Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/2880/25
Провадження № 3-в/494/1/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Панчишин А.Ю., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови Березівського районного суду Одеської області від 08.01.2026 року -,

встановив:

ОСОБА_1 03 лютого 2026 року звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1ст. 130 КУпАП, посилаючись на те, що він, в даний час, хворіє, а за таких обставин більша частина коштів витрачаються ним на ліки, масажі, ЛФК процедури.

Судом встановлено, що постановою Березівського районного суду Одеської області від 08 січня 2026 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також з останнього стягнуто судовий збір на користь держави.

Відповідно до ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Відповідно до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Аналізуючи вищевказані норми, слід вказати про те, що перелік "обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення" у національному законодавстві є доволі нечітким. Обмеження стосовно можливого та допустимого строку відстрочки (розстрочки) виконання остаточного рішення у законі відсутнє.

Дослідивши наявне клопотання, до якого ОСОБА_1 долучив виписку із медичної картки хворого №1904 суд встановив, що останній проходив лікування на стаціонарі з 01.04.2025 року по 29.04.2025 року, тобто задовго до винесення постанови суду. Окрім того, будь-яких доказів про проходження, на даний час, дороговартісного лікування (купівлю ліків, проведення масажів) не долучив до клопотання.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів про скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 не долучив, тому суд приходить до висновку про відсутність обставин для вчинення такої процесуальної дії, як відстрочка виконання постанови від 08.01.2026 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Дане правопорушення є грубим порушенням Правил дорожнього руху, що є небезпечним для самого правопорушника та оточуючих, особливо в умовах воєнного стану, і відстрочка від виконання постанови суду в частині сплати штрафу, може бути сприйнята як можливість уникнення особою реального покарання і за таких обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху. Крім того, суми штрафу, що надходять до державного бюджету спрямовуються, у тому числі, і на забезпечення ЗСУ, що є вкрай важливим в умовах нинішнього часу.

Крім того, штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.

По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.

Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи, який за змістом клопотання хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для нього спосіб, що зводить нанівець саму суть такого стягнення, запропонований засудженим механізм розстрочки штрафу взагалі протирічить приписам КУпАП щодо строків його сплати.

За таких обставин, задоволення клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати штрафу допускає можливість невиконання судового рішення, що протирічить приписам статті 23КУпАП про те, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, запобігання вчиненню нових правопорушень.

Отже, за таких обставин, суд вважає, що в задоволенні клопотання, слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 23, 298, 301, 304 КУпАП,ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови Березівського районного суду Одеської області від 08.01.2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Панчишин А.Ю.