Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №33/4805/75/26
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Луговського Ю.В., представника потерпілого адвоката Козлова Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2025 року, якою провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2025 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не дав належної і об`єктивної оцінки фактичним обставинам справи та наявним доказам, дійшов помилкового висновку про проїзд ним перехрестя на жовтий сигнал світлофора, внаслідок чого ухвалив постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При оцінці доказів суд реалізує стандарт більшої переконливості, при якому цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у достатньому обсязі і висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, підтверджується зібраними по справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події. При винесені постанови суддею було вжито заходів до всебічності, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Так, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 124 КУпАП.

Дана норма є бланкетною, тому наявність правопорушення може мати місце при порушенні особою відповідної норми законодавства, яка є обов`язковою складовою протоколу.

Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.

Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.

Тобто тільки ті порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків, а отже перебувають із ними у причинному зв`язку, підпадають під адміністративну відповідальність за ст. 124 КУПАП. Відсутність такого зв`язку являється підставою для притягнення до відповідальності за іншими статтями КУПАП щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445598 від 06.09.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , 06 вересня 2025 року о 17 год 22 хв перехрестя Київська-Східна керуючи автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч на вул. Східна не врахувала дорожньої обстановки та під час повороту ліворуч здійснила зіткнення з транспортним засобом «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 10.4 ПДР України.

У своїх поясненнях водій ОСОБА_1 зазначила, що вона виїхала на перехрестя вулиць Київська-Східна в м. Житомирі, щоб повернути ліворуч. На перехресті зупинилася, пропускаючи транспортні засоби, що рухалися у зустрічному напрямку. Коли вже загорівся жовтий сигнал світлофора, розпочала рух ліворуч. Проїхавши кілька метрів побачила, що праворуч наближається автомобіль «Lanos», і в цю мить відбулося зіткнення.

Водій транспортного засобу «Lanos» ОСОБА_2 , в свою чергу, пояснив, що рухаючись по правій смузі він під`їжджав до перехрестя вулиць Київська-Східна в м. Житомирі. Рухався зі швидкістю 50 км/год. На перехрестя виїхав на зелений миготливий сигнал світлофора. За 5 метрів перед собою побачив автомобіль «KIA», який повертав ліворуч, та зіткнувся з цим транспортним засобом. Вважає винною в ДТП водія автомобіля «KIA», яка не надала йому переваги в русі.

З схеми місця ДТП вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося на перехресті вулиць Східна та Київська м. Житомира, в результаті якого автомобілі «KIA» та «Lanos» отримали механічні пошкодження характерні для зіткнення при обставинах, зазначених у поясненнях водіїв.

Згідно вказаного у протоколі п. 10.4 ПДР України водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот. Згідно вказаного у протоколі п. 8.7.3 ґ) Правил дорожнього руху України вбачається, що сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Отже, у провину ОСОБА_1 ставиться те, що її дії пов`язані із здійсненням повороту ліворуч без надання переваги у русі зустрічному транспортному засобу, тобто саме це порушення є у причинно-наслідковому зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, дослідивши відеозаписи з камер спостереження, встановлених на перехресті вулиць Східна та Київська м. Житомира, дійшов висновку, що у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням даної ДТП є проїзд перехрестя водієм автомобіля «Lanos» ОСОБА_2 на заборонний жовтий сигнал світлофора. Такий висновок суду є правильним.

Так, за загальним правилом кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п. 1.4 ПДР України).

Зіткнення ТЗ відбулося на регульованому перехресті, тому оцінка відповідності дій вимогам ПДР України повинна здійснюватися на підставі розділів 8 та 16 цих Правил.

Згідно п. 16.6 ПДР України повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Схожі вимоги до водіїв, що здійснюють поворот ліворуч, закріплено і у п. 10.4 ПДР України, який ставиться у провину ОСОБА_1 , порушення якого призвело до ДТП.

В той же час, п. 16.8 ПДР України встановлює, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

При цьому, згідно підпунктів в) та ґ) п. 8.7.3 ПДР України: зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух; жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Отже, аналіз даних вимог ПДР України свідчить про те, що водій, який наближається до регульованого перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора повинен зважати на те, що надалі буде увімкнено заборонний жовтий сигнал світлофора, і в залежності від відстані від світлофора, швидкості руху ТЗ, повинен розрахувати, чи буде виїзд на перехрестя здійснено саме на зелений сигнал світлофора, а якщо ні, то вживати заходів до зменшення швидкості та зупинки ТЗ до світлофора.

Водій же, що здійснює поворот ліворуч, який виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, повинен пропустити зустрічний транспорт і завершити маневр незалежно від сигналу світлофору.

При цьому, кожен із цих водіїв повинен розраховувати на те, що інші водії також виконують належним чином вимоги ПДР України.

Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 751/5437/17 виснував, що за змістом пп «ґ» п. 8.7.3. ПДР України вбачається, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених п. 8.10 цих Правил.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (пункт 8.10 ПДР України).

Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху (пункт 8.11. ПДР України).

Як вбачається із відеозаписі (при уповільненому перегляді), під час увімкнення миготливого зеленого світла для пішоходів при виїзді з вулиці Східна, який, згідно наданої Підприємством «Електричних мереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» Житомирської міської ради циклограми режимів роботи світлофорних об`єктів вказаного перехрестя (а.с. 26-27), вмикається одночасно із миготливим зеленим світлом у напрямку руху автомобіля «Lanos», під час початку його миготіння автомобіль «Lanos» не перебуває у полі зору камер нагляду, а з`являється перед перехрестям в момент вмикання червоного сигналу світлофора для пішоходів (жовтого для водія «Lanos»). При цьому, останній швидкість не зменшує і прямує далі без зменшення швидкості та вжиття заходів до зупинки.

Зазначеним відеозаписом спростовуються доводи ОСОБА_2 про те, що він виїхав на перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора, оскільки заборонний жовтий сигнал світлофора увімкнувся перед наближенням автомобіля «Lanos» до світлофору і пішохідного переходу.

На іншому відеозаписи зафіксовано, як автомобіль «KIA», починає рух ліворуч при увімкнення цього ж червоного сигналу світлофора для пішоходів (жовтого для водія «Lanos»). У подальшому відбувається зіткнення ТЗ.

Суд першої інстанції надав належну оцінку вищевказаним доказам і дійшов вірного висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушень п. 10.4 ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку із виникненням даної ДТП, оскільки остання почала рух ліворуч при заборонному сигналі світлофора для зустрічного потоку і мала розраховувати на те, що інші водії також будуть дотримуватися вимог ПДР України про заборону руху на жовтий сигнал світлофора.

Доводи скарги про те, що водій ОСОБА_2 мав право рухатися далі згідно п. 8.11 ПДР України в разі ввімкнення жовтого сигналу, не вдаючись до екстреного гальмування, а водій ОСОБА_1 повинна була надати йому перевагу, суд відхиляє з огляду на наступне.

Як зазначено вище, водій ОСОБА_2 проїхав повз світлофор вже при увімкненому для нього заборонному жовтому сигналі світлофора (вмикається одночасно із червоним сигналом світлофора для пішоходів з вулиці Східна), тобто зелений миготливий сигнал світлофора (мигає 3 рази) для нього увімкнувся завчасно і останній міг розрахувати недостатність часу для проїзду перехрестя на дозволений сигнал світлофора без екстреного гальмування, вжити заходів до своєчасної зупинки ТЗ перед світлофором, однак, як зафіксовано на відеозаписах, автомобіль «Lanos» рухається без зниження швидкості.

Враховуючи наведене приходжу до висновку про відповідність дій водія ОСОБА_1 вимогам пункту 10.4 ПДР України, порушення яких зазначено у протоколі.

З урахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке б було пов`язано із порушенням останньою пункту 10.4 ПДР України та взаємозв`язку таких дій із настанням дорожньо-транспортної пригоди, відповідають дослідженим судом фактичним обставинам справи.

Додаткових об`єктивних доводів, які б спростовували висновки, викладені в оскаржуваній постанові, або свідчили б про порушення норм КУпАП при прийнятті рішення суддею, а також відповідних додаткових доказів в апеляційній скарзі не наведено і до апеляційного суду не надано. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП при відсутності в її діях порушень пункту 10.4 ПДР України, яке б перебувало у причинному зв`язку із даною ДТП.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь