Єдиний унікальний № 371/1548/25
Номер провадження № 3/371/22/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Геліч Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання Семерей Л.М., Чайки А.В.

прокурора Фрей Р.А.

особи,яка притягується до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка, Новоукраїнський район, Кіровоградської області, громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , місце роботи: Комунальне підприємство Миронівської міської ради Обухівського району Київської області «Миронівка-тепло», посада: директор, ІПН: НОМЕР_1

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи директором КП ММР «Миронівка - тепло», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" №1700-VII, в порушення вимог пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" №1700-VII не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган управління - Миронівську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу від 12.03.2024 №11 «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення», яким серед інших працівників встановив собі премію в розмірі 1000 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. (протокол про вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією № 4026 від 18.09.2025).

Крім того, ОСОБА_1 , будучи директором КП ММР «Миронівка - тепло», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, видав наказ від 12.03.2024 №11 «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення», яким серед інших працівників встановив собі премію в розмірі 1000 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. (протокол про вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією № 4027 від 18.09.2025).

Також, ОСОБА_1 , будучи директором КП ММР «Миронівка- тепло», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №1700-VII, в порушення вимог пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" №1700-VII не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив визначений законом орган управління - Миронівську міську раду про наявність у нього реального конфлікту інтересів, а саме щодо суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, які виникли перед підписанням наказу від 14.03.2025 №9-к «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення», яким серед інших працівників встановив собі премію в розмірі 1000 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. (протокол про вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією № 4028 від 18.09.2025).

ОСОБА_1 , будучи директором КП ММР «Миронівка- тепло», являючись суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, видав наказ від 14.03.2025 №9-к «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення», яким серед інших працівників встановив собі премію в розмірі 1000 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. (протокол про вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією № 4029 від 18.09.2025).

Згідно зі ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь - яке з вчинених правопорушень.

Вказані протоколи суд розглядає одночасно за правилами ст.36 КУпАП, оскільки вважає за необхідне об`єднати матеріали даних справ відносно ОСОБА_1 в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, не визнав. Вказав, що умислу навчинення правопрушень не мав, підписуючи вказані вище накази керувався приписами статуту підприємства. Кошти, одержані у якості премії повернув до бютжету у повному обсязі, просив закрити проваення у справі за відсутністю складу адміністартивних правопорушень.

Прокурор Фрей Р.А. у судовому засіданні підтримала обставини, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, просила визнати винуватим ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних із корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та на підставі статті 36 КУпАП, піддати його стягненню в межах санкції за більш серйозне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у виді штрафу, оскільки вважає його вину доведенною під час розгляду в суді.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали об`єднаної справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 ч. 1 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, непосягатина права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

За приписами ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 18.09.2025 були складені протоколи відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП. Процесуальна форма та зміст протоколів відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Частиною першою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Частиною другою статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, полягає у діях особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які впливають на об`єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, призводять до невиконання або неналежного виконання нею посадових обов`язків, і тому зобов`язана була утриматись від вчинення певних дій або прийняття певних рішень, однак не зробила цього.

Диспозиції цих частин статті є бланкетними і лише описують безпосередньо самі правопорушення, для повного визначення ознак цих правопорушень відсилають до інших галузей права, тобто, до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів,які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Відповідно до примітки до ст. 172-7 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Статтею 1 Закону України "Про запобігання корупції" та п. 2 Примітки до ст. 172-7 КУпАП, під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує, у зв`язку з цим певні матеріальні блага для себе чи близьких осіб. Тобто, навіть при наявності суперечності між приватними інтересами особами та її службовими повноваженнями, обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, хоча ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено обов`язок особи повідомляти про наявність у неї потенційного чи реального конфлікту інтересів, проте адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП настає лише за неповідомлення особою у встановлених законом випадках про наявність у неї реального конфлікту інтересів та за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Обов`язковим елементом складу адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 172-7 КУпАП, є наявність умов реального конфлікту інтересів, що прямо передбачено диспозицією цієї статті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною участині першійстатті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є директором Комунального підприємства Миронівської міської ради Обухівського району Київської області «Миронівка-тепло», що підтверджується контрактом від 01.09.2020 та розпоряженням № 11 від 12.03.2024 міського голови Миронівської міської ради про продовження дії контракту. Перебуваючи на посаді директора останній здійнив своє приміювання, згідно з наказами від 12.03.2024 №11 та від 14.03.2025 №9-к.

Статтею 81 Цивільного кодексу визначено, що юридична особа публічного права є юридична особа, яка створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Тобто, Комунальнальне підприємство Миронівської міської ради Обухівського району Київської області «Миронівка-тепло» є юридичною особою публічного права.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи директором Комунального підприємства Миронівської міської ради Обухівського району Київської області «Миронівка-тепло» є посадовою особою юридичної особи публічного права.

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичної особи публічного права.

Таким чином, відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цьогоЗакону як посадову особу юридичної особи публічного права, та є відповідальним за вчинення корупційних правопорушень.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено поняття реального конфлікту інтересів, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Отже, для висновку про наявність в особи реального конфлікту інтересів та про прийняття нею рішення в умовах реального конфлікту інтересів необхідно встановити: 1) наявність в особи приватного інтересу; 2) наявність суперечності між приватним інтересом особи та її представницькими повноваженнями; 3) наявність впливу цієї суперечності на об`єктивність або неупередженість рішення; 4) наявність повноважень на прийняття рішення.

Без наявності хоча б одного із зазначених фактів із цієї сукупності, реальний конфлікт інтересів не виникає, а тому встановлення таких обставин в обов`язковому порядку має бути відображено як у протоколі про правопорушення, пов`язане з корупцією, так і у судовому рішенні.

Таким чином, конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 видав накази від 12.03.2024 №11 та від 14.03.2025 №9-к, якими приміював себе. Таким чином, він, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, прийняв рішення про своє преміювання. ОСОБА_1 у судовому засіданні не оспорював факту видання наказів про своє преміювання.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 ч. 1ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в тому числі посадова особа юридичної особи публічного права, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 11 Закону серед повноважень НАЗК передбачено також надання роз`яснень, методичної та консультаційної допомоги з питань застосування актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, застосування інших положень цього Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів, захисту викривачів.

Таким чином, роз`яснення та методичні рекомендації НАЗК мають офіційний характер і підлягають врахуванню при застосуванні норм антикорупційного законодавства.

Відповідно до роз`яснень НАЗК у своїх методичних рекомендаціях № 13 від 21.10.2022 року «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, дотримання обмежень щодо запобігання корупції», що основними складовими конфлікту інтересів є приватний інтерес та службові або представницькі повноваження, а суперечність між приватним інтересом та службовими або представницькими повноваженнями є основною складовою реального конфлікту інтересів.

Приватним інтересом може вважатися будь який майновий чи немайновий інтерес. Закон допускає необмежене коло обставин та ситуацій, що можуть свідчити про наявність приватного інтересу. При цьому слід зауважити, що типовими обставинами, що свідчать про наявність приватного інтересу слід вважати сімейні та родинні стосунки, а також реалізацію службових або представницьких повноважень відносно себе.

Пунктом 2.4 Методичних рекомендацій визначено, що суперечність полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.

Таким чином, особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймаючи те чи інше рішення (вчиняючи ту чи іншу дію) по сутістоїть перед вибором задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів, інтересів близьких осіб).

Тому, навіть за умови, що особа маючи приватний інтерес, приймає об`єктивні та неупереджені рішення, він вчиняє дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Отже, ОСОБА_1 , видав накази щодо виплати собі премії, прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а також не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів як Національне агентство з питань запобігання корупції, так і Миронівську міську раду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.172-7 КУпАП.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.172-7 та ч.1 ст.172-7 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколами № 4026, 4027, 4028 та 4029 від 18.09.2025 відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за ч. 2ст. 172-7 КУпАП, ч.1ст. 172-7 КУпАП, статутом Комунального підприємства Миронівської міської ради Обухівського району Київської області «Миронівка-тепло», контрактом від 01.09.2020, розпоряженням № 11 від 12.03.2024 міського голови Миронівської міської ради про продовження дії контракту, наказами від 12.03.2024 №11 та від 14.03.2025 №9-к «Про преміювання до Дня працівників житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення».

Із досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 , будучи директором з Комунального підприємства Миронівської міської ради Обухівського району Київської області «Миронівка-тепло» є посадовою особою юридичної особи публічного права і відповідно до положень підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»є суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», у разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона має право звернутися за роз`ясненням до Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст.172-7 КУпАП, а саме: останній прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Крім того, ОСОБА_1 з моменту видання наказів про своє преміювання не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у ного реального конфлікту інтересів.

При цьому, необізнаність особи із вимогами закону не є підставою звільнення від відповідальності з урахуванням вимогст. 68 Конституції України, якою передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичною відповідальності.

Згідно з приписами ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимогст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, які пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, відповідно до частини 1 статті 34 КУпАП, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, відповідно до статті 35 КУпАП, судом не встановлено.

Згідно з і ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

На підставі ст. 36 КУпАП, суд накладає адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто в межах санкції ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, яка передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та визначенні його розміру, суд враховує характер вчинених правопорушень, пов`язаних з корупцією, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та дійшов висновку про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та вважає, що саме це адміністративне стягнення та його розмір буде сприяти вихованню відносно додержання законів України, а також запобігати вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставіст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.

Керуючись ст.ст.32,33,40-1, ч.1,2 ст.172-7,245,252,280 КУпАП, ст. ст.1,3,27,28 Закону України «Про запобігання корупції», суд,

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. ст.172-7 КУпАП, єдиний унікальний номер 371/1548/25, справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. ст.172-7 КУпАП, єдиний унікальний номер 371/1549/25, справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. ст.172-7 КУпАП, єдиний унікальний номер 371/1550/25 та справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. ст.172-7 КУпАП, єдиний унікальний номер 371/1551/25

Об`єднаній справі присвоїти єдиний унікальний номер 371/1548/25, номер провадження 3/371/22/26.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,та на підставі приписів ч.2ст.36 КУпАП піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі) 00 гривень.

ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити вказаний штраф у передбачений ч.1 ст. 307 КУпАП п`ятнадцятиденний термін з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше, ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення і повідомити про це суд шляхом представлення документа про його сплату.

Якщо правопорушником не сплачено штраф у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у постанові про стягнення штрафу.

Штраф підлягає сплаті за реквізитами: рахунок отримувача: UA0010001; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37955989; Отримувач коштів: ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300; код класифікації доходів бюджету 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 гривень. Судовий збір перерахувати на номер рахунку (IBAN) UA 0026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ /22030106, код за , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення постанови до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області.

Постанова може бути звернута до примусового виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Тетяна ГЕЛІЧ