Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/411/26
Номер провадження 3-зв/299/1/26
П О С Т А Н О В А

02.02.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Кашуба А.В., секретар судового засідання Чернянчук К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду в м.Виноградів заяву судді Дочинця С.І. про самовідвід у судовій справі про адміністративне правопорушення №299/411/26,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд судді Кашуба А.В. передано заяву судді Дочинця С.І. про самовідвід у судовій справі про адміністративне правопорушення №299/411/26.

Заява про самовідвід обґрунтована тим, що на розгляд судді Дочинця С.І. на підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.01.2026 передано справу про адмінправопорушення, запроваджену за протоколом про адмінправопорушення, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП. Особа, що притягається до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 , був присяжним Виноградівського районного суду Закарпатської області, зокрема, був у складі суду, що розглядав цивільну справу №299/3367/25. Тому, у сторін у справі можуть виникнути сумніви у неупередженості судді.

Заявник не з`явився на розгляд заяви про самовідвід, його неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Ознайомившись зі доводами заяви про відвід та дослідивши подані документи, суд вирішив наступне.

Суд встановив, що на розгляд судді Дочинця С.І. на підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.01.2026 передано справу про адмінправопорушення, запроваджену за протоколом про адмінправопорушення, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Особа, що притягається до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 , був присяжним Виноградівського районного суду Закарпатської області, зокрема, був у складі суду, що розглядав цивільну справу №299/3367/25 (Довідка про виконання присяжним обов`язків у суді від 04.08.2025, копія розпорядження №424/22 від 29.11.2022).

Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає процедури відводів (самовідводів). Тому за аналогією слід застосувати норми КПК України, які врегульовують питання відводів (самовідводів).

Статтею 75 КПК України передбачено, що однією з підстав коли суддя не може брати участь у кримінальному провадженні є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ст.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією ООН 27.07.2006 року № 2006/23: «Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді».

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами ЄСПЛ. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) («Kyprianou проти Кіпру» [ВП], № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Відповідно, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності («Pullar проти Сполученого Королівства», рішення від 10 червня 1996 рок, п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні ЄСПЛ зазначає, що навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість («De Cubber проти Бельгії», рішення від 26 жовтня 1984 року, Series A, № 86).

У рішенні у справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VIII, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

Для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або, що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Однак необхідно враховувати й суб`єктивний критерій, який полягає в тому, щоб з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості судді.

Хоча суд і не вбачає достатніх підстав вважати, що суддя Дочинець С.І. не є безстороннім або, що йому бракує неупередженості під час розгляду справи, проте, з метою уникнення будь-яких сумнівів в неупередженості судді та задля забезпечення права особи, що притягається до адмінвідповідальності, на справедливий суд, до якого в цієї особи та у інших сторін справи, а також у будь-якого стороннього спостерігача була б довіра та впевненість у неупередженості суду, суд вирішує заяву про самовідвід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 75,76, 80, 81 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Дочинця С.І. про самовідвід у судовій справі про адміністративне правопорушення №299/411/26, запроваджену за протоколом про адмінправопорушення, складеним відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяКашуба А. В.