ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2025 року, якою,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини встановлені судом першої інстанції:

Під час судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що 01 червня 2025 року о 00:36 год. водій ОСОБА_1 по вул. Ярослава Мудрого, 20 у м. Краматорську, керував транспортним засобом «KIA SEED», номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: підвищена жвавість, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі відмовився. Своїми діями водій порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальненні доводи особи, яка її подала:

З таким судовим рішення не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Вважає неповноважними працівників поліції, що складали протокол.

Наголошує, що зупинка транспортного засобу під його керуванням була безпідставною та незаконною.

Зазначає, що після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності працівників поліції сів за кермо та продовжив рух, що підтверджує відсутність обґрунтованих підстав для відсторонення його від керування транспортним засобом.

Зазначає, що працівниками поліції не було складено акт огляду на стан сп`яніння та не вручено водію примірник.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував рішення Конституційного суду України №23-р/2010 від 22.12.2010 року щодо презумпції невинуватості, не врахував закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, не встановив правосуб`єктність органу, посадова особа якого склала протокол відносно нього, не врахував, що сам по собі протокол не є доказом вини та не дослідив відеоматеріали наявні в матеріалах справи.

Наголошує, що судом першої інстанції не було враховано наданий акт медичного обстеження від 01.06.2025 року, який підтверджує відсутність у нього стану сп`яніння, а також надані пояснення про причину відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові суду невірно вказано номерний знак та модель автомобіля.

Позиції сторін в суді:

Особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак до зали судового засідання не з`явився. До початку судового розгляду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без особистої участі. Керуючись вимогами ст.268 КУпАП апеляційний суд приходить до висновку про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Висновки суду:

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, виходячи з наступного.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення пункту 2.5 ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому порядку.

Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року(далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння, відповідно до п.6 розділу 1 зазначеної Інструкції, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності події та складу правопорушень в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №347718 від 01.06.2025 року;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.06.2025 року;

-рапортом поліцейського взводу №1 роти 2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП капрала поліції Приймака Дмитра від 01.06.2025 року;

-відеозаписом з якого вбачається, що ОСОБА_1 на законну вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи, дослідив письмові докази у справі та відеозапис, усім дослідженим доказам надав оцінку та дійшов правильного висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.

Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 01.06.2025 року за участю ОСОБА_1 здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є незаконною, спростовуються матеріалами справи, зокрема, рапортом поліцейського взводу №1 роти 2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП капрала поліції Приймака Дмитра та відеозаписом долученим до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що поліцейські повідомили ОСОБА_1 , що зупинили його транспортний засіб, оскільки він рухався в комендантську годину.

Згідно рапорту поліцейського взводу №1 роти 2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП капрала поліції Приймака Дмитра транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено на підставі ст.8 п.7 ч.1 Закону України ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", комендантська година - це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувався та діяв на час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до п.7 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.12.2021 року, № 1456 правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про національну безпеку України», «Про Національну поліцію», «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях», затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Отже, перевірка документів у осіб здійснюється після введення військового стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану.

На підставі викладеного, апеляційний суд зауважує, що працівники поліції діяли в межах наданих їм повноважень під час дії воєнного стану в країні, крім того, поведінка водія на дорозі звернула увагу працівників поліції, а тому підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , є законними та не спростовують наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта, що працівниками поліції не було складено акт огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими.

Так, з аналізу Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, акт огляду на стан сп`яніння видається в разі згоди водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати такі документи в разі відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Під час судового розгляду судом апеляційної інстанції, достовірно встановлено, що працівником поліції виконано всі вимоги чинного законодавства і вжито всі можливі дії в межах закону, порушень з їх боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, у даному випадку, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виконання названого пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.

Щодо твердження апеляційної скарги про закінчення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.6 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП 01 червня 2025 року, а постанову суду першої інстанції винесено 30 вересня 2025 року, отже на час розгляду справи по суті строк накладення адміністративного стягнення не минув.

Щодо доводу апеляційної скарги, що протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення за своїм правовим змістом є офіційним документом, який складається уповноваженою особою, щоб зафіксувати факт вчинення адміністративного правопорушення, що підпадає під Кодекс України про адміністративні правопорушення, містить відомості про порушника та обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами. Тому таке твердження апелянта не повинен братись до уваги та не є слушним.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним беззаперечним доказом вини особи, у вчиненні адміністративного правопорушення, однак протокол оцінений судом першої інстанції у сукупності з іншими належними та допустимими доказами у справі, які узгоджуються між собою та доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративний правопорушень передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо нібито поверхневого дослідження судом першої інстанції матеріалів справи, не мають під собою підґрунтя. Суд першої інстанції належним чином дотримався вимог ст. 245 КУпАП, повно та всебічно дослідив сукупність усіх доказів у справі, зокрема і відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, зазначений відеозапис був належним чином оцінений суддею у нарадчій кімнаті з урахуванням усієї сукупності наявних у справі доказів, а висновки щодо його належності, допустимості та достовірності викладені у мотивувальній частині оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Апеляційний суд не має сумнівів щодо достовірності цього відеозапису та визнає його належним і допустимим доказом, отриманим у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 251 КУпАП, доказами у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зміст долученого відеозапису дає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини події, встановити послідовність дій учасників, а також оцінити поведінку водія та працівників поліції під час складання адміністративного матеріалу. Відеозапис отримано у встановленому законом порядку працівниками поліції за допомогою службових технічних засобів, тому він є належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення та не викликає сумнівів у суду апеляційної інстанції.

Твердження апелянта стосовно невірно вказаних моделі машини та номерного знаку в постанові суду першої інстанції не знайшло свого підтвердження. Згідно оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA SEED», номерний знак НОМЕР_2 , що тотожно даним протоколу про адміністративне правопорушення № 347718 від 01.06.2025 року.

Таким чином, посилання на поверхневе дослідження матеріалів справи є безпідставним та спростовується змістом оскаржуваної постанови.

Твердження апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було враховано наданий акт медичного обстеження від 01.06.2025 року, який підтверджує відсутність у ОСОБА_1 стану сп`яніння є помилковим.

Згідно постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2025 року судом першої інстанції було враховано та надано правову оцінку долученому в судовому засіданні ОСОБА_1 акту медичного обстеження № 263 від 01.06.2025 року.

Проходження водієм огляду на стан сп`яніння без участі працівників поліції, суперечить положенням ст. 266 КУпАП та вважається недійсним.

Відповідно до розділу 2 п. 9 "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції " з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Долучений до матеріалів справи висновок №263 від 01.06.2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стосовно ОСОБА_1 у даному випадку не має доказового значення для правильного вирішення справи. Згідно висновку 01.06.2025 року о 11:00 год. у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, оскільки огляд ОСОБА_1 пройшов 01.06.2025 року о 11:01, а зупинили його працівники поліції 01.06.2025 року о 00:36, тобто огляд пройдений з порушенням строку.

Інші доводи апеляційної скарги суд не може прийняти до уваги, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, зазначені ним порушення не є суттєвими та такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.

При вирішенні питання про наявність вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення, судом першої інстанції досліджено всі докази, наявні в матеріалах справи, їм надана оцінка у сукупності.

Під час апеляційного перегляду не встановлено порушень порядку проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Таким чином, інших переконливих доводів апеляційної скарги, які б вказували на істотні порушення, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, та які б спростовували висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для скасування постанови судді,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2025 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: