Справа № 342/1258/25
Провадження № 3/342/13/2026
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Городенка

Суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Федів Л.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До суду поступили матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №516972 від 18.11.2025 встановлено, що 18.11.2025 р. біля 19 год 26 хв в м. Городенка по вулиці Січових Стрільців водій ОСОБА_1 керував ТЗ марки Рено Кліо н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу Алкофор 507 водій ОСОБА_1 відмовився, проїхати в медичний заклад для проходження такого огляду відмовився також, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, в якому зазначив, що зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення, категорично не згідний, вважає його незаконним, безпідставно та необгрунтовано складеним, з грубим порушенням порядку оформлення адміністративного правопорушення, вимог ст. 256, 266 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Щодо обставин справи повідомив суду наступне: він, 18.11.2025 о 19 год. 26 хв. не порушував правил дорожнього руху, дотримувався комендантської години. Опинившись в такій ситуації вперше, оскільки він ніколи не порушував правил дорожнього руху і не був зупинений працівниками поліції, розгубився. Дії поліцейських були йому не зрозумілі. Працівники поліції належним чином йому не роз?яснили, що стало причиною для пред?явлення посвічення водія та тим більше пройти огляд на стан алкогольгого сп?яніння, оскільки ознак алкогольного сп?яніння в нього не було, так як він алкоголь взагалі не вживає. Оскільки, він правил дорожнього руху Не порушував, є законослухняним громадянином, то згодився на пропозицію працівників поліції пред?явити посвідчення водія. Надалі, поліцейськими було запропоновано йому пройти огляд на стан сп?яніння, але він відмовився від проходження даного огляду, у зв?язку з тим, що був тверезий і взагалі не вживає алкогольні напої. Однак, працівники поліції пригрозили йому, що відвезуть на медичний огляд на стан алкогольного сп?яніння в лікарню, де окрім огляду, пройде ВЛК і в той вечір вже буде на навчаннях. ОСОБА_1 працівникам поліції пояснив, що має відстрочку від мобілізації, але вони всупереч вимогам законодавства України, почали погрожувати йому знову, що везуть його на ВЛК і що документи про відстрочку може показувати дружині вдома, а не їм. Через неправомірні та незаконні дії працівників поліції, він розгубився та подумав, що вони вчинять в той момент з ним «бусифікацію», незаконно відвезуть в ТЦК СП, тому він вирішив їх покинути на автомобілі, оскільки зв?язатися в телефонному режимі ні з своїми родичами, ні з адвокатом, не мав змоги, оскільки батарея в телефоні повністю розрядилася. Крім того, зазначає, що його дочка дуже налякалася працівників поліції через їх незаконні дії проти нього.

Інспектор не роз?яснив йому права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268 КУПАП, що є грубим порушенням. Не було належно роз?яснено і забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист. Таке порушення процедури огляду водія на стан сп?яніння працівником поліції відповідно до ст. 266 ч.5 КУпАП є підставою для його визнання недійсним. Вказане порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу. Окрім того, в порушення вимог чинного законодавства, працівниками патрульної поліції не роз`яснено йому прав та наслідків, які настануть у разі проходження огляду чи відмови проходити огляд на стан сп?яніння. Таким чином, він був позбавлений можливості реалізувати права, передбачені ст.268 КУпАП.

Зазначає, що поліцейський НЕ поінформував його про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної статті 35 Закону України «Про Національну поліцію»; зупинка поліцейським транспортного засобу була незаконна, необгрунтована та безпідставна. Тому всі наступні здобуті поліцейськими докази у цій справі, отримані внаслідок зупинки поліцейськими його транспортного засобу, у тому числі проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, є недопустимими. Поліцейський, вказуючи йому 18.11.2025 на надуману причину зупинення транспортного засобу - забруднені номерні знаки, постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за дане правопорушення, так і не виніс. Крім того, начальник СРПП Відділення поліції N? 1 (м.Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції Хапіцький С.В., взагалі вигадав і написав у своєму рапорті, що його було зупинено для перевірки відповідно до положення про військовий стан, однак навіть не вимагав в нього для пред?явлення військово-облікових документів. Також зазначив у рапорті, що він не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, що також є надуманим і постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за дане правопорушення, не винесена. Крім того, рапорт начальника СРПП Відділення поліції N? 1 (м. Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНІ в Івано-Франківській області капітана поліції Хапіцького С.В., від 18.11.2025, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, не може слугувати однозначним доказом винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення (відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 20 травня 2020 року у справі N?524/5741/16-а). Даний рапорт фактично є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника відділення поліції про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251

КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі N? 524/5741/16-а від 20.05.2020). Для того щоб виявити правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія». Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі N?686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред?явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення. У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення поза розумним сумнівом. Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Також звертає увагу суду, що у направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, щодо знижують увагу та швидкість реакції, не зазначено час. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що міститься в матеріалах справи, не містить дати і часу його складення. Відповідно до розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції: протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Однак, зазначає, що працівники поліції йому копію протоколу про адміністративне правопорушення не вручили та не направили поштовим зв?язком. Це свідчить про те, що фактично йому не пред?явлено адміністративне звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення до відповідальності. Наявність у справі оригіналу цього протоколу не усуває вказаного істотного порушення його права на захист оскільки згідно ст. 254 КУпАП йому мала бути вручена належної якості копія протоколу, що не виконано. Суд не має права вручати копію протоколу, оскільки не є стороною звинувачення.

Із доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відезапису, встановлено, що відеозапис з нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, не містить початку виконання службових обов?язків поліцейськими безперервно до їх завершення; відсутня відеофіксація дій по складанню процесуальних документів, що є порушенням

вищезазначених вимог законодавства. ОСОБА_1 зазначає, що абсурдні твердження начальника СРПП Відділення поліції N? 1 (м.Снятин) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Хапіцького С.В., зазначені у рапорті, про те, що заходи блокування автомобіля не застосовувались, оскільки в ньому знаходилась неповнолітня дитина, щоб не наражати її на небезпеку, не заслуговують на увагу!!!! Бо якщо б вони переживали за його неповнолітню дочку, вони б вжили всіх законних методів не дати керувати автомобілем тому, який, на їх погляд, перебуває у стані алкогольного сп?яніння. Чи навіть приїхати за адресою його проживання, про яку вони знали, переконатися чи його дочка в безпеці та чи вдало доїхали додому. Проте, працівники поліції, в порушення зазначених вимог статті 266 КУПАП, не відсторонили його від керування автомобілем та дозволили йому 18.11.2025 о 20:41 год. (час зазначений на відеозаписі) продовжувати керувати автомобілем, підтвердивши цим самим необгрунтованість своїх підозр щодо перебування його у стані алкогольного сп?яніння. Отже, всі матеріали справи відносно нього сфальсифіковано працівниками поліції.

Крім того, повідомляє, що у протоколі про адміністративне правопорушення та доданому до нього відеозаписі, зазначені різні години та різні місця події:

- у протоколі про адміністративне правопорушення година нібито зупинки автомобіля - 19:26 год., на відеозаписі - 20:36 год.;

- у протоколі про адміністративне правопорушення місце події - м. Городенка вул. Січових Стрільців, на відеозаписі - м. Городенка вул. Сергія Дідича.

Також, рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 року по справі N? 342/1193/25 (провадження N? 2-a/342/26/2025), задоволено його позов та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА N?6179198 від 18.11.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення закрито.

Обов?язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення події та наявності складу адміністративного правопорушення. Наявність таких грубих порушень при зупинці його транспортного засобу, як і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції, порушення процедури огляду водія, відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів його вини, є підставою для визнання протоколу недопустимим та недостовірним доказом. Працівником поліції проігноровано всі вищевказані вимоги закону, та як наслідок, складено протокол про адміністративне правопорушення, що грубо порушує закон. Протокол не може бути доказом вини правопорушника. Хоча норми КУПАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак це є порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік обвинувачення правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини. Враховуючи наведене, просить суд провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього - ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У призначене судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. У поданому до суду клопотанні про закриття провадження у справі просив суд розгляд справи проводити у його відсутності та задовольнити дане клопотання.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №516972 від 18.11.2025, та додані до нього матеріали, оглянувши диск, що доданий до матеріалів адмінправопорушення, ознайомившись із клопотанням ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, встановлено наступне.

При прийнятті рішення за наслідками розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Так, згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звертається увага суду на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При цьому суддя повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім цього, згідно із ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є одним із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №516972 від 18.11.2025, 18.11.2025 р. біля 19 год 26 хв в м. Городенка по вулиці Січових Стрільців водій ОСОБА_1 керував ТЗ марки Рено Кліо н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу Алкофор 507 водій ОСОБА_1 відмовився, проїхати в медичний заклад для проходження такого огляду відмовився також, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку від огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, обов?язковою ознакою правопорушення, передбаченого вказаною частиною даної статті КУпАП, є саме керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп?яніння.

За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.ч. 3, 5, 6 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Дослідивши в судовому засідання додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали, суд встановив, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено відомості про те, що здійснювалась відеофіксація на технічний засіб /44. При цьому, слід звернути увагу на те, що у протоколі не вказано відомостей щодо типу та моделі носія (карта пам`яті або флеш-карта).

При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 року № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 року за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018 року).

Відповідно до п. 5 розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. На думку суду, метою обов`язкової відеофіксації процесу виявлення адміністративного правопорушення та процесуальних дій, що вчиняються поліцейським, є забезпечення збирання об`єктивних доказів вчиненого правопорушення, усунення суперечностей, які можуть виникати у ході вчинення цих дій, перевірка правильності та законності дій як поліцейських, так і інших учасників у ході їх вчинення.

Дослідивши доданий до матеріалів справи диск із відеофайлом, судом встановлено, що диск містить лише фрагменти відео, на яких відсутня безперервна відеозйомка, до її завершення. Відеоматеріали, які наявні на диску містять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «RENAULT CLIO», д.н.з. НОМЕР_2 та його зупинки працівниками поліції. Також, відео лише відображає те, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки стверджував, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При цьому на відеозаписі відсутня фіксація роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 , що щодо нього буде складено протокол за таке порушення. Відсутня фіксація роз`яснення працівниками поліції прав та обов`язків ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Як і відсутня фіксація складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та доданих до нього матеріалів.

Таким чином, суд не може спростувати доводи ОСОБА_1 , зазначені у клопотанні про закриття провадження у справі, що йому при процедурі проходження огляду на стан сп`яніння не було належно роз`яснено права і не забезпечено право на реальну допомогу адвоката, що є істотним процесуальним порушенням його права на правовий захист, оскільки відеозапис на доданому диску не містить такої інформації.

Суд звертає увагу на те, що це порушення не усувається посиланням в протоколі на ст. 268 КУпАП, оскільки ця норма стосується прав особи в судовому засіданні, але не при складанні протоколу. Таке порушення процедури огляду водія на стан сп`яніння працівником поліції відповідно до 266 ч.5 КУпАП є підставою для його визнання недійсним.

Отже, наданий працівниками поліції відеозапис не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не містить початку виконання службових обов`язків поліцейськими безперервно до їх завершення, а також відсутня відеофіксація дій по складанню процесуальних документів, що є порушенням вищезазначених вимог законодавства.

Частиною 2 ст. 254 КУпАП визачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції: протокол про адміністративне правопорушення складається у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, доказів про те, що копія протоколу про адміністративне правопорушення була вручена ОСОБА_1 на місці його складення, у зв`язку з відмовою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підпису у ньому, матеріали справи не містять.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №516972 від 18.11.2025 у п.18 "підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений), копію протоколу отримав" міститься відмітка - відмовився.

Однак, матеріали справи не містять відомостей і про те, що поліцейські вживали заходів для вручення протоколу ОСОБА_1 , зокрема шляхом направлення рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Це свідчить про те, що фактично ОСОБА_1 не пред`явлено адміністративне звинувачення, що є процесуальною перешкодою для притягнення до відповідальності.

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Також, відповідно до п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, як зазначено в п. 8 розділу ІІ цієї Інструкції, поліцейським має бути оформлене направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, форма якого наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Відповідно до п. 10 розділу ІІ вищевказаної Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Проте, в порушення вищевказаних вимог, доданий до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, містить логічні суперечності. Так в даному акті зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння, однак в наступному рядку зазначено, що ОСОБА_1 з результатами огляду згоден. При цьому його підпис у вказаній графі відсутній, однак не зазначено прізвища та адреси свідків/понятих, які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від підписання даного акту. Доданий до матеріалів справи акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не містить відмітки про те, що він відноситься до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №516972 від 18.11.2025, та не зазначено, що примірник Акту огляду вручено ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 6, 7 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Також додане до матеріалів справи направлення на медичний огляд ОСОБА_1 з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції свідчить про порушення поліцейським вищевказаних вимог щодо порядку направлення водія транспортного засобу для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зокрема з вказаного направлення вбачається, що особу було доставлено на огляд у заклад охорони здоров`я КПП «Снятинська багатопрофільна лікарня СМР» начальником СРПП ПП № 1 (м.Снятин) капітаном поліції Хапіцьким С.В.

Однак, доказів про те, що ОСОБА_1 доставлявся працівниками поліції до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 1 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом (ч. 7 ст. 266 КУпАП).

При цьому, матеріали справи не містять доказів про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Суд не приймає до уваги рапорт начальника СРПП відділення поліції № 1 (м.Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції С. Хапіцького від 18.11.2025, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не може слугувати однозначними доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення (відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а). Даний рапорт фактично є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника відділення поліції про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020).

Також, слід зазначити, що до матеріалів справи додано копію постанови про накладення адмінстративного стягнення по справі про адмінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6179198 від 18.11.2025. Згідно якої встановлено, що на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 425 грн. за порушення ч.1 ст.126 КУпАП. В постанові зазначено, що 18.11.2025 19:26:00 м.Городенка вл.Січових Стрільців водій, керуючи ТЗ не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 ПДР - керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Однак, із долученого до клопотання про закриття провадження у справі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2025 року по справі N? 342/1193/25 (провадження N? 2-a/342/26/2025), встановлено, що судом скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА N?6179198 від 18.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення закрито.

У рішенні зазначено, що «під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не надали належних та допустимих доказів керування 18.11.2025 позивачем ОСОБА_1 автомобілем з порушенням ПДР та його зупинку поліцейськими, якій би передувало саме порушення ПДР відповідальність за які передбачена ч.1 с.126 КУпАП, тому суд приходить до висновку, що вимоги посадової особи інспектора поліції, про пред`явлення відповідних документів не були законними і притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною 1 статті 126 КУпАП не є обґрунтованим належним чином».

З цього слідує, що копія постанови про накладення адмінстративного стягнення по справі про адмінстративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6179198 від 18.11.2025 не є належним доказом у справі.

Хоча норми КУпАП визнають протокол за доказ у справах про адміністративні правопорушення, однак суд вважає це порушенням принципу верховенства права, загальних засад правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини, оскільки протокол це лише форма викладу адміністративного звинувачення, де може бути лише перелік можливих доказів вини правопорушника, а сам протокол не є доказом його вини.

Протокол про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як такий, що складений з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності. Інші докази не вказують на беззаперечне доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення в передбаченому законом порядку.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи, самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

Вищезазначені обставини свідчать про порушення працівниками поліції процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що вина особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується належними та допустимими доказами по справі, а тому приходжу до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Питання судових витрат, суд вирішує у відповідності до ст. 40-1 КУпАП. Оскільки провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити, а судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено адміністративне стягнення, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 124,130, 221, 247-249, 268, 283-285, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Городенківський районний суд.

Суддя: Федів Л. М.