Провадження № 3/201/4298/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Дніпро

Суддя Соборного районного суду міста Дніпра Гончаренко В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого фізичною особою-підприємцем, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 29 жовтня 2025 року о 17 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом в районі буд. № 26 по вул. Садова в м. Дніпрі не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований позаду автомобіль «Сузукі», д/н НОМЕР_2 , що був залишений на місці стоянки водієм ОСОБА_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження транспортним засобам.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що 29 жовтня 2025 року приблизно о 17 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_1 , він приїхав за адресою: м. Дніпро, вул. Садова, 26, де припаркував свій автомобіль, після чого у нього виник конфлікт з ОСОБА_2 , який завдав йому тілесних ушкоджень, що стало причиною його госпіталізації до лікарні. Таким чином він не вважає себе учасником ДТП, оскільки під його керуванням не здійснювалось жодних зіткнень з іншими автомобілями. При цьому він не залишав місце пригоди, оскільки до моменту приїзду поліції його вільне пересування було примусово обмежено ОСОБА_2 .

Потерпілий ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що в час та місці, зазначені в протоколах, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_1 , приїхав до його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де між ними виник конфлікт, оскільки ОСОБА_1 намагався псувати ворота його будинку, після чого вищевказаний водій заїхав на територію його приватного домоволодіння, де здійснив наїзд заднім ходом на його припаркований автомобіль «Сузукі», д/н НОМЕР_2 , спричинивши пошкоджень заднього бамперу останнього. Після вчинення вищевказаних протиправних дій була викликана поліція, до приїзду якої були вжиті заходи щодо обмеження пересування ОСОБА_1 , задля того щоб останній не залишив місце пригоди.

Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП з огляду на наступне.

Так, винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП підтверджується: рапортом поліцейського, складеного за результатами вжитих заходів під час оформлення матеріалів за фактом ДТП; схемою місця дорожньо-транспортної події від 29 жовтня 2025 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення та місце розташування транспортних засобів після цього, при цьому зі зворотного боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень автомобіля «Сузукі», д/н НОМЕР_2 , механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями водія-учасника події ОСОБА_2 , який став очевидцем пригоди та вказав на ОСОБА_1 , який, керуючи автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом здійснив наїзд на припаркований позаду автомобіль «Сузукі», д/н НОМЕР_2 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 510839 від 12 листопада 2025 року за ст. 124 КУпАП, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів за зазначених обставин.

Таким чином доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_1 до обставин цієї пригоди суд визнає неприйнятними, оскільки під час судового розгляду достовірно встановлено, що в час та місці, зазначені в протоколі автомобіль «Сузукі», д/н НОМЕР_2 , знаходились без руху, а отже лише діями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності могли бути завдані відповідні пошкодження, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Водночас в обстоювання своєї позиції стороною захисту не було надано переконливих доказів на підтвердження непричетності ОСОБА_1 до цієї пригоди, а тому, в умовах бездіяльності правопорушника, неможливо достовірно перевірити його доводи або наявність алібі, як доказу невинуватості останнього, таким чином всі альтернативні пояснення представлених доказів надзвичайно малоймовірні. Також про доведеність обставин, що підлягають доказуванню, свідчать надані у судовому засіданні, а також під час оформлення даного протоколу показання потерпілого ОСОБА_2 , які є чіткими та послідовними, а також такими, які зіставляються та взаємоузгоджуються як між собою, так і з іншими письмовими матеріалами справи, зокрема із зафіксованим зі зворотного боку схеми місця ДТП переліком, локалізацією та характером механічних пошкоджень автомобіля «Сузукі», д/н НОМЕР_2 . За таких обставин показання потерпілого ОСОБА_2 не викликають у суду сумніву щодо їх достовірності, що дозволяє покласти їх в основу даного процесуального рішення.

З приводу зауважень сторони захисту щодо наявності недоліків у схемі місця ДТП та її невідповідності вимогам закону, необхідно зазначити, що суд, перевіривши її на відповідність вимогам п.п. 4, 5 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, вважає, що даний доказ був оформлений допустимим шляхом та належно відповідає обставинам зафіксованим в протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема на схемі місця ДТП графічно зображено ділянку дороги, на якій сталось зіткнення, сталі орієнтири, до яких здійснена прив`язка об`єктів та слідів, координати місця зіткнення, відносно сталих орієнтирів, а також інші відомості, необхідні для встановлення фактів та обставин, що мають значення для розгляду справи та підлягають доказуванню.

Водночас клопотання сторін процесу щодо необхідності отримання додаткових доказів, зокрема допиту свідків, суд вважає недоцільним і таким, що лише безпідставно затягне розумні строки розгляду цієї справи в разі його задоволення, оскільки в матеріалах адміністративної справи наявна така кількість інформації, яка в повному обсязі характеризує дорожні умови та обстановку, що склалась на відповідній ділянці дороги, водночас даних матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та прийняття об`єктивного та обґрунтованого рішення по ній. Разом з тим суд враховує, що заявлені свідки не були безпосередніми очевидцями зіткнення транспортних засобів, а лише були повідомлені про дану подію однієї із сторін процесу, з`явившись у місці вчинення правопорушення вже після цього. За таких обставин можливі показання цих осіб не стосуються безпосереднього сприйняття обставин дорожньо-транспортної пригоди та мають похідний характер. З огляду на конфліктний характер правовідносин між сторонами, допит таких свідків не сприятиме встановленню об`єктивних обставин справи та істини у ній, оскільки їхні пояснення не можуть містити самостійної інформації щодо механізму та причин зіткнення транспортних засобів.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем «Сузукі», д/н НОМЕР_2 .

Приймаючи до уваги викладене, роблю висновок про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Отже, враховуючи, що згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходить висновку про доведеність вини правопорушниці в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, суд враховує, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, а тому, з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність, а також те, що є обґрунтовані підстави, що остання не буде допускати подібного надалі, суд вважає за необхідне накласти на правопорушницю адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

При цьому, відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, слід стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 29 жовтня 2025 року о 17 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «Рено», д/н НОМЕР_1 , в районі буд. № 26 по вул. Садова в м. Дніпрі став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Сузукі», д/н НОМЕР_2 , після чого водій ОСОБА_1 залишив місце пригоди та не повідомив поліцію. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України.

Дослідивши під час судового розгляду позиції учасників провадження, а також надані останніми докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд доходить висновку, що справа адміністративне правопорушення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях останнього, з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП настає в разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Термін «залишення місця дорожньо-транспортної пригоди», відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, має таке значення це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Пунктом 2.10 Правил дорожнього руху України встановлено перелік обов`язків водія в разі його причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема негайно зупинити транспортний засіб і залишатись на місці пригоди, не переміщати даний транспортний засіб, повідомити про ДТП орган поліції, чекати прибуття поліцейських.

Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку з вимогами Правил дорожнього руху України можна прийти до висновку, що суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, полягає у вчиненні умисних дій водієм, спрямованих на приховання ДТП, до якої він причетний.

Відповідно до позиції сторони захисту особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не залишав місця пригоди та перебував в районі буд. № 26 по вул. Садова в м. Дніпрі до приїзду поліції, після чого ОСОБА_1 було викликано бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, якою його було госпіталізовано до закладу охорони здоров`я.

Вказані обставини не спростовується доказами, наявними в матеріалах цієї справи, а навпаки підтверджують повідомлені ОСОБА_1 відомості, зокрема, у рапорті за результатами реагування на повідомлення про цю пригоду поліцейським було повідомлено, що вищевказаного водія було госпіталізовано до медичного закладу, що також підтверджується долученими зі сторони захисту медичними документами про стан здоров`я ОСОБА_1 .

Таким чином, слід вважати, що дії ОСОБА_1 не були спрямовані на приховування факту дорожньо-транспортної пригоди та обставин її вчинення, оскільки вказаний водій на момент приїзду поліції залишився на місці пригоди та не переміщував, керований ним автомобіль, що відповідно доводиться фотографіями з місця ДТП, на яких зафіксовані обидва засоби на місці їх зіткнення, крім того поліцейські мали відповідні дані про особу цього водія, що підтверджується змістом рапорту поліцейського, у якому зазначені відомості про керований ним транспортний засіб, а саме його марку, модель та номерний знак, тобто на той момент поліцейські не провадили заходи щодо встановлення (розшуку) цього учасника та розшуку його транспортного засобу, а отже останнім не були порушені вимоги п. 2.10 «а» Правил дорожнього руху України, оскільки водій-учасник ДТП залишався на місці пригоди до приїзду поліції, що відповідно виключає адміністративну відповідальність за ст. 122-4 КУпАП в її діях.

В світлі даної ситуації, а також враховуючи, що суд повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом, вважаю, що за цим стандартом доказування не було доведено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Отже, спираючись на вищевикладене та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні докази вини ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного правопорушення, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини стосовно останнього нічим не підтверджуються, керуючись ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, доходжу висновку про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, у зв`язку з чим дана адміністративна справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі восьмисот п`ятдесяти гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі шестисот шістдесяти п`яти гривень шістдесяти копійок.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , притягнутого за ст. 122-4 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко