Справа № 464/6364/25 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б. Р.
Провадження № 33/811/71/26 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Козакевича Ростислава Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2025 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відносно нього закрито, у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Відповідно до постанови, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №446091 від 07 вересня 2025 року, ОСОБА_1 07 вересня 2025 року о 05 год 30 хв на вул. Стрийська, 45, керуючи автомобілем марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на огородження, пошкодивши його та в`їхав у бетонну конструкцію, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження та завдав матеріальні збитки, чим порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

На вказану постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2025 року, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки відсутні будь які належні докази, які б взагалі підтверджували, що саме він був водієм транспортного засобу в момент ДТП.

Зауважує, що працівники поліції не встановили особу водія, а їх подальший висновок про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом є лише припущенням.

Звертає увагу на те, що рапорт поліцейського є внутрішнім документом, а будь які виправлення в протоколі про адміністративне правопорушення мали бути погоджені з особою відносно якої склали протокол.

Вважає, що пояснення свідка ОСОБА_2 є неналежним та недопустимим доказом.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що в судовому засіданні першої інстанції 17 грудня 2025 року він та його захисник не були присутні, оскаржувану постанову він отримав лише 29 грудня 2025 року, що підтверджується його розпискою у матеріалах справи, відтак вважає такий пропущено з поважних причин.

Заслухавши виступ захисника адвоката Козакевича Р.В., пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі наявні в матеріалах справи докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 446091 від 07.09.2025 (а.с.1); схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.09.2025 (а.с.3); рапортах працівників поліції (а.с.4,5); письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 (а.с.6); протоколом про адміністративне затримання від 07.09.2025 (а.с.7), та іншими матеріалами адміністративної справи у їх сукупності.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 446091 від 07.09.2025 (а.с.1), водій ОСОБА_1 07 вересня 2025 року о 05 год 30 хв на вул. Стрийська, 45, керуючи автомобілем марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на огородження, пошкодивши його та в`їхав у бетонну конструкцію, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження та завдав матеріальні збитки, чим порушив п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність, передбачене ст. 124 КУпАП.

Викладені в протоколі серії ЕПР1 № 446091 від 07.09.2025 обставини стверджуються також долученою до протоколу схемою місця ДТП (а.с.3), згідно з даними якої дорожньо-транспортна пригода мала місце у м. Львів на вул. Стрийська,45, внаслідок якої автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 отримав пошкодження всієї передньої частини транспортного засобу. Вид пригоди: наїзд на перешкоду.

На переконання апеляційного суду схема місця ДТП складена у відповідності до вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, на такій зображено усі необхідні позначки, що дали можливість суду встановити обставини, які підлягають з`ясуванню.

У письмових поясненнях свідок ОСОБА_2 зазначила, що 07.09.2025 близько 05 год 03 хв вона була пасажиром автомобіля марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , вказала, що останній не впорався з керуванням і здійснив наїзд на огородження - бетонний стовп за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що враховуючи зазначені докази, а також розташування транспортного засобу, місце ДТП, характер пошкоджень отриманих автомобілем, вина ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України доведена, в його діях наявні усі ознаки складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Сукупність досліджених доказів, розташування транспортного засобу та характер отриманих ним пошкоджень, на думку апеляційного суду свідчать про те, що саме водій автомобіля марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, яке привело до пошкодження транспортного засобу.

Відповідно до ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення застосовується до осіб, які як учасники дорожнього руху порушили правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З аналізу норми КУпАП вбачається, що порушення Правил дорожнього руху, яке мало наслідком пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, формує собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з пунктом 2.3б Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції при розгляді справи в повній мірі даної вимоги закону дотримався.

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної постанови, є безпідставними.

Суддя місцевого суду відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_3 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про відсутність складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, які суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги та належним чином мотивував своє рішення, при цьому об`єктивно оцінив пояснення учасників справи.

Твердження апелянта про інші порушення, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновок судді про доведеність ОСОБА_1 вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки склад вчиненого адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Оскільки подія мала місце 07.09.2025, а отже на день розгляду справи суддею першої інстанції минуло більш ніж три місяці, відтак суддя обґрунтовано закрив провадження у справі на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-,

постановив:

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 17 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук