Справа № 307/4123/25
Провадження № 3/309/1430/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Сідей Я.Я., з участю секретаря судового засідання Свистак К.М., прокурора Худан І.І., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши об`єднані матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності за ознаками даної статті не притягувався,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

15.10.2025 року старшим оперуповноваженим 1-го сектору Управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, підполковником поліції Бойко Б.Б. було складено протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , які надійшли із Закарпатського апеляційного суду до Хустського районного суду Закарпатської області 03.12.2025 р., а саме:

протокол №445 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 15.10.2025 р., відповідно до якого ОСОБА_1 , будучи присяжним Тячівського районного суду, будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно, без поважних причин, 07.04.2025 р. подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП;

протокол №446 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 15.10.2025 р., відповідно до якого ОСОБА_1 , який був обраним присяжним Тячівського районного суду до 24.10.2022 р. та будучи суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до підпункту «г» пункту 1 частини 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, а саме 07.04.2025 р. опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями «При звільненні», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 03.12.2025 р. справи № 307/4123/25 та № 307/4122/25, об`єднані в одне провадження № 307/4123/25 №/п 3/309/1430/25.

В судовому засіданні прокурор підтримав вказані протоколи про адміністративні правопорушення, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначених правопорушень визнав та просив закрити провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справ, суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього кодексу.

Як вбачається зі змісту ст. 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.

Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення (постанова Верховного Суду від 28.02.2019 в справі №149/2498/17).

Як вбачається з протоколів про адміністративне правопорушення № 445 та № 446 від 15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 зобов`язаний був подати щорічну декларацію за 2021 рік особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування до 01 лютого 2024 року. Однак, ОСОБА_2 подав декларацію 07.04.2025 о 20:59, тобто несвоєчасно.

Відповідно до роз`яснення НАЗК, які містяться у листі за №47-09/27771/21 від 26 квітня 2021 року, початком обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення є момент, коли проаналізовано зібрані фактичні дані та зроблено висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що датою вчинення правопорушення слід вважати дату 07.04.2025, оскільки ОСОБА_1 було подано декларацію за 2021 рік. В даному випадку моментом виявлення правопорушення є 07.04.2025, так як.

Факт виявлення порушення це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що моментом (днем) виявлення правопорушення слід вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що датою виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення є саме 07 квітня 2025 року, інших доказів, які б свідчили про те, що посадова особа, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, збирала додаткові докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, матеріали провадження не містять.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення - це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Слід також зазначити, що встановлення законодавцем обмеженого строку притягнення до відповідальності є однією із умов дисциплінування суб`єкта владних повноважень для належного виконання законодавчо визначених обов`язків.

Під час розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від незаявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними.

Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» №13 для своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи судам необхідно звертати увагу на роз`яснення в кожній справі таких питань, зокрема чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП.

Згідно ст. 284 КУпАП справа підлягає закриттю за наявності обставин, передбачених ст. 247 даного Кодексу.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення за ст. 245 КУпАП, зокрема, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у відповідності до закону.

Обставини, що виключають провадження по справі про адміністративне правопорушення визначені ст. 247 КУпАП. Відповідно до п. 7 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Дана норма є імперативною і по своїй суті є формою відмови держави від юридичного переслідування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки строки накладення адміністративного стягнення, встановлені ст. 38 КУпАП, на момент розгляду справи судом закінчилися, вбачаються підстави для закриття провадження у справі.

Вирішуючи питання про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, судом враховано положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Судом також враховано, що п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення ч. 1 ст. 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст. 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Таким чином, вже на момент надходження до суду для розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме - 03 грудня 2025 року, минуло більше шести місяців з дня виявлення цього правопорушення, тобто минув встановлений ст. 38 КУпАП строк давності накладення адміністративного стягнення, а тому на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 38, ч. 1 ст. 172-6, ст.ст. 213, 221, 247 п. 7, 283 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Хустського

районного суду: Сідей Я.Я.