П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Зубкова В.В.,

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи, що притягується

до адміністративної відповідальності Шевченко Д.С.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА № 093944 від 23.05.2025року, 23 травня 2025 року, о 08 год. 02 хв., в Донецькій області, Краматорський район, м. Слов`янськ, по вул. Літературна, біля буд. 17, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом АС-С322141 Газель, д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю х порожнини роту, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

18 серпня 2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченко Д.С. до суду надійшло письмове клопотання в якому він просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Так, у вказаному клопотанні зазначено, що огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті вважається недійсним. ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, тому проведення його огляду ініційовано не посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення. На відеозаписі з долученого до матеріалів справи диску не зафіксовано руху транспортного засобу під керуванням саме ОСОБА_1 , оскільки він не є водієм транспортного засобу і на початку включення нагрудної бодікамери взагалі перебує біля автомобіля. Будь-який належний та допустимий доказ керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом у матеріалах справи відсутній. Відео повинно відображати сам факт вчинення правопорушення та факт руху, керування і зупинки транспортного засобу, а не складання матеріалів справи. Жодних доказів того, що ОСОБА_1 є водієм та керує транспортним засобом суду не надано. Жодних доказів того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем та саме він був взагалі зупинений на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» немає, докази цього відсутні. Пояснення свідків чи інші відеозаписи також відсутні. Так, ОСОБА_1 , навіть не будучи водієм транспортного засобу, не виявляв жодних ознак сп`яніння, а його поведінка була притаманна тверезій людині. Працівник поліції, знаючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, будучи обізнаним про побоювання останнього щодо будь-яких повідомлень до військової частини та ВСП, погрожували викликом ВСП, неправдивим повідомленням до військової частини про вчинення ніби-то правопорушення та вилученням службового транспортного засобу, якщо той не буде співпрацювати та погодиться на камеру відмовитися від пропозиції огляду на стану алкогольного сп`яніння. Вказана обставина свідчить про певну упередженість працівника поліції та про намір схилити до надання відмови щодо проходження огляду. Підтвердженням факту схиляння особи до відмови від огляду є неувімкнення камери працівником поліції на початку спілкування, мова про що йшлася вище. Сукупність наведених обставин поза всяким розумним сумнівом доводить, що співробітниками поліції не було дотримано встановленого законодавством порядку проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не було отримано у добровільній формі та за власною волею чіткої відповіді особи щодо пропозиції проходження огляду, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку відмовився від огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим діяння останнього не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, якщо вже поліцейські і збирались складати протокол про адміністративне правопорушення, навіть незаконно, безпідставно і з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, то повинні були належним чином відсторонити ОСОБА_1 від керування т/з та передати можливість керування цим т/з уповноваженій особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування т/з, при цьому скласти відповідний документ (ч. 7 ст. 266 КУпАП). Цього зроблено знов не було та вимоги законодавства вкотре проігноровані працівниками поліції. Документи щодо передачі т/з у матеріалах справи відсутні.

Представник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Шевченко Д.С. в судовому засіданні просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що 23.05.2025 року вони їхали на завдання, а позаду них їхала поліцейська машина, яка їх зупинила. Він вийшов з машини запитати поліцейських про причину зупинки, почали сперечатися з поліцейськими, оскільки поспішали на завдання. Оскільки він не спав дві доби, можливо через це у нього і трусилися руки, тому на нього і склали протокол. За кермом він не був, а за кермом була ОСОБА_2 . Склали протокол на нього через те, що він почав сперечатися з працівниками поліції з приводу зупинки транспортного засобу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що вона проходить службу разом з ОСОБА_1 , який є її командиром. У травні 2025 року вони їхали на бойове завдання, за кермом була вона. ОСОБА_1 та декілька інших військовослужбовців сиділи у салоні. Вони нічого не порушували, їх зупинили працівники поліції, які не могли пояснити причину зупинки, поводилися зверхньо, підвищували голос. Вона рознервувалася, тому з машини вийшов ОСОБА_3 , який вирішив втрутитися як командир та як старший за званням. Співробітники поліції погрожували забрати автомобіль та повідомити військову частину, але вона не розуміла чому. Коли вийшов ОСОБА_1 , працівники поліції склали протокол на нього. ОСОБА_1 взагалі не вживає алкоголь.

На підтвердження провини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надані наступні докази:

* протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 093944 від 23.05.2025 року, відповідно до якого 23 травня 2025 року, о 08 год. 02 хв., в Донецькій області, Краматорський район, м. Слов`янськ, по вул. Літературна, біля буд. 17, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом АС-С322141 Газель, д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю х порожнини роту, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився;

* рапорт поліцейського відповідно до якого, перебуваючи на чергуванні у м. Слов`янськ, 23.05.2025 ним було зупинено о 08 год. 02 хв. автомобіль Газель, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , при спілкуванні з водієм у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Водію було запропоновано пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що водій відповів відмовою;

* направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23 травня 2025 року до КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ ОСОБА_1 , в результаті огляду якого, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю х порожнини роту, тремтіння пальців рук;

* відеозапис, відповідно до якого співробітниками поліції ОСОБА_1 запропоновано пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння.

Дослідивши матеріали справи, суддя доходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та ін.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

З огляду на викладене, слід зазначити, що керуванням транспортним засобом є умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Так, під час дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, долученого відеозапису встановлено, що будь-яких підтверджень того, що ОСОБА_1 у зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього, дату, час та місці, дійсно керував транспортним засобом, відеозапис не містить. Відеозапис не містить факту того, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом. Відео не містить відомостей про зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з чим неможливо об`єктивно встановити факт керування автомобілем ОСОБА_1 .

При цьому, допитана в суді в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що саме вона перебувала за кермом автомобіля, а не ОСОБА_1 .

Як слідує з наявних матеріалів справи, фактично єдиним доказом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом є рапорт співробітника поліції, однак з урахуванням відсутності об`єктивного підтвердження іншими доказами, суд не вважає рапорт достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовуються дослідженими під час розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.

Відповідно до положень статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ураховуючи, що всі сумніви щодо доведеності вини порушника слід тлумачити на його користь, суд робить висновок, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відомості про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не підтверджуються доказами, отже і протокол про адміністративне правопорушення не можна визнати доказом вини останнього у розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, оскільки суд дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то вважає недоцільним надавати правову оцінку іншим запереченням ОСОБА_1 щодо порушення процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 35, 130, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко