Справа№938/32/26
Провадження № 3/938/59/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Чекан Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли відвідділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 185-10, ч.2 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративніправопорушення (далі- КУпАП)

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , -

В С Т АН О В И В:

На розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступили матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 185-10, ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ№345715 від 23.11.2025 року (а.с.1) вбачається, що 23.11.2025 року близько 19.55 годин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 433 прикордонного знаку на відстані 3 км від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах прикордонної смуги був виявлений гр. України ОСОБА_1 в складі групи осіб спільно з ОСОБА_2 за спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, чим порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України`від 04.11.1991 року, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 204-1 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серіїї ЗхРУ№345711 від 23.11.2025 року вбачається, що 23.11.2025 року о 19.55 годин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» під час затримання за спробу незаконного перетину державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вчинив злісну непокору законному рохзпорядженню прикордонного наряду, а саме при виявленні прикордонним нарядом чітко та недвозначно, жестами та словами подав команду: «Стій! Прикордонний наряд!», після чого гр. України ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 побачивши прикордонний наряд, вчинив спробу втечі від прикордонного наряду, проте в ході переслідування був затриманий, своїми діями порушив вимоги ЗУ «Про державний кордон України» та п.п. 12,20 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 185-10 КУпАП.

У ст.268 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання відповідно до ч.2 ст. 277 КУпАП призначено на 08.01.2026 року, надалі відкладено на 05.02.2026 року в зв`язку з неявкою особи, яка притягається до відповідальності.

Постановою від 05.02.2026 року матеріали справ за ч.2 ст. 185-10 та ч.2 ст. 204-1 КУпАП об`єднано в одне провадження.

У судове засідання 05.02.2026 року особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки ташляхом отримання 13.01.2026 року СМС-повідомлення про його виклик до Верховинського районного суду Івано-Франківської області 05.02.2026 року, направленого на номер мобільного телефону, вказаний ним працівникам прикордонної служби.

Крім того, ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи 05.02.2026 року повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

При цьому, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення 23.11.2025 року, які складжені в його присутності та від підписання яких він відмовився.

Ним також підписано клопотання про розгляд цієї справи без його участі.

Окрім того, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Відповідно до ч. 2 ст.268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-10, 204-1 цього Кодексу, не належать до переліку справ, при розгляді яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, неявка ОСОБА_1 у судове засідання не є перешкодою для проведення розгляду даної справи.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП, крім протоколів про адміністративне правопорушення, суду надано:

- пояснення ОСОБА_1 , зазначене в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ345715 та ЗхРУ№345711 від 3.11.2025 року, в яких зазначено про відмову від надання поясненнь на підставі ст. 63 Конституції України;

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ№345712 від 23.11.2025 року відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 185-10 КупАП, з якого вбачається, що 23.11.2025 року о 19.55 годин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» під час затримання за спробу незаконного перетину державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вчинив злісну непокору законному рохзпорядженню прикордонного наряду, а саме при виявленні прикордонним нарядом чітко та недвозначно, жестами та словами подав команду: «Стій! Прикордонний наряд!», після чого гр. України ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 побачивши прикордонний наряд, вчинив спробу втечі від прикордонного наряду, проте в ході переслідування був затриманий;

- протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ№345714 від 23.11.2025 року відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 204-1 КупАП, з якого вбачається, що 23.11.2025 року близько 19.55 годин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 433 прикордонного знаку на відстані 3 км від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в межах прикордонної смуги був виявлений гр. України ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1 за спробу незаконного перетину державного кордону поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України;

- пояснення ОСОБА_2 , зазначене в протоколах про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ345712 та ЗхРУ№345714 від 3.11.2025 року, в яких зазначено про відмову від надання поясненнь на підставі ст. 63 Конституції України;

- заявка на отримання судових повісток в електронному вигляді за допомогою смс- повідомлень.

- інформаційна довідка Державної прикордонної служби на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вивчивши матеріали даної справи, суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.245КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

На підставі ст.252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Диспозицією ч.1 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Диспозицією ч.2 ст. 204-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Звертається увага, що ключовим у складі правопорушення, передбаченого ст.204-1 КУпАП, є умисел особи, спрямований на перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, а не відстань, на якій таку особу було виявлено працівниками Державної прикордонної служби від лінії державного кордону.

При цьому, органом уповноваженим на складання протоколу не долучено будь-яких доказів на підтвердження наміру ОСОБА_1 на спробу незаконного перетину державного кордону, крім протоколів про адміністративні правопорушення (наприклад відсутні відео- та фотодокази, які б доводили умисел ОСОБА_1 незаконно перетнути державний кордон).

Протоколи про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, оскільки за своєю суттю протокол є процесуальним документом, який складений уповноваженим органом щодо вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП та який є підставою для подальшого провадження у справі. Обставини, викладені в протоколі, підлягають перевірці та оцінці за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено наміру ОСОБА_1 на вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, тобто спроби перетину державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб.

Диспозицією ч.1 ст. 185-10 КУпАП передбачено, що відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Диспозицією ч.2 ст. 185-10 КУпАП передбачено, що відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

З матеріалів справи не вбачається будь-яких доказів, які б свідчили про затримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (наприклад, протоколи їх затримання) 23.11.2025 року о 19.55 годин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію на напрямку 433прикордонного знаку на відстані 3 км від лінії державного кордону на території Зеленської ОТГ Верховинського району Івано-Франківської області на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також за вчинення злісної непокори законному розпорядженню прикордонного наряду.

Суддя звертає увагу, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення ( ч.2 ст. 251 КУпАП).

Таким чином, матеріалами справи не підтверджено вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185-10 КУпАП, тобто вчинення злісної непокори законному розпорядженню працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону у складі групи осіб.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Згідно з приписами ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази відносно ОСОБА_1 щодо вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст. 185-10 та ч.2 ст. 204-1 КУпАП, то провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаними статтями слід закрити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 185-10, 204-1, 251, 252, 256, 266, 280, 283, 284- 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Наталія ЧЕКАН