ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Сиротенко В.К., за участю секретаря судового засідання Кумер А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Гуляєвої С.Л., прокурора Фоміної Г.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянки України, працюючої на посаді начальника відділу забезпечення Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02.12.2025 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст.172-6 КУпАП.

Як вбачається з протоколу №40 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складеного 01 грудня 2025 року старшим оперуповноваженим Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Азаровою О.В., встановлено, що 10.06.2019 року ОСОБА_1 на підставі наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 49 о/с призначено на посаду начальника відділу забезпечення діяльності Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

Відповідно до положень п. «з» п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону. 23.01.2024 року ОСОБА_1 подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2021 рік, якій присвоєно унікальний ідентифікатор документа 5a200ab2-ce6a-4a74-ab79-d979c0af00b.

За результатами проведеної повної перевірки НАЗК, складено обґрунтований висновок від 22.08.2024 щодо виявлення ознак корупційного або пов?язаного з корупцією правопорушення вчиненого ОСОБА_2 , яка зазначила відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 2 243 775,99 грн, що становить розмір понад 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2021 рік, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. й ст. 366-2 КК України. Проте, 22.09.2025 до Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки НП України з ТУ ДБР у м. Мелітополі надійшла постанова від 15.09.2025 про закриття кримінального провадження № 0000795, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно вказаної постанови встановлено, що станом на 23.01.2024 (дату подання ОСОБА_1 декларації), ч. 1 ст. 366-2 КК України передбачала відповідальність за умисне внесення суб?єктом декларування завідомо недостовірних відомостей перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 500 до 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Тобто, станом на 09.09.2024 (дату реєстрації кримінального провадження) дії ОСОБА_1 формально містили ознаки складу кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, яка займає посаду начальника відділу забезпечення Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, тобто виконує діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави., та відповідно до підпункту «3» пункту 1 частини 1 статті 1 Закону №1700-VII, примітки до ст.172-6 КУпАП є суб`єктом відповідальності за порушення вимог пп.2,7,9,10 ч.1 ст.1 ст.46 Закону №1700- VII,23.01.2024 подала завідомо недостовірні відомості у щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, які відрізняються від достовірних на суму 2 243 775,99 грн., що становить від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом України №4496-ІХ від 17.06.2025 « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо підвищення відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Також у протоколі зазначено, що місцем вчинення правопорушення є місце роботи ОСОБА_1 , де виник обов`язок подати декларацію, а саме: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 96 .

Датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією є день подання до офіційного вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, тобто 23.01.2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025 визначено для розгляду справи головуючого суддю Сиротенко В.К.

Постановою суду від 16.12.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Розгляд справи відкладено на 06.01.2026 на 10:00 год., у зв`язку із закінченням робочого часу.

06.01.2026 року за клопотанням захисника-адвоката Гуляєвої С.Л., було відкладено розгляд справи, у зв`язку з перебуванням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . На підтвердження надано Медичний висновок №1111-ААН5-ТЗК2-24А5.

Під час судового засідання 27.01.2026 року ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням до початку розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Від надання пояснень по протоколу відмовилась.

У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Гуляєва С.Л., просила закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , в зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Наполягала на його вирішенні до початку розгляду справи та дослідження матеріалів.

У судовому засіданні прокурор Фоміна Г.В. зазначила, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, у зв`язку з чим просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Приписами статті 280 КУпАП визначено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції визначені: органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до положень ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 172-4-172-9КУпАП (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище), мають право складати уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції .

Згідно підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: поліцейські.

Судом встановлено, що 01.12.2025 року старшим оперуповноваженим Запорізького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Азаровою О.В. складено протокол № 40 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка будучи особою, яка виконує обов`язки начальника відділу забезпечення Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, тобто діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, та відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII, примітки до ст.172-6КУпАП є суб`єктом відповідальності за порушення вимог пп. 2, 3, 7 ч.1 ст.46 Закону № 1700-VII, 33.01.2024 року подала завідомо недостовірні відомості у щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, які відрізняються від достовірних на суму 2 243 775,99 грн., що становить від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.

Також зазначено, що місцем вчинення правопорушення є місце роботи ОСОБА_1 , а саме: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96 , датою вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією є день подання до офіційного вебсайту Національного агентства з питань запобігання корупції декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, тобто 21.01.2024 року, днем виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, слід вважати дату складання протоколу, а саме 01.12.2025 року.

Суд не погоджується з доводами, наведеними у протоколі в частині дня виявлення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією, тобто дату складання протоколу, а саме 01.12.2025 року, з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» від 25.05.1998 для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема, чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст.ст.212-15,212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

На підставі аналізу матеріалів справи вбачається, що 19.08.2024 Управлінням проведення повних перевірок НАЗК за результатами проведення повної перевірки щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, поданої ОСОБА_1 , було складено довідку №354/24 та встановлено, що останньою було зазначено, серед іншого, недостовірні відомості у декларації, які відрізняються від достовірних на загальну суму 2 243 775,99 грн., що перевищує суму 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. У діях суб`єкта декларування встановлено ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.366-2 КК України.

Водночас, обґрунтований висновок стосовно наявності в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України було складено Управлінням проведення повних перевірок НАЗК пізніше, а саме 22.08.2024 року.

Суд звертає увагу, що зі змісту вищевказаного висновку НАЗК щодо виявлення ознак кримінального правопорушення, пов`язаного із корупцією, вбачається, що саме за результатами проведення повної перевірки поданої ОСОБА_1 декларації було встановлено, що у діях суб`єкта декларування вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі підполковника Державного бюро розслідувань ШУДРИК О. від 15.09.2025 року кримінальне провадження №00000795, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 09.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2КК України, закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Відомості про прийняте рішення внесено до ЄРДР. Для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Передбаченої ч.4 ст.172-6 КУпАП, копію постанов про закриття кримінального провадження направлено до Запорізького управління ДВБ НПУ.

Отже, суд констатує, що днем виявлення правопорушення в даному випадку слід вважати саме 19.08.2024, тобто день складення довідки №354/24 за результатами проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і саме з цієї дати необхідно відраховувати початок 6-ти місячного строку для накладення адміністративного стягнення, який сплив 20.02.2025 року.

Крім того слід зазначити, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Суд звертає увагу, що постановою старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі підполковника Державного бюро розслідувань ШУДРИК О. від 15.09.2025 року кримінальне провадження №00000795, відомості щодо якого внесені до ЄРДР 09.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366-2КК України, а протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №40 стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 172-6 КУпАП складено 01.12.2025 та 02.12.2025 року матеріали надіслано до Вознесенівського районного міста Запоріжжя для розгляду.

Таким чином, суд вважає, що на момент розгляду вказаної справи сплинув строк, визначений ч.4 ст.38 КУпАП.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно листа ВССУ № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», ВССУ роз`яснив, що судам слід мати на увазі, що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч. 3 ст. 38 КУпАП). Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення. Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Відповідно до правового висновку ВАСУ від 07.11.2017 року - Науково-консультативної ради при ВАСУ, згідно якого пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Верховний Суд у своїй постанові від 11 липня 2018 року (справа № 308/8763/15-а провадження № К/9901/12342/18) зауважив, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Крім того, відповідно до пункту 3 Висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

В той же час при ухваленні остаточного рішення у даній справі судом враховано наступне.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.

А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.

У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Зі змісту положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону.

Правовий аналіз змісту положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.

Перелік обставин, які виключають провадження у справі про адміністративні правопорушення закріплений в статті 247 КУпАП та є вичерпним. Пунктом 7 ст. 247 КУпАП передбачено закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, тобто мова йде лише про можливість накладення адміністративного стягнення, що апріорі без визнання факту винуватості особи є неможливим.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) підтверджує цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».

З точки зору матеріального підходу нереабілітуючими визнаються обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Водночас стаття 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи встановити вину особи та навести про це в мотивувальній та резолютивній частинах постанови.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою/нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення.

Крім того, ст. 80 КУпАП встановлюється обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати низку обставин, в тому числі чи винна особа в його вчиненні, чи ні.

Судом не встановлені підстави для закриття провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-6 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до ст. 17 Закону України« Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Отже, оскільки на момент надходження справи до суду спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КпАП України, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1статті 247 КпАП України.

Керуючись ст.ст.38,247, 172-6, 283-285, 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.7 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом десяти днів з дня її винесення.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена у судовому засіданні 27.01.2026 року.

Повний текст постанови складено 29 січня 2026 року.

Суддя В.К. Сиротенко