Справа № 451/1488/25 Головуючий у 1 інстанції: Магонь О. З.
Провадження № 33/811/18/26 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року вівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

при секретарі судового засідання Сабовій Х.О.,

з участю захисника адвоката Мулявки Н.О.,

представника потерпілого адвоката Спічака М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП за апеляційною скаргою захисника адвоката Мулявки Н.О. на постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого на АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку зі закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 30.08.2025 приблизно о 15 год 05 хв по вулиці Дубрівка в селі Полове Шептицького району Львівської області, керуючи транспортним засобом «Фіат Пунто», з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду, «Део Сенс» під керуванням ОСОБА_2 внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

На постанову судді захисника адвокат Мулявка Н.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишивши в силі рішення про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що закриваючи провадження у зв`язку із закінченням строків, суд не мав правових підстав встановлювати вину особи та формулювати висновок про вчинення нею адміністративного правопорушення, оскільки норми КУпАП не містять обов`язку суду встановлювати вину особи у випадку застосування п. 7 ст. 247 КУпАП, а, навпаки, виключають можливість вирішення справи по суті за відсутності процесуальної можливості накладення стягнення.

Крім цього, вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у будь-якому випадку не може вважатись беззаперечним, оскільки матеріали справи містять істотні суперечності, а обставини ДТП не були з`ясовані всебічно, повно та об`єктивно.

На думку апелянта, суддею не було досліджено усі наявні в матеріалах справи докази, не допитано усіх свідків події. На допиті яких наполягала сторона захисту, також не надано належної оцінки та фактично не досліджено відеозаписи, долучені до матеріалів справи.

Зауважує, що суддею не надано жодної правової оцінки доводам захисту про те, що інший учасник ДТП безпосередньо після ДТП залишив місце події та перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується складенням щодо нього відповідних адміністративних матеріалів.

Також апелянт покликається на правову позицію ВС у постанові від 11.07.2018 у справі № 308/8763/15-а, відповідно до якої при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Враховуючи наведене, вважає, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких буде свідчити про порушення права людини на справедливий суд.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про поважні причини суду не повідомив.

Захисник адвокат Мулявка Н.О. та представник потерпілого адвокат Спічак М.М. не заперечували проти розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника адвоката Ващука Р.Р. та представника потерпілого адвоката Спічака М.М., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 124 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що суддя при розгляді справи дотримався вказаних вимог закону.

Висновок судді про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за ознаками порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за обставин, викладених в постанові судді відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованим.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вказаного правопорушення, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 438675 від 30.08.2025, в якому зафіксовано порушення водієм ОСОБА_1 п.13.1 ПДР, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди (а.с.1), схемою дорожньо-транспортної пригоди, на якій зафіксовано місце розташування автомобіля після ДТП із наведенням переліку видимих пошкоджень транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 2); письмовими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких він рухався дорогою Радехів-Шептицький. Попереду їхав автомобіль «Део Ланос», водій якого загальмував, щоб підібрати пасажирів. Він не зреагував вчасно оскільки його засліпило сонце та здійснив зіткнення з вказаним автомобілем (а.с. 5), письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 (а.с. 6), рапортом інспектора СРПП ВнП №1 Шептицького РВП ГУ НП у Львівській області Тараса Б`ялика від 30.08.2025 (а.с.8).

Апеляційний суд вважає, що оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суддя вірно встановив фактичні обставини ДТП і дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 13.1 ПДР, які призвели до даної ДТП, оскільки водій ОСОБА_1 , не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду, «Део Сенс», що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

Апеляційний суд не погоджується з твердженнями захисника про те, що судом допущено неповноту судового розгляду, позаяк дослідженням матеріалів справи встановлено, що наявна у матеріалах справи сукупність доказів є достатньою для того щоб прийти до однозначного висновку за критерієм поза розумним сумнівом щодо винуватості водія ОСОБА_1 у вчиненні ДТП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Співставивши усі наявні у справі докази з фактично дослідженими у справі обставинами, та й зі змістом обставин, що ставляться у вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що матеріалами провадження доведено наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, чим спростовуються доводи апеляційної скарги.

Всупереч тверджень апелянта, наявні у матеріалах справи докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, а також є здобутими у визначеною вказаною нормою порядку.

Згідно з ст. 256 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06.11.2015 року та ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ст.124 КУпАП.

Зазначені вище вимоги працівниками поліції дотримані в повному обсязі та протокол про адміністративне правопорушення повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Ураховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суддею першої інстанції не з`ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено та не надано належної оцінки доказам, є безпідставними.

Щодо покликання захисника на те, що закриваючи провадження у зв`язку із закінченням строків, суд не мав правових підстав встановлювати вину особи та формулювати висновок про вчинення нею адміністративного правопорушення, оскільки норми КУпАП не містять обов`язку суду встановлювати вину особи у випадку застосування п. 7 ст. 247 КУпАП, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно з вимогами п.7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та спливу строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, відсутня можливість закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення саме за п.7 ст. 247 КУпАП.

У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ст. 247 КУпАП).

З наведеного вбачається, що для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

А відтак, при прийнятті рішення про необхідність закриття провадження в даній адміністративній справі, суддя першої інстанції зазначених вимог закону дотримався у повній мірі, з`ясував обставини наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження за п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного сягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Мулявки Назара Олеговича залишити без задоволення.

Постанову судді Радехівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2025 рокув справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА