Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6199/25
Провадження № 3/332/74/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2026 м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Блажко У.В., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в Запорізькій області ДПП НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який є військовослужбовцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (інші відомості відсутні),

за ч. 3 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 08.11.2025 о 13-00 год. за адресою: м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Скворцова 1, керував транспортним засобом LandRover, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме:зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного оглядуна стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`явідмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачітранспортного засобу тверезому водію. Про повторність попереджений. Своїми діями останній порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Факт вчинення адміністративного правопорушення зафіксований протоколом про адміністративне правопорушення від 08.11.2025 серії ЕПР1 № 507019.

В судові засідання належним чином повідомлений ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки та своїх заперечень суду не повідомив.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п. 41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи викладене та положення ст. 268 КУпАП, суд дійшов переконання про можливість розгляду справи за його відсутності.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення від 08.11.2025 серії ЕПР1 № 507019 додані такі докази: рапорт старшого лейтенанта поліції від 08.11.2025; направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; довідками з бази «Адмінпрактика» та «Армор», відеозапис фіксації вчиненого правопорушення; копія постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2024 (справа № 332/5270/24) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи дії ОСОБА_1 кваліфіковано працівниками поліції за ч. 3 ст. 130 КУпАП як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Під час судового розгляду встановлено, що постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2024 (справа № 332/5270/24) ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

З вищевказаної постанови випливає, що ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою Вальківського районного суду Харьківської області від 08.02.2024 (справа № 615/125/24).

Отже, ураховуючи, що протягом року до моменту складання протоколу серії ЕПР 1 № 507019 від 08.11.2025 ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння один раз, підтвердженням чого є постанова Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2024 по справа № 332/5270/24, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, як засіб заповнення прогалини у законодавстві, який полягає у застосуванні врегульованих конкретною нормою правовідносин, норми закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям "правопорушення".

У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року (заява N 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 Конвенції.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

На підставі викладеного вище суд доходить висновку, що дії ОСОБА_1 слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП. Перекваліфікація дій не порушує права ОСОБА_1 та не погіршує його становище.

З урахуванням наведеного, суд виснує, що аналіз досліджених доказів дає суду підстави дійти висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що кваліфікується як відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинена особою, яка повторно протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно даних з підсистеми «Адмінпрактика» ОСОБА_1 посвідчення водія отримував.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, в ході розгляду справи судом не виявлено.

Враховуючи ті обставини, що на момент розгляду справи ОСОБА_1 відповідно до довідки з підсистеми «Адмінпрактика» до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП притягувався, посвідчення водія серії НОМЕР_2 отримував, суд вважає необхідним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130, 245,ч. 2 ст. 268, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, стягнувши його на користь держави (отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0008001, код класифікації доходів бюджету: 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 гривень (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UА0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений постановою Кабінету Міністрів України.

Суддя У. В. Блажко