені відеозаписи, суд вважає обґрунтованими.

Окрім того, адвокатом долучено до матеріалів справи копію результату токсикологічного дослідження ОСОБА_1 , яка підтверджує позицію захисту, зафіксовану на відеозаписах. І хоча проходження за самозверненням медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння не може вважатися таким, що відповідає вимогам ст. 266 КУпАП, проте, за вказаних обставин, це підтверджує доводи апелянта про послідовну позицію ОСОБА_1 щодо відсутності у нього ознак наркотичного сп`яніння, як підстави для проходження такого огляду, а також те, що він не заперечував щодо проходження медичного огляду.

Крім того, начальник групи рекрутингу штабу військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях підтвердила доводи апеляційної скарги щодо відвідування ОСОБА_1 того ж дня 27 липня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на викладені обставини, які дають підстави для сумніву на предмет наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, а також факту керування ним транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, про що свідчить запис із відеокамери поліцейського, суд ставить під сумнів законність вимог поліцейських щодо проходження огляду на стан сп`яніння останнього.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про недотримання працівниками поліції порядку проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, який регламентовано приписами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМ України від 17.12.2008 № 1103.

За змістом ст. 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Круця Володимира Мироновича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову судді Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 02 жовтня 2025 року скасувати.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь