П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І., розглянувши матеріали справи, які надійшли із Департаменту стратегічних розслідувань управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , колишнього молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9) за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу № 19 від 06.01.2026 р. вбачається, що молодший інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9) ОСОБА_1 , яка будучи суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов?язане з корупцією, як суб?єкт декларування, згідно підпункту д) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції, несвоєчасно, без поважних причин, 22.04.2025 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до наказу начальника державної установи «Закарпатська установи виконання покарань (N? 9)» від 24 липня 2020 року № 161 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони державної установи «Закарпатська установи виконання покарань (N? 9)».

Таким чином, ОСОБА_1 зобов?язана була подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік до 01.04.2025.

Однак, як вбачається з матеріалів перевірки, зокрема даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 не подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік у встановлений строк до 01.04.2025, а подала її без поважних причин лише 22.04.2025 о 13:23 год., тобто несвоєчасно про що свідчать дані з Єдиного державно реєстру декларацій осіб, уповноважених на функцій держави або місцевого самоврядування НАЗК за посиланням: https://public.nazk.gov.ua/documents/168a54e1-1b4e-4ba1-b41a-5c31918c8f01.

Поважні причини щодо несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік у ОСОБА_1 - відсутні..

Своїми діями ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

З протоколу № 20 від 06.01.2026 р. вбачається, що ОСОБА_1 , яка 17.03.2025 була звільнена з посади молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (N? 9)» та будучи суб?єктом відповідальності за правопорушення, пов?язані з корупцією, Єдиний унікальний номер судової справи: 308/504/26 області 12.01.2026 як суб?єкт декларування, який припиняє діяльність, пов?язану виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та яка є суб?єктом відповідальності згідно підпункту д) пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 22.04.2025 опублікувала на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями «При звільненні», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні у судовому засіданні вважає, що ОСОБА_1 винна у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому її необхідно притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосувати до неї стягнення відповідно до санкції вказаної статті.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 в судове засідання з`явивлася, в судовому засіданні вину в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП, заперечив. Просила звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю та обмежитись усним зауваженням.

Дослідивши матеріали справи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 , суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за номерами 308/504/26 (провадження №3/308/194/26) та 308/506/26 (провадження №3/308/195/26), слід об`єднати в одне провадження, якому присвоїти номер справи 308/504/26 (провадження №3/308/194/26) та розглядати одночасно.

Згідно ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, іншими документами.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.

Статтею 1 Закону №1700-VІІ «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно із підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону є: державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу начальника державної установи «Закарпатська установи виконання покарань (№ 9)» від 24 липня 2020 року № 161 о/с, ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора II категорії відділу режиму і охорони державної установи «Закарпатська установи виконання покарань (№ 9).

Таким чином, ОСОБА_1 у відповідності до підпункту ««в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, зокрема, протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, № 19 від 06.01.2026 року та протоколом про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, № 20 від 06.01.2026 року, якими встановлено факт порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про запобігання корупції», наказом ДУ «Закарпатська установи виконання покарань (№ 9)» від 24 липня 2020 року № 161, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.11.2025 року та іншими матеріалами справи.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 172-6 КУпАП.

Разом з тим, суддя вважає, що порушення строку, хоча формально і містить ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, але через малозначність не становить суспільної небезпеки та не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди суспільству та державі. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень законів України «Про засади запобігання та протидії корупції», «;Про відповідальність юридичних осіб за вчинення корупційних правопорушень», «;Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» (справа про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) від 06.10.2010 року № 1-27/2010, судом серед іншого проведена думка, що корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків. Зазначене може прирівнюватися до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховуванням, розкраданням чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи і яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Тобто, ключовою метою декларування доходів та майна публічних посадових осіб є безумовно запобігання незаконному збагаченню або врегулювання конфлікту інтересів. У даному випадку незаконне збагачення не у кримінально правовому аспекті, а як дії посадової особи, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Незаконне збагаченняпередбачає значне збільшення активів державної посадової особи, яке перевищує її законні доходи, які вона не може раціонально обґрунтувати.

У даному випадку, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, яка зобов`язана відповідно до вимог Закону декларувати свої доходи і статки, не ухилився від декларування, не бажав приховати свої доходи і майно, а допустив помилку у строках подачі декларації на одинадцять годин. Є очевидним, що уданому випадку мова може йти лише про відсутність дисциплінованості у особи, тобто певного порядку поведінки, яка передбачає сумлінне ставлення до виконання всіх Законів, нормативних актів та загальновідомих правил.

Окрім того, держава фактично не понесла жодних негативних юридичних наслідків, оскільки хоча і з запізненням, однак отримала інформацію щодо статків ОСОБА_1 . Натомість, для ОСОБА_1 юридичні наслідки після притягнення до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення будуть занадто суворі та несправедливі, оскільки окрім санкції у вигляді штрафу, до особи застосовуються обмеження у вигляді позбавлення права на державну службу, яке передбачено п. 3 ч. 1 ст. 84 ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року.

Не можна визнати пропорційним порушення строку подачі декларації і позбавлення особи права на роботу. Тяжкість безпосередніх дій ОСОБА_1 , не є такою, що викликає необхідність застосування всіх наявних адміністративних процедур держави, тільки з єдиною метою, щоб позбавити особу права на державну службу, навіть в умовах недотримання ним загального строку подання декларації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип законності ґрунтується на ідеї, що закон повинен попереджати перш, ніж карати. По-друге, вказаний принцип ґрунтується на демократичній вимозі про обмеження влади законом.

Законність в змозі приймати формальний і матеріальний зміст. Дотримання формальної законності передбачає наявність закону, а матеріальна законність означає відповідність закону вищим нормам (Конституційним, міжнародному праву та інш.), а також відповідність процесуальних дій - закону.

Дослідивши обставини вказаної адміністративної справи, в змагальній судовій процедурі, суддя прийшов до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вказане судове рішення буде очевидним попередженням особі про недопустимість в подальшому допускати подібні порушення вимог Закону.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність, є скоєння особою правопорушення вперше, а також малозначність правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність, під час судового розгляду не встановлено.

Закриваючи провадження по справі, суддя не стягує судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI.

Керуючись ст. 22, 36, 283, 284, КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Справи про притягнення громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , колишнього молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9) за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за номерами 308/504/26 (провадження №3/308/194/26) та 308/506/26 (провадження №3/308/195/26), слід об`єднати в одне провадження, якому присвоїти номер справи 308/504/26 (провадження №3/308/194/26) та розглядати одночасно.

Звільнити від адміністративної відповідальності громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за малозначністю правопорушення.

Зробити громадянці України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усне зауваження та попередити про недопустимість в подальшому здійснення подібних правопорушень.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, та особою щодо якої її винесено.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І.Бедьо