Житомирський апеляційний суд
Справа №273/1575/25 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.
Номер провадження №33/4805/521/26
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Скітневська О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м.Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кри мінальних справ Скітневської О.М., з участю захисника Пізнюр Наталії Анатоліївни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Пізнюр Наталії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2025 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 21.08.2025 року о 17 год. 51 хв. в с. Острожок по вул. Центральна Звягельського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом GREEN GIANT (електроскутер) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Пізнюр Н.А. подала апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що причина зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не встановлена. Також не встановлено місце скоєння адміністративного правопорушення. Апелянт звертає увагу на те, що водію не задавалось питання чи вживав він алкогольні напої, що свідчить про неповноту зібрання співробітниками поліції доказів алкогольного сп`яніння останнього. Вважає, що в діях співробітників поліції вбачаються ознаки провокації щодо відмови ОСОБА_1 від огляду на місці та в подальшому проходження огляду у медичному закладі. ОСОБА_1 не вручено направлення до медичного закладу та не забезпечено проведення огляду в медзакладі. Зазначає, що матеріали при ОСОБА_1 не складалися. На думку апелянта, суттєвим є порушення під час винесення постанови, зокрема, суддею зазначено про відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи, але останній був присутнім в залі суду.

Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження захисник посилається на те, що первинна апеляційна скарга подана до суду першої інстанції 30.11.2025, але постановою Житомирського апеляційного суду від 24 грудня 2025 року (а.с.76) апеляційна скарга повернута особі, що її подала, у зв`язку з відсутністю витягу з договору. 25 грудня 2025 року захисником через систему «Електронний суд» подана повторна апеляційна скарга.

Недопущення тривалого зволікання із поданням другої апеляційної скарги та усунення недоліку, який слугував підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, є свідченням того, що апелянт не допустив невиправданої бездіяльності чи зловживання процесуальними правами та обов`язками.

Розглянувши клопотання про поновлення строку та враховуючи незначний час між поверненням апеляційної скарги, поданої в межах строків апеляційного оскарження, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, встановлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 21.08.2025 вбачається, що 21.08.2025 року о 17 год. 51 хв. по вул. Центральна в с. Острожок Звягельського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом GREEN GIANT (електроскутер) з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними, які містяться: в протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що останній від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився (а.с.2); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого встановлено, що у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та від проходження вказаного огляду на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився (а.с.10); направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с.5); наявним в матеріалах справи відеозаписом з відео реєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського (а.с.12).

ОСОБА_1 ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та доданих до нього документів, але від надання пояснень та підпису відмовився.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законність підстави зупинки транспортного засобу, місце зупинки, не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП, та не впливають на висновок про наявність чи відсутність складу саме цього адміністративного правопорушення.

Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що чути запах алкоголю з порожнини рота, тобто виявив ознаки алкогольного сп`яніння. Отже, у працівників поліції була обгрунтована підозра щодо перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення та висловлені особі.

Відповідно до п.2, 3 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі-Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Таким чином, тільки наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння надає право працівнику поліції запропонувати йому пройти огляд на стан сп`яніння, про що і вноситься запис у протокол про вчинення адміністративного правопорушення, а тому доводи скарги в частині того, що водію не задавалось питання, чи вживав він алкогольні напої, не знайшли свого підтвердження.

Покликання захисника на те, що поліціянти не запропонували ОСОБА_1 огляд в медичному закладі, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на місці зупинки, але останній повідомив «ні». Потім працівники поліції пропонують огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1 чітко відповідає «ні». При цьому, працівником поліції було доступно роз`яснено наслідки такої відмови, а тому доводи скарги в частині провокаційних дій співробітників поліції щодо отримання відмови ОСОБА_1 від огляду судом не приймаються, як не підтверджені доказами.

Разом з тим, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття провокація, як і в цілому національне законодавство. Натомість ЄСПЛ неодноразово формулював у своїх рішеннях визначення провокації, розкривав її зміст та форми (справи «Раманаускас проти Литви», № 55146/14, 20 лютого 2018 року, «Баннікова проти Росії», № 18757/06, 04 листопада 2010 року, «Матановіч проти Хорватії», № 2742/12, 04 квітня 2017 року).

Із правових позицій цього суду вбачається, що провокація вчинення злочину наявна, якщо: були активні дії правоохоронних органів; з їх боку мало місце спонукання особи до вчинення злочину; злочин не був би скоєний без втручання правоохоронних органів.

З переглянутого відеозапису судом не встановлено обставин, які б свідчили, що поліцейські своїми активними діями спонукали або примусили ОСОБА_1 вчинити адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, доводи скарги про не вручення водію направлення на медичний огляд, не підтверджуються нормами законодавства при відмові від вказаного огляду на стан сп`яніння, оскільки направлення в заклад охорони здоров`я складається поліцейським для закладу охорони здоров`я. У даній справі направлення долучено до матеріалів справи з відміткою про відмову водія від проходження огляду.

Щодо тверджень захисника про те, що матеріали при ОСОБА_1 не складалися, то такі спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, з якого вбачається, що працівники поліції пропонували ознайомитися ОСОБА_1 з протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього документами, отримати копію протоколу, але останній відмовлявся, тому не скористався наданим йому правом з власної ініціативи.

Згідно з положеннями статті 256 КУпАП якщо протокол про адміністративне правопорушення складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, то особа має право ознайомитися зі змістом протоколу, а також зі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Працівники поліції складали протокол з дотримання вимог глави 19 КУпАП та у присутності особи, вказані обставини підтверджуються відеозаписом.

За змістом частини першої статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №429976 від 21.08.2025 останній складено поліцейським із заповненням конкретних граф, зокрема, графи 7 «місце скоєння та суть адміністративного правопорушення, опис установлених даних», а тому вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, є належним та допустимим доказом, а тому доводи в цій частині є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначення у постанові судді першої інстанції про те, що ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у той час, як він насправді був присутній у суді, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставиною, яка виключає винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не може бути оцінено як безумовна підстава для скасування постанови, враховуючи те, що ОСОБА_1 мав реальну можливість довести суду свою позицію, що ним і було реалізовано, а також скористатися юридичною допомогою адвоката. Таким чином, апеляційним судом не встановлено суттєвого порушення судом першої інстанції процесуальних норм чи істотного порушення прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, які б могли бути підставою для скасування судового рішення.

Під час апеляційного розгляду справи скаржником не були спростовані обгрунтовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку відеозаписам, як належним та допустимим доказам та які не мають ознак переривання чи монтування під час фіксації обставин, які мають значення для справи. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.

Враховуючи наведене, апеляційний суд проходить до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Пізнюр Наталії Анатоліївні строк на апеляційне оскарження постанови Баранівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката Пізнюр Наталії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Скітневська