ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу адвоката Плотниченка Д.Г., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрального районного суду м. Дніпра від 12 грудня 2025 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, колишнього судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

за участю:

прокурора Панібрата В.Ю.,

захисника Плотниченка Д.Г.,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Відповідно до постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), примітки до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія цього Закону, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію після звільнення за 2021 рік 13.05.2025 о 14:04, в той час як був зобов`язаний подати її до 00:00 01.02.2024 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник Плотниченко Д.Г., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив в постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Разом з апеляційною скаргою захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, просив визнати причини пропуску строку поважними.

Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на неподання декларації, наведені останнім причини несвоєчасного подання декларації є поважними. Зазначив, що ОСОБА_1 мав на утриманні двох батьків інвалідів, які потребують догляду. Через догляд за батьками не мав можливості слідкувати за поточним законодавством, до того ж за місцем свого мешкання він не має інтернету.

Вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону ОСОБА_1 не порушував, оскільки з початком воєнного стану в Україні в лютому 2022 року було призупинене обов`язкове подання електронних декларацій. Крім того захисник послався на закінчення строку, передбаченого ч. 4 ст. 38 КУпАП, оскільки НАЗК ще в листі від 30.04.2025 року зазначив про порушення ОСОБА_1 вимог фінансового контролю, тому строк накладення стягнення закінчився 30.10.2025 року, що є підставою для закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Станом на теперішній час на території України діє правовий режим воєнного стану, у зв`язку з чим встановлено спеціальний порядок пропуску осіб до будівлі суду.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча прибув до суду вчасно. Разом з тим, у зв`язку з виникненням суперечки з працівниками Служби судової охорони, він не був допущений до будівлі суду через відмову пред`явити документи, що посвідчують особу, а також особисті речі для огляду. Працівники Служби судової охорони повідомили ОСОБА_1 про встановлений порядок пропуску до будівлі суду та необхідність дотримання вимог безпеки, однак останній від виконання зазначених вимог відмовився.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника Плотниченка Д.Г., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.

Так, згідно із ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Положеннями ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисним, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що інкримінована ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З суб`єктивної сторони вказане діяння характеризується наявністю прямого чи непрямого умислу, та відповідальність настає за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації.

Судом встановлено, що відповідно до наказу в.о.голови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.11.2013 року суддю ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України від 07.11.2013 № 619/2013 «Про переведення суддів» зараховано до штату цього суду.

Наказом голови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.02.2021 року суддя ОСОБА_1 відрахований зі штату суду 26.02.2021 року на підставі рішення ВРП від 16.02.2021 року № 360/015-21.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, суддів віднесено до суб`єктів, на яких поширюється дія вказаного закону.

Отже, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, визначеним у ч. 1 ст. 45 Закону України Про запобігання корупції.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до Закону України від 08.07.2022 №2381-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.

Законом України від 20.09.2023 №3384-IX «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст.45 Закону.

У ч. 1 ст.45 Закону визначено, що особи, зазначені у п.1, п.п. а, в- ґ п.2 ч.1 ст.3 Закону, які припиняють діяльність, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до п.п.1 п.2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 №252/23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за №1965/41021, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч.1 ст.45 Закону (щороку), абз.2 ч.2 ст.45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Своєю чергу, в умовах воєнного стану Законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.

В п.2-7 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію відповідно до ст.45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.

Таким чином ОСОБА_1 був зобов`язаний подати декларацію за 2021 рік до 00 годин 00 хвилин 01.02.2024 року.

Разом з тим, відповідно до результатів пошуку у Єдиному державному реєстрі декларацій на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_1 подав декларацію за 2021 рік лише 13.05.2025 року о 14 год.04 хв.

При цьому ОСОБА_1 ознайомлений з необхідністю подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічно їх подавав, перебуваючи на посаді судді.

Причини несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації, на які послався останній, неможна вважати поважними, об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення особи, та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами. На підтвердження цього також свідчить вчинення останнім дій по користуванню Єдиними державним реєстром декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 03.05.2022, його твердження про їх неможливість є непереконливими.

Таким чином, ОСОБА_1 в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону несвоєчасно без поважних причин подав декларацію після звільнення, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Щодо закриття провадження у зв`язку з закінченням строку давності накладення адміністративного стягнення суд зазначає про відсутність підстав застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки датою виявлення вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є дата з`ясування всіх необхідних даних, зібрання доказів щодо наявності або відсутності ознак складу правопорушення, що співпадає з датою складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 13.08.2025 року.

Аналізуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у виді несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, яка припинила виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

З об`єктивної сторони склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, реалізується у формі дії (несвоєчасне подання декларації). При цьому, характеризуючою ознакою вчинення особою такого проступку є саме відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не приймає доводи апеляційної скарги до уваги, оскільки вони полягають у власному тлумаченні апелянтом положень антикорупційного законодавства, із правильністю якого не можна погодитись.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення у виді штрафу відповідає санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та вимогам ст. 33, 35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню та даним особи, яка притягається до відповідальності.

Таким чином, під час апеляційного розгляду перевірені доводи апеляційної скарги у співвідношенні із матеріалами справи, разом з поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які дають підстави зробити висновок про те, що фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, об`єктивно та повно підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, у межах апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника Плотниченка Дениса Геннадійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Центрального районного суду м.Дніпра від 12 грудня 2025 року задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника Плотниченка Дениса Геннадійовича, який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м.Дніпра від 12 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко