ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/6467/25 Головуючий І-ї інстанції - Вітюк Р.В.
Провадження № 33/818/175/26
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Дєдової Н.С.

за участю особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 23 липня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

УСТАНОВИВ

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 13.06.2025 року о 22 год. 47 хв. в м. Харкові по вул. Нескорених, буд. 14б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 7510, результат - 0,69 проміле.

Постановою судді Київського районного суду м.Харкова від 23 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що участі у судовому засіданні 23 липня 2025 року він не приймав, судових повісток про виклик до суду не отримував, про існування оскаржуваного судового рішення дізнався лише 15.09.2025 року.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що справу про адміністративне правопорушення, всупереч вимог ст. 268 КУпАП та ст.6 Конвенції про захист людини і громадянина, було розглянуто за його відсутності, без належного повідомлення про час та місце розгляду справи

Мотиви суду

Перевіряючи доводи, викладені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Так, після надходження справи про адміністративне правопорушення у провадження судді Київського районного суду м.Харкова 25.06.2025 року (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями, а с. 10), її було призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.07.2025 року та на 23.07.2025 року.

Про судове засідання, призначене на 09.07.2025 року о 09 год. 20 хв., ОСОБА_1 був повідомлений шляхом направлення йому судової повістки через СМС-повідомлення за номером мобільного телефону ( НОМЕР_2 ). Згідно довідки про доставку СМС, повістка була отримана ним за вказаним номером 28.06.2025 року о 16 год. 03 хв. (а.с. 11)

Водночас, відповідно до акту від 23.05.2025 року, складеного керівником апарату суду ОСОБА_2 , старшим секретарем суду Булгаковою Н.О., судовим розпорядником Рибцовою Я.І., з 23.05.2025 року у Київському районному суді м.Харкова не здійснювалась відправка рекомендованої кореспонденції суду у зв`язку із закінченням поштових марок. (а.с. 13)

Про судове засідання, призначене на 23.07.2025 року о 14 год. 10 хв., ОСОБА_1 був повідомлений у той же спосіб за тим же номером мобільного телефону, та, згідно довідки про доставку СМС, отримав судову повістку 15.07.2025 року о 15 год. 14 хв. (а.с. 14)

При цьому, відповідно до акту від 30.06.2025 року, складеного керівником апарату суду Яхновським В.Д., старшим секретарем суду Булгаковою Н.О., судовим розпорядником Бібік К.М., з 30.06.2025 року у Київському районному суді м.Харкова не здійснювалась відправка рекомендованої кореспонденції суду у зв`язку із закінченням поштових марок. (а.с. 15)

Також, як убачається з матеріалів справи, копію постанови судді Київського районного м.Харкова від 23 липня 2025 року того ж дня було направлено за поштовою адресою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , а.с. 20), натомість, жодних даних щодо отримання (чи не отримання) ОСОБА_1 копії вказаного рішення суду матеріали судового провадження н містять.

Водночас, як встановлено апеляційним судом, копію вище зазначеної постанови районного суду було отримано ОСОБА_1 особисто 15.09.2025 року на підставі поданої ним заяви від 08.09.2025 року. (а.с. 21)

Приймаючи рішення про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що останній, будучи належним чином повідомленим про час та місце її розгляду, до суду повторно не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Натомість, як убачається з матеріалів справи, повідомлення ОСОБА_1 здійснювалось районним судом виключно за допомогою СМС-повідомлень за номером мобільного телефону ( НОМЕР_2 ).

Проте, гідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361044 від 13.06.2025 року, контактним номером телефону особи, щодо якої складено протокол, зазначено НОМЕР_3 . (а.с. 1)

Такий же номер мобільного телефону ( НОМЕР_3 ) вказаний ОСОБА_1 особисто у поданій ним апеляційній скарзі. (а.с. 22)

Аналогічні контактні дані ОСОБА_1 зафіксовані і відеозаписом події, що мала місце 13.06.2025 року.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо належного сповіщення ОСОБА_1 про час та місце судового розгляду та, в порушення вище зазначених вимог закону, не забезпечив право останнього скористатися своїми процесуальними та конституційними правами.

На думку суду апеляційної інстанції, вищенаведене є порушенням не тільки процесуального закону, а й вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, що випливає із практики Європейського Суду з прав людини ( Рішення у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03), «Гурепка проти України» від 08 липня2010 року (заява № 38789/04) «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року (заява №16347/02) та ін.) Зокрема, у справі «Гурепка проти України», заявник за аналогічних обставин стверджував, що його було позбавлено можливості особисто брати участь у розгляді своєї справи. Суд у цій справі нагадував, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВС від 27.12.2022 року у справі №607/21493/20, кожен учасник кримінального провадження має повідомлятися окремо про свої права та обов`язки, а також про процесуальні дії, які до нього застосовуються (обшук, огляд, допит, експертиза, судові засідання тощо). Це стосується як сторони обвинувачення, так і сторони захисту.

З урахуванням наведеного, застосувавши аналогію закону, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, оскільки доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження про поважність причин пропуску строку не спростовуються матеріалами справи, то клопотання підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги у частині про скасування постанови судді внаслідок істотного порушення процесуальних прав ОСОБА_1 слід визнати слушними та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, розглядаючи справу стосовно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9. (а) ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, судовим розглядом встановлено, що 13.06.2025 року о 22 год. 47 хв. в м. Харкові по вул. Нескорених, буд. 14б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Nubira, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 7510, результат - 0,69 проміле.

Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №361044 від 13 червня 2025 року.

Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме:

- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудної камери інспектора патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 7510» від 13.06.2025 року, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду - 0,69 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд водія ОСОБА_1 був проведений за допомогоюгазоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 7510» у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, результат огляду - 0,69 проміле;

- направленням на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 13.06.2025 року о 22 год. 50 хв., в якому зазначено, що у результаті огляду водія ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук; огляд водія у КНП ХОР «ОКНЛ» не проводився у зв`язку зі згодою водія з результатами огляду, проведеного на місці зупинки ТЗ за допомогоюгазоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 7510», результат якого склав 0,69 проміле;

- письмовим зобов`язанням ОСОБА_1 , підписаним ним особисто 13.06.2025 року о 23 год. 40 хв., відповідно до якого він зобов`язується не сідати за кермо ТЗ до повного протверезіння та зникнення ознак сп`яніння;

- рапортом поліцейського роти 6 батальйону 1 взводу 1 УПП в Харківській області ДПП капрала поліції Гордієнка В. від 13.06.2025 року щодо події з зазначенням обставин та місця зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд приймає до уваги, що апелянтом не оскаржується сам факт керування транспортним засобом, його зупинка працівниками поліції та результат проведеного на місці зупинки огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «DRAGER ALKOTEST 7510» за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, згідно відеозапису події, що мала місце 13.06.2025 року, убачається, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції на підставі п.3 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». Під час спілкування та перевірки документів, було виявлено, що у водія відсутній поліс обов`язкового страхування, про що поліцейськими було складено постанову серії ЕНА №4970881 за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення ОСОБА_1 п.2.1г ПДРУ, а також виявлено в останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 , не заперечуючи факт вживання ним алкогольних напоїв (напій «Рево»), погодився пройти такий огляд на місці зупинки ТЗ за допомогою «DRAGER ALKOTEST 7510». Результат проведеного огляду виявився позитивним та склав 0,69 проміле, із чим ОСОБА_1 погодився.

Відеофіксація події відбувалась відкрито, проти чого ОСОБА_1 не заперечував.

Обставин, що відеофіксація велась з недозволеного технічного засобу, апеляційним судом також не встановлено.

При цьому, апеляційний суд враховує, що протокол про адміністративне правопорушення, акт та результати огляду підписані ОСОБА_1 власноруч та без будь-яких зауважень. (а.с. 1, 2, 5)

Посилання ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції на те, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вживав безалкогольне пиво та не знав, що воно може дати позитивний результат при проходженні ним огляду на стан алкогольного сп`яніння, не є слушними, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння був встановлений на підставі огляду за встановленою законом процедурою, з результатами якого він погодився.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що, відповідно до ст.267 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено під час апеляційного перегляду, дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, в порядку, передбаченому чинним законодавством, апелянтом не оскаржувалися. Таким чином, відсутні підстави для визнання дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення неправомірними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

Водночас, жодних підстав, відповідно до яких ОСОБА_1 мав право не виконувати вимоги п.2.9а ПДРУ, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

З огляду на викладене, враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не суперечать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Законодавство України передбачає сувору заборону водіям керувати транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд враховує характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників та приходить до висновку про необхідність застосування до нього виду адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік,

Зазначений вид та розмір адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень, відповідає вимогам ст.23, ст.33 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатні відомості щодо порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції допустив неправильне застосування норми процесуального права, з ухваленням нової постанови про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 23 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 23 липня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати та винести нову.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень (сімнадцять тисяч гривень) (Отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0026007, Код класифікації доходів бюджету: 21081100, Призначення платежу *;101;_________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Штраф (як засіб процесуального примусу) накладений на ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується штраф), за рішенням №_/_/__) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути ОСОБА_1 з на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. (шістдесят копійок) (Отримувач коштів; ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача: Казначейство України, Рахунок отримувача: UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106. Призначення платежу 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, стягнутий з ___________ (ПІБ чи назва установи, організації з якої стягується судовий збір) на користь держави, за рішенням №_/_/__(номер рішення про стягнення судового збору) )

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф повинен бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу у визначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик