Провадження № 3-зв/127/1/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про відвід судді Шидловського В.О.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із заявою в провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області Шидловського В.О. перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП).

22.01.2026 ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Шидловського В.О. Заява мотивована тим, що суддя упереджений. Зокрема, суддя безпідставно застосував до нього привід за наявності клопотання про відкладення судового розгляду справи, що на думку заявника, є надмірним та не виправданим.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про вручення судової повістки у формі смс-повідомлення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Чинний КпАП не містить відповідних правових норм, які б уповноважували сторін справи (її учасників) на звернення із заявою про відвід судді. Відповідно відсутнє й правове регламентування порядку розгляду таких заяв і підстав для відводу судді. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) хоча особа за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (п. 51 рішення ЄСПЛ у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Також й інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Зокрема, це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини», «Маліге (Malige) проти Франції»).

У зв`язку з тим, що санкцією закону про адміністративну відповідальність, до якої ОСОБА_2 притягується до відповідальності, передбачене, зокрема позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає, що у цьому випадку її слід розцінювати саме крізь призму пред`явлення кримінального покарання і відповідно під час вирішення заяви про відвід судді слід керуватися саме кримінально-процесуальним законом.

Чинним кримінально-процесуальним законодавством України, зокрема частиною першою статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено правові підстави, які унеможливлюють участь судді в кримінальному провадженні.

Зазначеною статтею визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У заяві про відвід судді заявник як на підставу для відводу здійснив посилання на те, що суддя проявив упередженість під час вирішення справи по суті.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для відводу судді у зв`язку з його упередженістю, суд вважає за доцільне зауважити таке.

ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці нагадував про існування у питанні безсторонності судді (суду) об`єктивного та суб`єктивного критерію. Зокрема, у справі «Олександру-Маріан Янку проти Румунії» (заява № 60858/15), «Паунович проти Сербії» (заява №54574/07) ЄСПЛ нагадав, що під суб`єктивним критерієм безсторонності маються на увазі особисті переконання і поведінка судді чи мав суддя особисту упередженість в конкретній справі. Під об`єктивним критерієм мається на увазі, чи дотримав суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості; чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

Слід при цьому зауважити, що застосовуючи суб`єктивний тест, ЄСПЛ неодноразово постановляв, що особиста неупередженість судді повинна вважатись присутньою, доки не доведено протилежного («Ле Комт, Ван Левен і Де Мейер проти Бельгії»); повинно бути визначено, окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність («Морель проти Франції», «Пескадор Валеро проти Іспанії», «Лука проти Румунії»). Об`єктивний тест, згідно з практикою ЄСПЛ, стосується переважно ієрархічних та інших зв`язків між суддею та іншими особами у справі («Межнаріч проти Хорватії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Об`єктивні відомості, які б свідчили про упередженість суду з точки зору об`єктивного критерію суду не надані. Натомість, заява про відвід зведена до незгоди з ухваленим процесуальним рішенням під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тому суд вважає, що правові підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні.

Керуючись статтями 278, 283 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про відвід судді Шидловського В.О., відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: