Справа № 463/8750/25 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н. В.
Провадження № 33/811/2066/25 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Осташевського Андрія Мироновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Осташевського Андрія Мироновича на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2025 року,

встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк десяти діб.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.

Відповідно до постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 481739 від 09.09.2025 вбачається, що гр. ОСОБА_1 , 09.09.2025 о 16 год 40 хв, перебуваючи за адресою м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, 176 в приміщенні бізнес-центру, «Лемберг», перебуваючи у п`яному вигляді, висловлювався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок, спокій громадян, чим вчинив дрібне хуліганство, за що передбачена відповідальність за ст. 173 КУпАП.

На вказану постанову захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Осташевський А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2025 року, оскаржувану скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 діях складу адміністративного правопорушення .

В обгрунтування вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Стверджує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що дії ОСОБА_2 порушили громадський порядок або спокій конкретних громадян.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 , який є охоронцем магазину, і який написав заяву, в якій зазначив, що ОСОБА_2 , начебто перебував в п`яному вигляді, не пояснив причин приходу в магазин, заважав роботі персоналу, висловлювався нецензурною лексикою, покинути приміщення магазину відмовився. При цьому не встановлено жодної особи, які ОСОБА_2 заважав, не зафіксовано жодних наслідків нібито вчиненого ним правопорушення.

Зауважує, що ОСОБА_2 заперечує факт вчинення інкримінованого правопорушення. Пояснив, що 09.09.2025 він зайшов до приміщення бізнес-центру "Лемберг" в магазин з метою придбання продуктів харчування. Він не вживав нецензурної лексики, не чіплявся до громадян, не порушував громадський порядок.

Вказує, що рапорти працівників поліції, які містяться в матеріалах справи, не можуть слугувати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки працівники поліції є представниками суб`єктів владних повноважень, які виконують правоохоронні функції, є зацікавленими особами при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 , містить лише загальні формулювання про те, що ОСОБА_1 "висловлювався нецензурною лайкою" та "порушив громадський порядок і спокій громадян", без конкретизації, які саме слова були вжиті, хто саме з громадян був присутній, чий спокій було порушено, які конкретно наслідки настали.

Вказує про те, ОСОБА_1 заперечує факт вчинення інкримінованого правопорушення та пояснив, що просто зайшов до приміщення бізнес-центру для придбання продуктів харчування, нікого не ображав і не лаявся.

У даній справі наявні численні обставини, які мають бути визнані такими, що пом`якшують відповідальність, однак суд їх не врахував, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має посвідчення учасника бойових дій. Окрім цього, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи безтерміново, що підтверджується відповідною довідкою. ОСОБА_1 отримав психологічні травми внаслідок участі у бойових діях. ОСОБА_1 має сім`ю, яка потребує його підтримки та догляду. ОСОБА_1 одружений, має двох дітей: одному 20 років, іншому 13 років. Молодший син є неповнолітнім і потребує батьківського піклування, виховання, матеріальної підтримки.

ОСОБА_1 раніше не притягувався до адміністративної відповідальності. Він не має судимостей. Веде законослухняний спосіб життя. Вчинене правопорушення є єдиним епізодом за весь період його життя. Відсутні будь-які шкідливі наслідки нібито вчиненого ним правопорушення. Нікому не завдано фізичної, моральної або матеріальної шкоди.

За таких умов застосування до ОСОБА_1 адміністративного арешту як найсуворішого виду стягнення є непропорційним характеру інкримінованого правопорушення та особі правопорушника.

Щодо строку на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2025 року зазначає, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови лише 11 грудня 2025 року, що підтверджується його розпискою, відтак вважає такий пропущено з поважних причин.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , виступ захисника адвоката Осташевського А.М., які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 481739 від 09.09.2025 (а.с.3); заяві ОСОБА_3 (а.с.1); рапортах працівників поліції (а.с.2,9); та інших матеріалах адміністративної справи.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, взаємоузгоджуються між собою, у зв`язку з чим твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є необґрунтованими.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дрібного хуліганства, а саме за нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173КУпАП полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним та розцінює як спосіб уникнення останнім відповідальності, оскільки зазначене спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.

Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.

Суддя місцевого суду всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 32 КУпАП адміністративний арешт установлюється і застосовується лише у виняткових випадках за окремі види адміністративних правопорушень на строк до п`ятнадцяти діб. Адміністративний арешт призначається районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею). Адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, до осіб з інвалідністю першої і другої груп.

Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд дотримався в повній мірі, а вид та розмір адміністративного стягнення обрані судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 32, 33 КУпАП і з таким рішенням погоджується суд апеляційної інстанції.

Як слідує з постанови суду першої інстанції, суд належним чином врахував обставини цієї справи, зокрема, характер вчиненого правопорушення, яке посягає як на громадський порядок, дані про особу ОСОБА_1 , який вже притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення дрібного хуліганства, що свідчить про його небажання виправлятись, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, є необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги захисника про те, що

постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права, є безпідставними.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити захиснику адвокату Осташевському Андрію Мироновичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Осташевського Андрія Мироновича залишити без задоволення, а постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук