Єдиний унікальний № 362/6977/25
Провадження № 3/362/36/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2026 року м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (посвідчення водія НОМЕР_1 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2025 о 00.19 год. в Київській області в смт Гребінки по вул. Гайдамацький шлях водій ОСОБА_1 керував автомобілем «форд фокус» д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, але в порушення п. 2.5 ПДР від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, повідомлений належним чином, його права та інтереси представляв та захищав адвокат.

Захисник адвокат Клочкова А.О. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 не буде приймати участь у судовому розгляді, оскільки перебуває в лавах ЗСУ, однак не наполягає на своїй участі, позицію захисту узгоджено, тому просить розглянути справу за участю захисника.

Захисник заявив клопотання про закриття провадження стосовно водія, оскільки відсутні належні і допустимі докази його провини, йому безпідставно висунуто вимогу щодо проходження огляду, оскільки у водія були відсутні ознаки сп`яніння, вказані у протоколі, сам огляд на виявлення ознак сп`яніння не проводився, тому акт огляду є недопустимим, направлення на огляд до медичного закладу також є недопустимим доказом, оскільки з ним не ознайомлено водія і не пропонували пройти огляд. Крім того, водій є військовослужбовцем ЗСУ, тому працівники поліції не мали права проводити його огляд в силу положень ст. 266-1 КУпАП, а також вказала на необхідність застосування ст. 69 КК України і не призначати водію додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами з урахування його військової служби.

Судом досліджено наявні в справі письмові докази, а саме:

- протокол про адміністративне правопорушення від 01.09.2025, який складено відповідно до вимог КУпАП, в якому викладено фактичні обставини скоєного правопорушення, порушені норми закону, кваліфікацію дій особи, який підписано особою з позначкою «Не згоден, ознак сп`яніння у мене не було»;

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно якого встановлено ознаки алкогольного сп`яніння, наявні у водія та зафіксовано відмову водій від проходження огляду;

- направлення водія на огляд до медичного закладу, який не проводився через відмову водія від огляду, в якому вказано назву медичного закладу, анкетні дані водія, виявлені поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння, та зафіксовано відмову водія від огляду у медичному закладі, про що свідчить його власноручний підпис з позначкою «Не проводився, відмовився»;

- акт відсторонення водія від керування транспортним засобом шляхом передачі керування іншому водію;

- рапорт поліцейського щодо обставин несення служби 01.09.2025;

- відеозапис, що міститься на диску як додатку до протоколу, з якого вбачається вся процедура розгляду справи: пояснення причин зупинки автомобіля, який рухався під час дії комендантської години, встановлення особи водія, перевірка документів, а також в подальшому пояснення поліцейського, що під час спілкування виявлено ознаки сп`яніння у водія поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю, та висуває вимогу в порядку ст. 2.5 ПДР пройти огляд, спочатку на місці зупинки, а в подальшому у медичному закладі, однак водій категорично заперечує наявність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння, заперечує вживання алкоголю, повідомляє, що він є військовослужбовцем, і відмовляється від огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто, сама відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складає об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення. Для її наявності підтвердження алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не потрібно.

Згідно пунктів 2,4,6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння, відповідно до п. 3 цієї інструкції, є порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.

Таким чином, заслухавши пояснення, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, у тому числі відеозапис подій, зміст якого не заперечувався, забезпечивши особі можливість надати суду докази на підтвердження своєї позиції, оцінивши всі наявні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, якому працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій відмовився.

У зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля шляхом зовнішньої перевірки (огляду) на підставі суб`єктивного сприйняття (припущення) поліцейським в порядку та спосіб, встановлений законодавством, останнім цілком обґрунтовано було висунуто вимогу про необхідність проходження огляду на місці або у закладі охорони здоров`я.

Проте, поведінка водія на місці події об`єктивно свідчила про те, що останній свідомо відмовився від проходження такого огляду, заперечуючи саме наявність у нього будь-яких ознак алкогольного сп`яніння.

При цьому, незгода сторони захисту з виявленими ознаками сп`яніння як на місці зупинки, так і у судовому засіданні не усуває обов`язок водія, передбачений п. 2.5 ПДР, щодо проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції.

Посилання захисника щодо недопустимості акту огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд до медичного закладу, суд визнає необґрунтованими, оскільки їх форма і зміст повністю відповідають вимогам закону та іншим матеріалам справи (вказано анкетні дані водія,ознаки сп`яніння, ознайомлено водія під підпис, вказано спосіб фіксації бодікамера, вказано посадову особу, яка проводила огляд і виписувала направлення).

На відеозапису не зафіксовано жодної погрози, тиску або інших незаконних дій з боку працівників поліції в бік водія, при цьому водій був вільний у висловлюванні своєї позиції, ніхто не примушував давати або не давати пояснення, проходити або не проходити огляд, таким чином це була усвідомлена добровільна позиція водія відмовитися від проходження огляду на визначення стану сп`яніння.

Доводи захисника про те, що згідно з вимогами ст.266-1 КУпАП водій міг бути підданий огляду тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, суд вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не займає посаду водія у відповідній військовій частині, не керував автомобілем під час виконання бойового завдання, а положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а поширюються лише на військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень, зокрема ст.172-20 КУпАП. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується загальний порядок проходження огляду на підставі ст.266 КУпАП, які проводять працівники поліції.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Клопотання, заявлене захисником про те, що оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в лавах ЗСУ, до нього можливо застосувати аналогію закону та призначити йому більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України в межах санкції ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, суперечить положенням діючого КУпАП, яким на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачено механізму призначення більш м`якого стягнення. При цьому варто відзначити, що стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативним, тобто законодавець не передбачив можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим такі доводи сторони захисту не беруться до уваги.

При цьому, суд також виходить з того, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, будь-яка особа, яка отримала посвідчення водія на право керування транспортним засобом, зобов`язана знати ПДР, а відповідно до до п. 2.5 ПДР повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, окремі неточності чи технічні помилки в процесуальних документах, на які посилається захисник, не можуть бути безумовними підставами для визнання таких документів (доказів) недопустимими, якщо при цьому не порушуються фундаментальні права і свободи особи (відповідно до правових висновків Верховного суду).

Таким чином, суд вважає, що в діях водія вбачається порушення п. 2.5 ПДР , оскільки пройти огляд є обов`язком водія, тому наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його дії необхідно кваліфікувати як відмову від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір сплачується особою, на яку накладено стягнення.

Керуючись ст.ст. 27, 33, 34, 40-1, 122-5, ч. 1 ст. 130, 221, 282, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу, постанова надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Сухарева О.В.