Справа № 729/1485/25 Головуючий у 1 інстанції Бойко В. І.
Провадження № 33/4823/97/26
Категорія - ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника - Рясного В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рясного В.Д. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 04 вересня 2025 року, о 11 год. 56 хв., по вул. Горького, 40, у м. Бобровиця Чернігівської області, ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував автомобілем ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Рясний В.Д. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Апелянт зазначає, що стосовно ОСОБА_1 неможливо застосувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він не отримував посвідчення водія. В обґрунтування скарги посилається на те, що в матеріалах справи міститься постанова від 03.08.2025 року серії ЕНА № 5387276, яка стала підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, з якої не вбачається, чи така постанова вступила в законну силу на момент складання протоколу, чи ні, внаслідок чого така постанова не створює кваліфікаційної ознаки - повторності, що є істотною умовою, без якої не відбудеться кваліфікація правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП. Крім того, надана копія постанови ЕНА №5387276 від 03.08.2025 щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП не містить даних про вручення особі, а отже не підтверджує юридично значущу повторність. Також, матеріали даної справи не свідчать про те, чи було відомо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, передбачає усвідомлення правопорушником того, що він повторно, після притягнення його до адміністративної відповідальності, протягом року вчиняє аналогічне правопорушення (керування транспортним засобом при відсутності у нього права на це), то недоведеність цієї обставини вказує на відсутність складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. Також зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердив його захисник, просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення захисника Рясного В.Д., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з частинами 9, 10 статті 15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Частина 5 ст.126 КУпАП, передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №443244 від 04.09.2025, ОСОБА_1 , 04 вересня 2025 року, в 11 год 56 хв, у місті Бобровиця, по вул. Горького, 40, повторно протягом року керував т/з ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.1).

Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення також підтверджується наступними доказами:

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5387276 від 03.08.2025 року, відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.4);

- довідкою старшого інспектора СРПП ВП № 2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області від 05.09.2025, згідно з якою ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (а.с.3).

Наведені докази є належними, достовірними та достатніми, у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є безпідставними, оскільки останній надав письмові пояснення по суті порушення, власноруч зазначивши в графі протоколу про адміністративне правопорушення - Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення, що «їхав на роботу».

Відтак, апеляційний суд не має сумнівів, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу.

Твердження апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак повторності, є непереконливими, так як згідно з диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП відповідальність настає саме за повторне вчинення протягом року правопорушень, передбачених частинами 2-4 ст.126 КУпАП.

Крім того, п.3 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджених наказом МВС України від 07.11.2017 №1395, визначено, що повторність правопорушення - повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.3 ст.130 КУпАП.

Як слідує з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №5387276 від 03.08.2025, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, унаслідок чого він не є особою, звільненою від адміністративної відповідальності або особою, відносно якої закрито провадження у справі, та є особою, яка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Матеріали справи не містять даних про те, що зазначена постанова скасована.

Як убачається зі змісту постанови серії ЕНА №5387276 від 03.08.2025, дану постанову було складено щодо ОСОБА_1 із застосуванням засобів відеофіксації порушення, а отже така постанова набуває законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні.

Долучена до матеріалів справи про адміністративне правопорушення копія постанови серії ЕНА №5387276 від 03.08.2025 містить особисті підписи ОСОБА_1 , що свідчить про її вручення особі, щодо якої її було винесено

Доводи про відсутність підпису чи вручення/невручення постанови ЕНА №5387276 від 03.08.2025, а також чи набрала дана постанова законної сили, не спростовують факту її існування на момент виявлення правопорушення, а також не змінюють правового статусу ОСОБА_1 як особи, яка керує транспортним не маючи права керування транспортними засобами. Натомість, така позиція свідчить про свідоме намагання ухилитися від адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд застосував стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, незважаючи на те, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія, є неспроможними, з огляду на таке.

Диспозицією ч.5 ст.126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , який полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. У даному випадку, за повторне протягом року керування транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії, вчинивши правопорушення повторно протягом року.

Санкція частини статті має один вид основного стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років, та додатковий вид стягнення - у виді оплатного вилучення транспортного засобу чи без такого.

У законі не вживається поняття наявність посвідчення водія чи його відсутність, мова йде про право керування транспортним засобом, яке набагато ширше від визначення посвідчення водія.

Постанова Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», втратила як рекомендаційне, так і правове значення через кардинальні зміни у законодавстві, яких не було під час узагальнення судової практики, яке проводилося більше 20 років тому назад.

Стаття 30 КУпАП із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 1251-ІХ від 16.02.2021 року, не перешкоджає застосування судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія.

Інші твердження апелянта висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права на керування транспортним засобом, вчинене повторно після накладення адміністративного стягнення, віднесене до грубих порушень правил безпеки руху, які вчинені навмисно і свідчать про підвищену суспільну шкідливість, у зв`язку з чим і передбачена сувора відповідальність в порівнянні з іншими правопорушеннями.

Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не заслуговують на увагу. Таку позицію сторони захисту слід розцінювати, як намагання ОСОБА_1 уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.5 ст.126 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Рясного В.Д. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Бобровицького районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний