ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Ситника Т.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що 23 серпня 2025 року о 02 год. 45 хв. в м. Черкаси, по вул. Надпільна, 226/1, керував автомобілем Аudi Q7 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, зі згоди водія, проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер АRHJ-0258, результат 1,59 %о проміле, тест №1267, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, на те, що через неналежне повідомлення про дату та час розгляду справи ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні, чим було порушено його право на справедливий суд

З цього приводу посилається на рішення Верховного Суду від 02.09.2021 за №800/23/17.

Зазначає, що його підзахисний не погоджується з висновками поліції щодо керування ним транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння, а також з протоколом про адміністративне правопорушення.

Оспорює наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, за обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення. Утім останній погодився пройти освідування на місці зупинки. Коли газоаналізатор показав результат, він розгубився і не знав, що ці показники означать, але коли працівники поліції почали складати протокол та повідомили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 почав вимагати, щоб його доставили до медичного закладу для проведення освідування. Однак йому було у цьому відмовлено, що є порушенням п. 7 Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція).

Зауважує, що в той вечір ОСОБА_1 алкоголю не вживав, а приймав ліки від запалення горла «Хлорофіліпт спрей». Згідну з інструкції до цього засобу, діючою речовиною даного спрею є речовини, які могли вплинути на показання газоаналізатора, однак не могли свідчити про алкогольне сп`яніння.

Також вказує на те, що калібрування приладу, на якому здійснювалось освідування. було проведено останній раз 03.12.2024, що також могло вплинути на точність його замірів.

Відзначає, що того ж дня ОСОБА_1 самостійно прибув до КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», де пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, де здав сечу, у якої не було виявлено етилового спирту та пройшов повторно тест на газоаналізаторі, який показав 0,0 проміле алкоголю у видиху.

Заслухавши пояснення захисника Ситника Т.А., який підтримав апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддею не було дотримано.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 431511 від 23 січня 2025 року, того дня о 02 год. 45 хв. в м. Черкаси, по вул. Надпільна, 226/1, керував автомобілем Аudi Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, зі згоди водія, проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер АRHJ -0258, результат 1,59 %о проміле, тест №1267, водій з результатом не погодився. Від проходження у встановленому законом порядку освідування на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився, порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.

Разом з тим, зазначені в протоколі обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції доказами.

Частина 3 статті 266 КУпАП визначає, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Такі ж саме норми містяться в ст. 7 розд. І Інструкції та ст. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок).

З відеозапису з нагрудних камер патрульного поліцейського випливає, що водій ОСОБА_1 не висловив своє погодження з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу. .

Зміст рапорту інспектора патрульної поліції Черненко В. також містить інформації' про те, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом встановлено, що долучений протокол про адміністративне правопорушення містить відмітку про відмову особи, стосовно якої він складений, від його підпису.

Заразом можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП пов`язується з установленням стану алкогольного сп`яніння водія, що здійснений на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі згоди водія з таким результатом.

Інспектор патрульної поліції, переконавшись у ОСОБА_1 , що той не згодний з результатами відповідного огляду, запропоновав водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Апеляційний суд визнає, що ОСОБА_1 давав суперечливі пояснення з приводу вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, після висловленої незгоди з результатами проведеного огляду зі застосуванням спеціального технічного засобу.Первісно водій вказав, що відмовляється пройти такий огляд, затим надав згоду пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Проте йому в цьому йому було відмовлено.

Щодо події складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та використання його фактичних даних, як єдиного доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, апеляційний суд зауважує на такому.

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення відбувається одночасно з аналізом матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності, сукупно з іншими доказами.

Факт складання поліцейським протоколу не вказує на фактичну вину особи у вчинені адміністративного правопорушення. Протокол є носієм доказової інформації, яка в подальшому може бути використана органом, який здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення з метою прийняття рішення щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення в діях особи. Протокол фіксує обставини та факти виявлених порушень законодавства та не є рішенням, що створює правові наслідки і не змінює стан суб`єктивних прав особи, оскільки таким рішенням є постанова, яка приймається на підставі протоколу.

Водночас на патрульного поліцейського під час складення протоколу про адміністративне правопорушення покладено відмінну функцію ніж та, яку має виконати суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. До повноважень патрульного поліцейського не належить встановлення та остаточна оцінка всіх обставини, які зафіксовані у протоколі. Фактично на уповноважену особу підрозділу поліції покладена обмежена функція, а саме збирання та фіксація доказів стосовно обставин події, що відбулася.

Висновки поліцейського є вірогідними та не мають для суду заздалегідь визначеного значення. Дії особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ймовірно місять ознаки адміністративного правопорушення, але остаточні висновки, зокрема й про дійсно винну у правопорушенні особу, має зробити виключно суд.

Своєю чергою оцінку доказів, зібраних та зафіксованих патрульним поліцейським, та правову кваліфікацію дій особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, встановлених на підставі цих доказів, здійснює суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за допомогою інших доказів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.01.2025 (справа № 335/6977/22; провадження № 14-87цс24).

Апеляційний суд зауважує, що процедура оформлення протоколу про адміністративне правопорушення не завершується її складанням уповноваженою особою. Згідно з ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має права надати пояснення. Саме під час надання відповідних пояснень ОСОБА_1 висловив згоду на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Утім, поліцейським не було забезпечено доставку вказаної особи до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, цебто не виконані імперативні вимоги ч. 3 ст. 266 КУпАП, ст. 9 розд II Інструкції та ст. 7 Порядку.

Суд першої інстанції на вказане щодо незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів та його погодження з проведенням огляду в закладі охорони здоров`я не звернув уваги.

За наявності об`єктивних даних, за якими ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПРІ № 431511 від 23 січня 2025 року не може вважатися належним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Законодавство про адміністративні правопорушення, положення Інструкції та Порядку не передбачають право поліцейського відмовити водію у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я у разі згоди водія на його проходження.

Та обставина, що поліцейський завершив складання протоколу про адміністративне правопорушення, не є підставою для не виконання ним положень п.п. 9. 12 розд II Інструкції.

Окремо слід вказати, що уповноваженою особою поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за недотримання ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, цебто за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Утім суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, інакше кажучи порушив п. 2.9.а ПДР, що не відповідає фактичним обставинам справи.

З урахуванням наведеного, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Ситника Т.А. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук