КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/1106/2026 Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЕПР1 № 494480 від 26 жовтня 2025 року вбачається, що 26 жовтня 2025 року о 11 год. 37 хв. на трасі М05 Київ-Одеса, 80 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Водій о 11 год. 41 хв. категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у лікаря-нарколог у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, 19 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

Крім того, одночасно із апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання, у якому порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 зазначає, що копію повного тексту оскаржуваної постанови він не отримував, а ознайомився із її змістом лише 19 грудня 2025 року на Єдиному державному реєстрі судових рішень, де було забезпечено надання загального доступу до тексту постанови 10.12.2025 року.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обгрунтовував тим, що він відмовився від проходження огляду у зв`язку з тим, що у поліцейського був відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку «Драгера», а мундштук був прикріплений завчасно.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що були відсутні два свідки, які передбачені законодавством при перевірці водія на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того зауважує, що посилатись на рапорт, як це вказано у постанові суду першої інстанції, не можна, адже працівник поліції є зацікавленою особою.

Також доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що на відеозаписі не відображено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та не вказано часу його зупинки.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, разом з тим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року, на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованими.

У матеріалах, переданих судом першої інстанції, відсутні докази отримання копії оскаржуваної постанови особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або її представником.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень постанову надіслано судом 09.12.2025 року, зареєстровано 09.12.2025 року та забезпечено надання загального доступу 10.12.2025 року.

Відтак, суд апеляційної інстанції приймає до уваги аргументи, які наведено у клопотанні про поновлення строку.

Враховуючи зазначене, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року, як такий, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.

Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.

Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- у протоколі про адміністративне правопорушення серії № ЕПР1 № 494480 від 26 жовтня 2025 року - 26 жовтня 2025 року о 11 год. 37 хв. на трасі М05 Київ-Одеса, 80 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. Водій о 11 год. 41 хв. категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у лікаря-нарколог у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів із якого вбачається, що було виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук. У графі: «результати огляду на стан сп`яніння» міститься запис: «не проводився, відмовився». У графі: «з результатами згоден» наявний підпис ОСОБА_1 (а.с. 3);

- у направленні на огляд водія транспортного засобу до Таращанської ЦРЛ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до змісту якого вбачається, що огляд не проводився, що підтверджується підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у графі: «огляд проводився за допомогою» та у графі: «результати огляду» (а.с. 4);

- у рапорті старшого лейтенанта поліції Євгена Ярмоли від 26.10.2025 року, відповідно до якого під час несення служби 26.10.2025 року на а/д М-05 Київ-Одеса 80 км було зупинено о 11:37 год. транспортний засіб «ЗАЗ 1102» д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», однак під час перевірки спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, відтак водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер» та у найближчому працюючому медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній о 11:41 год. категорично висловив відмову. Відносно водія було складено протокол серії ЕПР1 № 494480. Транспортний засіб було залишено на місці зупинки без порушень ПДР України. Дана подія фіксувалась на нагрудну боді-камеру №476684 та відеореєстратор 70Mai (а.с. 8);

- на відеозаписі із відеореєстратора службового автомобіля патрульних поліції, на якому відображено факт керування транспортним засобом «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 із непрацюючим лівим стоп-сигналом, а також факт зупинки вказаного транспортного засобу поліцейськими (відеофайл «clip-3») (а.с. 9);

- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівника патрульної поліції № 476684, що здійснював оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. Зокрема, на долученому до матеріалів справи відеозаписі відображено факт зупинки транспортного засобу «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 на обочині автодороги. Патрульним поліції було відразу ж повідомлено про причину зупинку, а саме несправність лівого стоп-сигналу (фрагмент відеофайлу «clip-0» з 0:00:13). Вбачається, що під час спілкування з водієм поліцейським було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на що водій пояснив, що вчора пив пиво. Поліцейським було висловлено обов`язок водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», або ж проїхати до найближчого закладу охорони здоров`я до лікаря-нарколога (фрагмент відеофайлу «clip-0» з 0:03:10). Водій ОСОБА_1 на моменті відеофайлу «clip-0» з 0:04:43 висловив відмову від проходження огляду як і на місці зупинки, так і у лікаря-нарколога. Патрульними поліції було роз`яснено водієві наслідки відмови від проходження огляду та повідомлено про те, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на що ОСОБА_1 не висловлював будь-яких заперечень. Крім того, водієві було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (фрагмент відеофайлу «clip-0» з 0:05:00). На долученому до матеріалів справи відеозаписі відображено процедуру складання матеріалів адміністративних правопорушень та ознайомлення водіями з ними під підпис без будь-яких зауважень (фрагмент відеофайлу «clip-1» з 0:04:30) (а.с. 9).

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог , Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Протокол підписаний особою, яка його склала, та ОСОБА_1 ..

Виявлені працівниками поліції 26.10.2025 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 3-4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 26 жовтня 2025 року за участю ОСОБА_1 ..

Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.

Так, з відеофайлу вбачається, що патрульний поліції пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що останній висловив відмову без будь-якого тиску та примусу.

Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у зв`язку з тим, що у поліцейського був відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку Драгера, а мундштук був прикріплений завчасно, суд апеляційної інстанції відхиляє, як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності, оскільки на долученому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі із боді-камери патрульного поліції вбачається, що поліцейський дає водієві запакований мундштук для перевірки його цілісності і стерильності та розпаковує при ОСОБА_1 (фрагмент відеофайлу «clip-0» з 0:13:14).

Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Отже, з долученого до матеріалів справи відеозапису з боді-камери патрульного поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заявляв вимог щодо надання сертифіката відповідності, свідоцтва про повірку чи інших документів на спеціальний технічний засіб «Драгер», а також не висловлював будь-яких заперечень щодо дотримання поліцейським встановленого порядку проведення огляду, які могли б бути підставою для відмови від його проходження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність двох свідків, які передбачені законодавством при перевірці водія на стан алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 6 розділу 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Не можуть бути залучені як свідки працівники Національної поліції України або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі зафіксована на нагрудну камеру патрульного поліції, тому потреби залучати додаткових свідків у патрульних поліції не виникало.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що скерований до суду відеоматеріал стосується саме обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який фіксує перебіг подій за участі ОСОБА_1 , а саме підтвердження водієм факту керування автомобілем, повідомлення про обов`язок пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та відмовою від проходження такого огляду без будь-якого тиску та примусу.

Долучений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є об`єктивним доказом, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, який забезпечує можливість наочно впевнитись в обставинах справи, а тому є належним та допустимим.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилатись на рапорт, як це вказано у постанові суду першої інстанції, не можна, адже працівник поліції є зацікавленою особою, суд апеляційної інстанції також не бере до уваги, оскільки висновок при винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії № ЕПР1 № 494480 від 26 жовтня 2025 року доведений сукупністю вищенаведених доказів, об`єктивність яких суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів.

Доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та не зазначено часу його зупинки, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки вони спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом із відеореєстратора службового автомобіля патрульної поліції (відеофайл «clip-3»), на якому зафіксовано факт керування транспортним засобом «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , автодорогою та його зупинку. Зазначений відеозапис кореспондується з подальшими подіями, зафіксованими на відеозаписі з боді-камери патрульного поліцейського, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зупинився на узбіччі автодороги, у транспортному засобі перебував один та будь-яких заперечень щодо факту керування транспортним засобом не висловлював.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що факт керуванням транспортним засобом встановлюється будь-якими фактичними даними, які в розумінні ст. 251 КУпАП є доказами.

Крім того, час зупинки транспортного засобу чітко зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема в описі встановлених обставин зазначено, що ОСОБА_1 26 жовтня 2025 року о 11 год. 37 хв. керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння. Вказані відомості узгоджуються з даними відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського, на якому відображено відповідний часовий показник.

ОСОБА_1 жодним чином не заперечував щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, не висловлював з цього приводу жодних міркувань та заяв.

Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зазначити у протоколі про адміністративне правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у ньому відомостями не зазначив.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року, залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено «30» січня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко