№ 3/755/65/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" січня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 185 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 27 жовтня 2025 року, о 19 годині 15 хвилин, за адресою: м. Київ, проспект Л. Каденюка, 15, вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, а саме - прослідувати до уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу.

У судове засідання ОСОБА_1 до суду не з`явився, однак, захисник Бреус С.М. подав клопотання, з якого вбачається, що згідно з рапортом поліції, що наявний в матеріалах справи, 27 жовтня 2025 року було виявлено чоловіка ОСОБА_1 , який розшукаються ІНФОРМАЦІЯ_3 , його буде доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому, останній наголошував працівникам поліції, що оскільки він розшукається ІНФОРМАЦІЯ_3 , то він повинен прибути саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте, поліцейські всупереч приписам ст. 276 КУПАП вимагали, щоб він надав згоду на доставлення його не до ІНФОРМАЦІЯ_7, тобто за місцем вчинення ймовірного правопорушення, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 , хоча, ОСОБА_1 там на обліку не перебував. Як наслідок, працівники поліції здійснили адміністративне затримання ОСОБА_1 та склали незаконно протокол про адміністративне правопорушення. Таким чином, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 185 КУПАП не визнає, оскільки, злісної непокори не було. Більше того, станом на сьогодні, ОСОБА_1 мобілізований та проходить базову загальновійськову підготовку у військовій частині, зокрема, у матеріалах справи відсутній будь-який належний доказ, який би підтверджував винуватість останнього.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, клопотання захисника Бреуса С.М. , приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Так, відповідно до ст. 185 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку та громадської безпеки.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у злісній непокорі, тобто, відмові виконати законне розпорядження або вимогу працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчиненні таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 27 жовтня 2025 року, о 19 годині 15 хвилин, за адресою: м. Київ, проспект Л. Каденюка, 15, вчинив злісну непокору законній вимозі працівника поліції, а саме - прослідувати до уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу.

Однак, при розгляді даної справи встановлено, що в протоколі працівником поліції не розкрито об`єктивної сторони вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , суть правопорушення викладена неконкретизовано, загальними фразами, і не відображає належних кваліфікуючих ознак, передбачених ст.185 КУпАП.

Зокрема, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких належних доказів, у розумінні ст. 251 КУпАП, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, фото- та відеоматеріалів, які би вказували на обставини, зазначені в протоколі пояснень свідків, тощо, що не дає можливості встановити обставини, зазначені у протоколі.

Обставини щодо поведінки ОСОБА_1 є неконкретизованими, у протоколі не зазначено, у чому полягає та проявлялась злісна непокора.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без сукупності належних та допустимих доказів вини особи, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Жодних допустимих доказів на вчинення ОСОБА_1 правопорушення, яке ставиться йому у вину, суду не надано.

Всі наведені вище обставини та зібрані докази в їх сукупності, дають підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зокрема, уточнювати, відредактовувати протокол суд змоги не має, адже ЄСПЛ неодноразово у справах розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що оскільки діючим Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з невстановленістю достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді, то в даному випадку, дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази в їх сукупності, необхідно провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 185, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: