Справа № 187/25/26
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 лютого 2026 року селище Петриківка

Суддя Петриківського районного суду Дніпропетровської області Говоруха В.О., розглянувши матеріали, що надійшли із відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; посвідчення водія НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 558811 від 04.01.2026, згідно якого: 04.01.2026 о 16-10 годині в селищі Курилівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Део Сенс» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). На законну вимогу використати алкотест «Драгер 6810» або пройти медичний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі ПДР) і вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину вчиненні правопорушення категорично заперечував та відносно обставин події показав наступне: 04.01.2026 він на прохання своєї знайомої ОСОБА_2 допомогти їй здійснити поховання померлої бабусі останньої поїхав з нею на цвинтар. За кермом автомобіля перебувала ОСОБА_2 . Повертаючись із цвинтаря їх зупинили працівники поліції та звинуватили його, що саме він керував автомобілем з ознаками сп`яніння. Під час руху він перебував на задньому пасажирському сидінні за сидінням переднього пасажира. Він пояснив працівникам поліції, що не перебував за кермом автомобіля та ОСОБА_2 підтвердила, що керувала автомобілем саме вона, однак їх пояснення працівники полії проігнорували.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Твардієвич Є.О. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі в якому просив суд, закрити адміністративне провадження про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях подій та складу адміністративного правопорушення.

Клопотання мотивовано тим, що 04 січня 2026 року, приблизно о 16 год. 00 хв., гр. ОСОБА_1 дійсно їхав в с-щі Курилівка, по вул. Шевченка зі своєю знайомою гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на автомобілі марки «ДЕО» д/з НОМЕР_2 , однак за кермом була саме ОСОБА_2 . Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме ОСОБА_1 був за кермом та керував автомобілем марки «ДЕО» д/з НОМЕР_2 , а отже в останнього не було підстав для проходження огляду на стан сп`яніння.

Також матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували підстави, з яких було зупинено автомобіль марки «ДЕО» д/з НОМЕР_2 , а саме відеозапису або показів свідків (відповідно до змісту протоколу, свідки не залучалися).

Долучений до матеріалів справи диск з відеозаписом не може бути належним доказом вини останнього, оскільки: у протоколі відсутні відомості про номер боді-камери, на яку було зафіксовано обставини події та факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Відповідно до відеофайлів, які містяться на диску, дата зйомки зазначена 01 грудня 2023 року в період часу з 05-00 год. до 05-48 год., що не відповідає часу, зазначений в протоколі.

Наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння до медичного закладу, не містить відомостей про його отримання гр. ОСОБА_1 або іншим водієм.

Заслухавши пояснення особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Твардієвич Є.О., дослідивши покази свідка ОСОБА_2 і матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис наданий працівниками поліції, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Згідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій, необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, ....., а також іншими документами.

Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП передбачає нормативне правило наступного змісту: «адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, необхідною умовою для застосування до порушника відповідальності, передбаченої вищевказаною статтею, є, зокрема, наявність доказів, які б безпосередньо свідчили про порушення викладених вище вимог.

Відповідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 розділу 1 Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.

Згідно пункту 7 розділу 1 вказаної Інструкції - у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст.266 КУпАП.

На підставі пункту 6 розділу Х наказу МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року "Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, огляд особи на стан алкогольного сп`яніння є сукупністю, своєрідним алгоритмом послідовних дій працівників поліції.

В абзаці 3 пункту 27 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 N 14 зазначено що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

В рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Так, дослідивши надані матеріали, судом встановлено, що 04.01.2026 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 558811 від 04.01.2026, згідно якого: 04.01.2026 о 16-10 годині в селищі Курилівка водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Део Сенс» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). На законну вимогу використати алкотест «Драгер 6810» або пройти медичний огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До протоколу долучено рапорт працівника поліції, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.01.2026 і диск з відеозаписом.

За клопотанням адвоката Твардієвича Є.О. судом досліджено покази свідка ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні показала, що 04.01.2026 вона попросила ОСОБА_1 допомогти їй в похованні померлої бабусі. ОСОБА_1 погодився і вони разом на належному їй автомобілі поїхали на цвинтар. Їдучи зі цвинтаря, їх зупинили працівники поліції. Їдучи із цвинтаря керувала автомобілем вона, а ОСОБА_1 в той час перебував на задньому пасажирському сидінні. Вона підтвердила працівникам поліції, що за кермом автомобіля перебувала саме вона, однак вони проігнорували її пояснення і склали протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Судом ретельно, в присутності ОСОБА_1 та його захисника, досліджено наданий відеозапис та констатовано, що він містить два відео досліджуваної події тривалістю 00:13:53 і 00:19:20. Так перший відеозапис з самого початку містить відображення того як працівник поліції починає спілкування з ОСОБА_1 . Далі на вимогу поліцейського пройти огляд для встановлення стану сп`яніння ОСОБА_1 відмовився та неодноразово категорично пояснив, що він не керував автомобілем і тому не повинен проходити такий огляд. При цьому, ОСОБА_2 неодноразово підтвердила працівникам поліції, що саме вона перебувала за кермом автомобіля і керували ним їдучи із цвинтаря.

Віозапису події руху автомобіля Део Сенс та моменту його зупинки, в тому числі, відомостей про те, хто саме керував автомобілем суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за належною процедурою.

Окремо слід відзначити, що матеріали провадження не містять відомостей про свідків події, зокрема факту керування ОСОБА_1 автомобілем, в той час як відеозапис містить твердження працівника поліції про наявність таких свідків.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про відсторонення ОСОБА_1 від подальшого керування транспортним засобом, що є обов`язковим згідно положень ч. 1 ст. 266 КУпАП, в разі виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння.

Долучений до матеріалів справи рапорт працівника поліції відповідно до якого ОСОБА_1 керуючи автомобілем після його зупинки перестрибнув на заднє сидіння автомобіля не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень за відсутності інших належних і допустимих доказів. Вказане відповідає позиції Верховного Суду викладеній постанові від 20.05.2020 справа № 524/5741/16-а.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів керування ОСОБА_3 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння суд, приходить до висновку про відсутність в його діях невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 130 та 247КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 558811 від 04.01.2026 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодекс України про адміністративні правопорушення, закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя: В. О. Говоруха