ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6364/25 Головуючий в 1 інст. Воробйов А.В.
Провадження №33/807/315/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2026 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Тихоліза С.П., інших учасника ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 - адвоката Янковського О.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Тихоліза С.П. на постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресом АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження в даній справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Судом першої інстанції встановлено, що 24 червня 2025 року 18:10 год., м.Запоріжжя, пр. Соборний,202, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ автомобілем «Hyundai GENESIS COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух ТЗ та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з ТЗ «PEUGEOT 3008» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду та в свою чергу від удару здійснив неконтрольований рух вперед та скоїв зіткнення з ТЗ «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, пропускаючи пішоходів. В результаті ДТП травмовані відсутні, ТЗ отримали механічні пошкодження, водії зазнали матеріальних збитків. ОСОБА_1 порушила пункт 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Тихоліз С.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вважає її винесеною із порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вказав, що стороною захисту було подано клопотання про призначення додаткової судової інженерно-транспортної експертизи, враховуючи, що попередня експертиза №CE-19/108-25/22961-IТ була виконана із суттєвими порушеннями Наказу № 53/5 Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» та Науково-Методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

В обґрунтування наведеного зазначив, що виконуючи постанову суду про проведення судової інженерно-транспортної експертизи, судовий експерт не керувався вихідними даними, які вказані в постанові суду від 16 вересня 2025 року, а виконував технічні розрахунки на власний розсуд. Крім того, експерт не відповів на основне запитання, яке було поставлено в клопотанні та постанові суду, а саме: в діях кого з водіїв є невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Наголосив, що експерт Науменко В.В. зазначив, що для відповіді на вказане запитання необхідні додаткові вихідні дані, а саме: час тривалості небезпеки для руху водія автомобіля Hyundai ОСОБА_1 . Однак, незважаючи на це, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання захисника про призначення додаткової експертизи по справі та визнав винною у вчиненні адміністративного правопорушення водія ОСОБА_1 .

Стверджує, що суд, призначаючи експертизу по справі вважав, що в даному випадку для вирішення питання про встановлення дійсних обставин ДТП, які мали місце, усунення суперечностей в поясненнях учасників ДТП та в протоколі про адміністративне правопорушення, для з`ясування обставин ДТП у даній справі, необхідні спеціальні знання. Однак, отримавши висновки експерта, який не дав остаточних відповідей на поставлені питання, суд змінив свою думку та відмовив у задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи, хоча строки притягнення особи до адміністративної відповідальності уже спливли.

Вважає, що складаючи протокол стосовно водія ОСОБА_1 , інспектор поліції не врахував усі обставини дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «PEUGEOT 3008» днз НОМЕР_4 , не виконав вимоги п.п. 10.1, 10.3. ПДР України, виконав маневр перестроювання з лівої в праву смугу попутного напрямку руху і застосував гальмування перед автомобілем «TOYOTA CAMRY» днз НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, а не через дії водія ОСОБА_1 , яка рухалася, не порушуючи ПДР України.

Однак, суд обмежився формальним розглядом адміністративної справи, опитавши водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та долучивши експертизу, яка не дала відповіді на запитання ініціатора вказаної експертизи - водія ОСОБА_1 : чи знаходяться її порушення ПДР України в причинному зв`язку з подією ДТП. Разом із цим, долучений відеозапис з камер спостереження системи «Безпечне місто» м. Запоріжжя, на якому об`єктивно зафіксований механізм дорожньо-транспортної пригоди взагалі ні взято до уваги ані судом, ані судовим експертом.

Наполягає, що закриття провадження в справі з одночасним зазначенням в резолютивній частині постанови суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення не узгоджується з вимогами статті 284 КУпАП. А отже, вказане посилання суду в оскаржуваній постанові підлягає зміні на підставі положень ст. 294 КУпАП.

Просить скасувати постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП та закрити адміністративне провадження у зв`язку з відчутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

6 січня 2026 року до Запорізького апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , в яких він зазначив, що не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

В обґрунтування заперечень зазначив, що співробітники поліції одразу склали протокол про адміністративне правопорушення саме на ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що вона недотрималась безпечної дистанції. Судом були допитані учасники ДТП, вивчені письмові докази. Однак ОСОБА_1 не погодилась з тим, що співробітники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення саме на неї та подала суду клопотання щодо призначення судової автотехнічної експертизи та відео з вуличної камери спостереження. В той же час, він надав відео з камери реєстратора.

Наголосив, що перелік питань та вибір експертної установи здійснювала саме ОСОБА_1 у своєму клопотанні. Судом клопотання було повністю задоволено. Тобто інші учасники не подавали свої запитання та не пропонували інші експертні установи.

З огляду на наведене вважає, що ОСОБА_1 повністю довіряла вибраній експертній установі та надала повний перелік запитань. На суді ОСОБА_1 вказувала, що тільки експертиза може визнати винна вона чи ні. За результатами проведеної експертизи встановлено, що у скоєнні ДТП винна саме ОСОБА_1 , а тому суд взявши до уваги висновки експерта, покази учасників та паперові докази виніс рішення за яким і визнав її винною.

Вважає, що суд виніс законне рішення, а дії ОСОБА_1 свідчать тільки про затягування процесу та ухилення від адміністративної відповідальності.

Просить постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 листопада 2025 року, залишити без змін.

Під час апеляційного перегляду справи адвокат Лихоліз С.П. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Наголосив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого їй правопорушення. Вважає, експертизу не повною, оскільки експертом було зазначено про недостатність вихідних даних, внаслідок чого сторона захисту клопотала про проведення повторної експертизи, однак судом було відмовлено в її проведенні. Звернувся до апеляційного суду з письмовим клопотанням про призначення експертизи в справі.

ОСОБА_1 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечила, пояснила, що здійснювала рух у правому ряду, водій TOYOTA із запізнення зупинився перед пішохідним переходом, а водій PEUGEOT «підрізав» її транспортний засіб.

Представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат Янковський О.В. зазначив, що відео реєстратором, встановленим на автомобіль TOYOTA зафіксовано, як останній здійснює рух по проїзній частини дороги, випереджаючи біля 6 автомобілів в правій смузі, серед яких автомобіль PEUGEOT не здійснював рух, а тому водій PEUGEOT не міг раптово опинитися між автомобілями TOYOTA під керуванням ОСОБА_2 та Hyundai, яким керувала ОСОБА_1 . Щодо клопотання сторони захисту про проведення експертизи в справі заперечував, вказавши, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції зазначила, що вона визнає свою вину у вчиненні дорожньої - транспортної пригоди, якщо даний факт буде доведений висновком експерта. Суд задовольнив відповідне клопотання, сторона захисту особисто обрала експерта, надала запитання та вихідні дані для проведення експертизи. Однак, результати проведеної експертизи не задовольнили ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Тихоліза С.П., внаслідок чого вони знов звертаються з відповідним клопотанням. Разом із цим, ні нових свідків в справі, ні нових доказів не з`явилося, а отже не має необхідно в проведенні повторної експертизи.

ОСОБА_2 вказав, що водій PEUGEOT зупинився перед пішохідним переходом за його автомобілем та тривалий час знаходився в полі його зору, після чого з автомобілем PEUGEOT здійснив зіткнення транспортний засіб Hyundai під керуванням ОСОБА_1 . Заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Тихоліза С.П. та клопотання про призначення повторної експертизи в справі.

ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення першої інстанції залишити без змін. Пояснив, що відстань від місця де він перестроювався в інший ряд та місцем дорожньої - транспортної пригоди складає 100 метрів. Вказав, що не застосовував екстрене гальмування, зупинився за 4 секунди до дорожньої - транспортної пригоди. Вважає, що відсутня необхідність у проведенні повторної експертизи в справі.

Щодо заявленого клопотання адвоката Тихоліза С.П. про призначення повторної судової експертизи в справі, то суддя апеляційного суду вирішив відмовити в його задоволенні, оскільки в даному випадку відсутня необхідність у залученні відповідного спеціаліста з огляду на те, що наявні в справі докази, у тому числі висновок експерта СЕ -19/108-25/22961-ІТ від 17 жовтня 2025 року, складений за результатами проведення інженерно - транспортної експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідають критерію достатності, а встановлені обставини справи не потребують спеціальних знань.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Так, згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з відомостей наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення Правил дорожнього руху України.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої захисником ОСОБА_1 - адвокатом Тихолізом С.П. апеляційної скарги, суддя апеляційного суду дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.

Визнаючи ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: відомості, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №371787 від 24 червня 2025 року; схему ДТП, яка підписана учасниками ДТП без зауважень; фототаблицю, відеозапис наданий водієм ОСОБА_2 , пояснення потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наданих в судовому засіданні місцевого суду, висновок судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Обставини та механізм ДТП»

Зокрема, відповідно до відомостей протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначено, що 24 червня 2025 року 18:10 год., м.Запоріжжя, пр. Соборний,202, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ «Hyundai GENESIS COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух ТЗ та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з ТЗ «PEUGEOT 3008» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду та в свою чергу від удару здійснив неконтрольований рух вперед та скоїв зіткнення з ТЗ «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, пропускаючи пішоходів. В результаті ДТП травмовані відсутні, ТЗ отримали механічні пошкодження, водії зазнали матеріальних збитків. ОСОБА_1 порушила пункт 12.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_1 своїми діями порушила п. 12.1, України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У відповідності до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Поряд з цим, 24 червня 2025 року, саме після скоєння ДТП працівник поліції зафіксував у схемі місця ДТП розташування транспортних засобів та прив`язку до місцевості. ОСОБА_1 ознайомилася з відомостями, внесеними до схеми та погодилася із правильністю їх фіксації, про що свідчить її власноручний підпис у схемі місця ДТП без будь-яких зауважень.

Зі схеми місця ДТП, яка була підписана без зауважень учасниками ДТП, вбачається, що:

- у автомобіля «TOYOTA CAMRY» днз НОМЕР_3 пошкоджено задню частину транспортного засобу;

- у автомобіля «PEUGEOT 3008» д.н.з НОМЕР_2 пошкоджено передню частину та задню частину транспортного засобу;

- у автомобіля Hyundai GENESIS COUPE» д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено передню частину транспортного засобу;

Аналізуючи характер та локалізацію зазначених пошкоджень транспортних засобів, суддя апеляційного суду дійшов висновку про порушення вимог п. 12.1 ПДР водієм ОСОБА_1 , яка не врахувала дорожню обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух ТЗ та безпечно керувати ним, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з ТЗ «PEUGEOT 3008» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який зупинився попереду та в свою чергу від удару здійснив неконтрольований рух вперед та скоїв зіткнення з ТЗ «TOYOTA CAMRY» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, пропускаючи пішоходів.

Слід зазначити, що надані ОСОБА_1 пояснення під час апеляційного розгляду справи не спростовують наявності в її діях порушень вимог п. 12.1 ПДР України.

Також суддя апеляційного суду звертає увагу на те, що за змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне порушення.

Отже, у справі щодо ОСОБА_1 суд повинен надати оцінку саме її діям в дослідженій дорожній обстановці на предмет відповідності ПДР України.

Крім того, як вбачається з пояснень водія ОСОБА_3 , який показав, що не застосовував екстрене гальмування, зупинився за 4 секунди до моменту зіткнення. Вказані пояснення повністю узгоджуються з пояснення водія ОСОБА_2 , який вказав, що водій PEUGEOT ОСОБА_3 зупинився перед пішохідним переходом за його автомобілем та тривалий час знаходився в полі його зору, після чого з автомобілем PEUGEOT здійснив зіткнення транспортний засіб Hyundai під керуванням ОСОБА_1 .

Викладені обставини свідчать про те, що саме водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.1 ПДР, що і призвело до зіткнення автомобілів.

Таким чином, посилання сторони захисту на відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суддя апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а такожстатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіхстаттях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Отже, відомостей та фактів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом також не встановлено.

На посилання сторони захисту, що закриття провадження в справі з одночасним зазначенням в резолютивній частині постанови суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення не узгоджується з вимогами статті 284 КУпАП слід зазначити наступне.

Звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати, що закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстави п. 7 ст. 247 КУпАП відносно ОСОБА_1 , суддя місцевого суду встановив фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, кваліфікував її дії. Наведений підхід відповідає принципу правової визначеності судового рішення, що є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).

Слід зазначити, що закриття провадження з означеної підстави не є реабілітуючою обставиною.

Так дійсно, згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Разом з тим, у відповідності до ст. 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, поміж іншого, чи винна дана особа в його вчиненні.

Тобто для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. В протилежному випадку закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення має відбуватися з іншої, зокрема передбаченої п.1 ст. 247 КУпАП підстави.

Питання наявності або відсутності вини, встановленої судовим рішенням в подальшому може суттєво вплинути на права і інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення (у даному випадку на стягнення шкоди з особи в цивільно-правовому порядку, чи відшкодування шкоди страховиком правопорушника).

Отже, наведені вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.

Враховуючи наведене, суддя апеляційного суду вважає, що суддя суду першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо порушення ОСОБА_1 п. 12.1 ПДР України та дійшов до правильного висновку про закінчення на момент розгляду справи трьохмісячного строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, адже правопорушення було вчинене 26 червня 2025 року, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Тихоліза Сергія Павловича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження в справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. РассуждайДата документу Справа № 335/6564/25