Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/5094/25
Провадження № 3/553/78/2026
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.01.2026м. Полтава

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Фоміна Ю.В., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,

за ч.1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №211851 від 28.11.2025 року, ОСОБА_1 будучи матір`ю свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого сина, а саме, не виховує дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, внаслідок чого її малолітній син ОСОБА_1 , будучи учнем 7-г класу 24.11.2025 року близько 12.00 години в приміщенні ліцею №2 «Подільський» за адресою м. Полтава по вул. Героїв Азову, 10 на перерві в коридорі наніс удари учню 7-г класу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в область голови, чим завдав шкоду фізичному здоров`ю, чим ОСОБА_4 порушила ст. 150 Сімейного Кодексу України та ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП не визнала та в судовому засіданні пояснила, що свої батьківські обов`язки виконує належним чином, її син ОСОБА_5 зростає у повній родині, має старшого брата, вона та її чоловік завжди приділяють всі необхідні сили та увагу для належного забезпечення та виховання своїх дітей, в тому числі щодо поваги до інших та заборони вирішувати конфлікти із застосуванням фізичної сили. В родині добрі відносини та жодних претензій до виховання дітей не було. Діти отримують необхідну увагу та забезпечуються всім необхідним, виховуються в дусі поваги до прав і свобод інших людей.

Також, до суду надані письмові заперечення ОСОБА_4 , в яких вона зазначила, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено конкретних дій або бездіяльності, які становлять «неналежне виховання». Протокол містить лише формальне посилання на ст. 184 КУпАп без конкретизації, які саме обов`язки щодо виховання дитини ОСОБА_1 порушила, у чому це проявилося, та які наслідки настали. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.1992 року від 25.12.1992 року № 14, притягнення за ст. 184 можливе лише за конкретно доведені факти неналежного виконання обов`язків. Таких фактів протокол про адміністративне правопорушення не містить. В матеріалах справи відсутні докази вини останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАп. Орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, на надав жодних доказів в розрізі поняття ст. 251 КУпАП. Так, пояснення педагогів, які долучені до матеріалів справи класного керівника не може служити належним чи допустимим доказом, оскільки остання в цей день не перебула в школі та не була свідком подій, оскільки в цей день відвідувала лікаря зі своїм сином. Пояснення, які надані класним керівником надані останньою зі слів дітей, що є неприпустимо і не дані пояснення не можуть служити доказом у справі та винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого останній адміністративного правопорушення. Матеріали справи не містять Актів служби у справах дітей та доказів систематичності чи причинного зв`язку між поведінкою ОСОБА_1 та дітей, не має, факти викладені у протоколі про адміністративне правопорушення грунтуються лише на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами у справі.

Протокол про адміністративне правопорушення складений в порушення вимог ст. 256 КУпАП. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні /неналежно оформлені такі реквізити: зазначено лише одного свідка ( в тому числі неповнолітнього) без зазначення адреси проживання; опис правопорушення викладено не чітко та узагальнено. Такі порушення відповідно до ст. 246 КУпАП тягнуть неможливість притягнення до адміністративної відповідальності.

Відсутній склад адміністративного правопорушення, так як ні в протоколу про адміністративне правопорушення, ні в наданих матеріалах немає підтвердження, що дії ОСОБА_1 становили саме «неналежне виховання», що поведінка дітей була наслідком саме бездіяльності ОСОБА_1 , що мала місце шкідлива поведінка, яка настала через догляд чи виховання .

На підставі викладеного, ОСОБА_1 вважає, що представник поліції грубо порушив вимоги ст.ст. 278,279 КУпАП, оскільки саме представник поліції, як особа, яка виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність, події, складу адміністративного правопорушення та винуватість особи тобто наявність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її письмові заперечення та дослідивши матеріали справи, відеозапис, який приєднано до матеріалів справи, приходить до наступного висновку.

Диспозиція ч.1 ст.184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачає, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Ст.150 СК України передбачає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняєбатьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Більш детальний аналіз поняттю ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків наведено в п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.07.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, в якому вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно норм КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, тощо є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і у розуміння ст. 251 КУпАП є джерелом доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Суд зазначає, що наразі надається оцінка саме діям або бездіяльності матері дитини щодо невиконання нею своїх обов`язків по вихованню сина у дусі поваги до прав та свобод інших осіб.

В судовому засіданні досліджені письмові поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , медичну довідку видана КП «Дитяча міська клінічна лікарня ПМР щодо стану здоров`я ОСОБА_8 , 30.06.2013, відеозапис, наданий до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №211851 від 28.11.2025 року.

Так, наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_1 стала подія, яка відбулася 24.11.2025 року між трьома однокласниками та з якими поліцейська проводила бесіду у присутності батьків цих дітей з метою встановлення причини та обставин конфлікту, що зафіксовано на відеозапису. Разом з цим, ставлення батьків до причини та обставин конфлікту не були з`ясовані, умови проживання та виховання дітей не встановлювалися.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечує ту обставину, що вона не належним чином виховує та дбає про свого сина, зазначає, що відносини в сімї добрі, дитина завжди перебуває під наглядом, для сина створені всі необхідні умови для його розвитку та зростання. Вона та батько достатній час приділяють для спілкування із сином, виховують його належним чином, в тому числі й в дусі поваги до прав та свобод інших осіб, будь-яких поганих прикладів, вчинків чи настанов з боку родини не має, дитина навчається добре.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд констатує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять достатніх та обґрунтованих доказів, що підтверджували б нехтування матір`ю своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, їх систематичність, та як наслідок це призвело до неналежної шкідливої поведінки її сина у вигляді нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Одноразова поведінка дітей або подія, яка мала певні причини, не є достатньою обставиною, яка свідчить про неналежне виховання батьками дитини.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

При таких обставинах провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУАП, у зв`язку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.184 КУпАП, оскільки лише сам по собі протокол та одинична подія, яка сталася між підлітками, не є достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 16, 184 ч.1, ч.1 ст. 247, 283, 284 КУпАП , суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП ОСОБА_1 , за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. В. Фоміна