Справа №: 669/604/25 Провадження № 3/669/2/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Вишневського В.О.,

з участю: секретаря судового засідання Юрчук А.В.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності

адвоката Фортельної Ю.Ю.,

розглянувши матеріали, які надійшли з сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, паспорт № НОМЕР_1 , орган, що видав 6814, РНОКПП: НОМЕР_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2025 року близько 22 год 30 хв по дорозі Н02 Кременець-Біла Церква, 95, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом саморобним трактором Б/Н, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Drager ALCOTEST 6810. Результат тесту № 3859 позитивний «1,35 проміле». Чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 01 липня 2025 року приблизно з 10 до 11 години ранку він випив 2 літри міцного пива. Приблизно о 13 годині до нього прийшов кум і попросив його відбуксирувати автомобіль його знайомої, на що він не погодився, оскільки вживав спиртні напої. Проте, його тривалий час вмовляли та переконували, що за це нічого не буде, у зв`язку з чим він увечері погодився відбуксирувати даний автомобіль.

Під час буксирування, яке він здійснював на саморобному мотоблоці, який він придбав для власних потреб, його було зупинено працівниками поліції. Йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що він погодився. Коли прилад показав наявність у нього стану алкогольного сп`яніння, він не погодився з результатами огляду. Стверджував, що в нього був перегар, проте він не вважав, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції запропонували йому проїхати до медичного закладу, на що він спочатку погоджувався, проте згодом відмовився.

Захисник Фортельна Ю.Ю. 14 жовтня 2025 року подала клопотання, в якому просила закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність зупинки транспортного засобу. Зокрема, зазначила, що працівниками поліції не було наведено жодних об`єктивних підстав, передбачених частиною першою статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», для зупинки транспортного засобу, оскільки факт порушення Правил дорожнього руху водієм не зафіксований, а наведені поліцейськими мотиви зупинки не відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, захисник звернула увагу на порушення порядку проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, зазначивши, що в матеріалах справи відсутні належні дані про наявність у водія конкретних ознак сп`яніння, які відповідно до статті 266 КУпАП є підставою для проведення такого огляду. Вона вказала на недотримання вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС та МОЗ № 1452/735, а також Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103, зокрема щодо роз`яснення водієві порядку проведення огляду та його процесуальних прав.

Окремо захисник наголосила на недопустимості доказів, долучених до матеріалів справи, оскільки наявні істотні розбіжності між даними відеофіксації та результатами, зафіксованими у роздруківці з технічного засобу вимірювання. Крім того, наявний у матеріалах справи відеозапис є неповним, оскільки не зафіксовано момент складання протоколу та оголошення його змісту, роз`яснення прав, підписання протоколу та вручення його копії, що ставить під сумнів достовірність отриманих результатів і не дозволяє вважати такі докази належними та допустимими.

Також захисник подала відповідні письмові клопотання про визнання зазначених доказів недопустимими, а результатів огляду недійсними.

Крім того, просила врахувати принцип індивідуалізації та, застосовуючи аналогію до КК України, а саме ст. 69 цього кодексу, не позбавляти права керування транспортними засобами ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного захисник дійшла висновку, що в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, а допущені під час складання матеріалів справи порушення є істотними та такими, що унеможливлюють використання наданих доказів, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

З`ясувавши всі обставини справи та надавши оцінку дослідженим доказам, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями частини 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів.

Згідно з вимогами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Так, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 378589, складеного інспектором сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області 02 липня 2025 року о 00 год 17 хв відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздрукованого на папері показника спеціального технічного засобу Drager ALCOTEST 6810, згідно якого результат тесту № 3859 позитивний «1,35 проміле»;

- даними направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01 липня 2025 року, згідно з яким огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився;

- даними відеозапису, яким здійснено фіксацію даного правопорушення, процедуру огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Доводи порушника та його захисника в судовому не заслуговують на увагу, оскільки ними не підтверджується відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, вони не відповідають фактичним обставинам справи і спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності, та спростовуються іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Щодо посилань сторони захисту на відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу та пов`язану з цим неправомірність проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, суд виходить з того, що перевірка правомірності зупинки транспортного засобу не належить до предмета доказування у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП. Оцінка дій працівників поліції в цій частині може надаватися лише в межах іншого, визначеного законом, порядку оскарження за умови належного підтвердження відповідних обставин.

Предметом судового розгляду у даній справі є дотримання працівниками поліції вимог закону під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Лише встановлення істотних порушень процедури проведення такого огляду може свідчити про недійсність його результатів та мати правове значення для вирішення справи.

При цьому сторона захисту не навела жодних доводів, які б свідчили про наявність причинно-наслідкового зв`язку між можливими порушеннями під час зупинки транспортного засобу та обов`язком водія пройти огляд, а також не обґрунтувала, яким чином зазначені обставини можуть впливати на встановлений факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Суд також зазначає, що не наділений повноваженнями замість сторони захисту збирати докази, підтверджувати або спростовувати наведені нею обставини чи визначати стратегію захисту, а оцінює виключно ті докази та доводи, які були подані сторонами у встановленому законом порядку.

Що стосується інших порушень, допущених, на думку захисту, під час проведення огляду на стан сп`яніння, а також під час складання протоколу, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 02 липня 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 378589 за частиною першою статті 130 КУпАП України, яким підтверджується, що 01 липня 2025 року близько 22 год 30 хв по дорозі Н-02 Кременець Біла Церква, 95, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом саморобним трактором без номерного знака, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння за згодою водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням технічного приладу Drager ALCOTEST 6810. Результат тесту № 3859 позитивний, 1,35 проміле, чим порушено вимоги пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам статті 256 КУпАП.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів підтверджується, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, тремтіння пальців рук. За допомогою алкотестера Drager 6810 встановлено стан алкогольного сп`яніння 1,35 проміле.

Роздруківкою з приладу Drager ALCOTEST 6810 (тест № 3859, 01 липня 2025 року, 23 год 06 хв) підтверджується, що за результатами тесту у ОСОБА_1 виявлено 1,35 проміле алкоголю.

Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 01 липня 2025 року підтверджується направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення відповідного огляду.

З відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля підтверджується, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , а саме саморобний трактор, яким останній буксирував легковий автомобіль. Під час спілкування зі ОСОБА_1 працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонували йому пройти огляд на визначення такого стану на місці зупинки транспортного засобу, на що ОСОБА_1 погодився. Результат огляду 1,35 проміле чітко зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери. Поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 його права згідно зі статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. На пропозицію працівників поліції проїхати на огляд на стан алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 спочатку погодився, проте в подальшому відмовився.

Також із відеозаписів вбачається, як ОСОБА_1 просив працівників поліції не притягувати його до адміністративної відповідальності, проте, отримавши відмову, став висловлюватися на їхню адресу нецензурною лексикою. Від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення він відмовився.

Дані відеозапису достатньо повно відображають обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються з ними та не викликають жодних сумнівів у їх відповідності фактичним обставинам справи. Відеозапис містить необхідну інформацію щодо обставин, які підлягають встановленню, зокрема фактичні дані, які вказують на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Не може вважатися істотним порушенням відсутність фіксації на відеозаписі факту складання протоколу та інших документів, що стосуються даного правопорушення, адже зазначені документи наявні в матеріалах провадження та жодним чином не спростовують факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння. Обставини, що утворюють склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, даним відеозаписом зафіксовані в достатньому обсязі.

Усі зазначені вище докази в їх сукупності жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку.

Разом з тим, щодо клопотання захисника ОСОБА_2 про врахування принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності та можливість за аналогією закону застосувати положення статті 69 КК України з метою ненакладення додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає таке.

Аналогія закону може застосовуватися лише у випадку наявності прогалин у правовому регулюванні відповідних правовідносин. Разом з тим, питання призначення адміністративного стягнення чітко та вичерпно врегульоване нормами глави 4 КУпАП, у зв`язку з чим підстави для застосування аналогії закону у даному випадку відсутні.

Санкція частини першої статті 130 КУпАП передбачає обов`язкове накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на визначений строк та є безальтернативною в цій частині, що позбавляє суд можливості призначити стягнення без застосування такого додаткового заходу. При цьому КУпАП не передбачає можливості призначення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі санкції або незастосування одного з обов`язкових видів стягнення.

З огляду на викладене, доводи захисника щодо можливості застосування за аналогією положень статті 69 КК України як підстави для ненакладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи, що по справі зібрано достатньо доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості та які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зміст протоколу відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є всі підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, ступінь його вини, а також відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, суд приходить до висновку про накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Керуючись ч. 1 ст. 130 ст. ст. 27, 30, 33-35, 248, 249, 251, 252, 283-285, 287, 289, 294 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Реквізити для стягнення (сплати) штрафу: (стягувач: Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, отримувач: ГУК у Хмел.обл/Хмельн.обл./21081300, код отримувача: (ЄРДПОУ) 37971775, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN):UA0022001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, назва платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.

Реквізити для стягнення (сплати) судового збору: (стягувач: Державна судова адміністрація України(вул. Липська, 18/5 м. Київ), платіжні дані отримувача коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення (ч. 1 ст. 307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 308 КУпАП).

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень (ч. 2 ст. 308 КУпАП).

Строк звернення постанови судді до виконання становить три місяці, починаючи з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Повний текст постанови суду складено 28 січня 2026 року.

Суддя Василь ВИШНЕВСЬКИЙ