ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:

секретаря судового засідання Черняєвої С.П.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

та його захисника адвоката Бутенка Д.В.,

апеляційну скаргу адвоката Бутенка Д.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2025 року встановлено, що 30 жовтня 2025 року о 23 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Ceed» номерний знак НОМЕР_2 , біля буд. 11 по вул. Банківська у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест» або в наркологічному закладі м. Слов`янськ ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник Бутенко Д.В., який діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження в справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржена постанова судді першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що суд не врахував порушення, на які стороною захисту було зазначено в заперечені. Звертає увагу, що в матеріалах даної справи не задокументовано працівниками поліції та не доведено належними та допустимими доказами факт порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Оскільки ОСОБА_1 не порушував правил дорожнього руху, працівники поліції безпідставно (протиправно) його зупинили, про причину зупинки не повідомили, отже всі інші вимоги працівників поліції є незаконними та ОСОБА_1 не був зобов`язаний їх виконувати.

Доданий до протоколу відеозапис вважає таким, що складений з порушенням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026 щодо його безперервності, поліцейський постійно відвертає відеокамеру або залишає її в автомобілі, що унеможливлює відтворити послідовність подій.

Зазначає, що на відеозапису не відображено марку, модель, державний реєстраційний номерний знак автомобіля та ознак керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , на відеозаписі чітко видно автомобіль у кузові сірого кольору, який знаходиться у статичному стані тобто без руху.

Зауважує, що згідно письмових пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , автомобілем керував саме ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 перебував на передньому пасажирському місці, але у зв`язку з тим, що йому під час руху ОСОБА_2 стало зле, він зупинив автомобіль, увімкнув аварійну сигналізацію та попросив ОСОБА_1 пересісти за кермо, на що він погодився та не виходячи з автомобіля вони з ним помінялись місцями і саме в цей час коли автомобіль знаходився в статичному стані тобто без руху до них під`їхали працівники поліції.

Наголошує, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв працівникам поліції, що не виконував функції водія, але вони робили вигляд, що його не чують. З посиланням на рішення ВС КАС №404/4467/16-а від 20.02.2019 р. наголошує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом за обставин викладених в протоколі.

Звертає увагу, що у відповідній графі протоколу про роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, підпис ОСОБА_1 взагалі відсутній.

Крім того, в адміністративному протоколі, у фабулі правопорушення не зазначено, прізвище, ім`я по батькові особи водія, хто саме керував та чим саме керував (автомобілем чи іншим механічним транспортним засобом) державний реєстраційний номер з явними ознаками алкогольного сп`яніння, окрім цього в протоколі не вказано район та область де відбулася дана подія.

Зауважує, що суд позбавлений можливості самостійно змінити фабулу адміністративного правопорушення.

Наголошує, що ОСОБА_1 жодним чином не було відсторонено від керування транспортним засобом, навіть не зазначено відповідного запису у протоколі ЕПР1 №498779.

Наголошує, що в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення.

Позиції сторін в суді :

В судовому особа, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та захисник адвокат Бутенко Д.В. просили його апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній.

Висновки суду:

Заслухавши учасників судового засідання, свідка, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явниким ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест» або в наркологічному закладі м. Слов`янськ відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 498779 від 30.10.2025 р., з якого вбачається, що 30 жовтня 2025 року о 23 год. 10 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Kia Ceed» номерний знак НОМЕР_2 , біля буд. 11 по вул. Банківська у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест» або в наркологічному закладі м. Слов`янськ Горобець І.О. відмовився;

- рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Мартича М.Я., згідно якого під час патрулювання біля буд. 11 по вул. Банківська у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області у комендантську годину було зупинено транспортний засіб «Kia Ceed» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі м. Слов`янськ та за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 7510», на що водій відмовився. На водія складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- направленням на огляд водія транспортного засобу, складеного поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Мартича М.Я. відносно водія ОСОБА_1 щодо направлення останнього 30.10.2025 о 23 год. 33 хв. на медичний огляд до КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у місті Слов`янськ, у зв`язку з виявленням ознак сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови);

- відеозаписом, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 498779 від 30.10.2025 р., на якому зафіксовано, як працівники поліції під час патрулювання у темну пору доби під`їжджають до автомобіля «Kia Ceed» номерний знак НОМЕР_2 , який перебував безпосередньо на проїзній частині із увімкненою аварійною світловою сигналізацією. Підійшовши до місця водія вказаного автомобілю, працівники поліції запитали у водія напрямок руху та попросили надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Водій надав працівникам поліції запитувані документи та повідомив, що рухався в напрямку вул. Артема. На питання працівника поліції, водій представився як ОСОБА_1 . Працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 про причину зупинку, а саме керування транспортним засобом під час дії комендантської години, а також про виявлення у останнього конкретних ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови), та запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки або пройти такий огляд у медичному закладі наркології м. Слов`янськ, на що ОСОБА_1 відмовився. Поліцейським повідомлено ОСОБА_1 про відповідальність за відмову від проходження огляду, після чого роз`яснено права згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, складено протокол про адміністративне правопорушення, роз`яснено ОСОБА_1 суть адміністративного правопорушення, ознайомлено зі змістом протоколу, повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу.

Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вирішуючи питання про допустимість та належність зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису подій, що мали місце 30 жовтня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.

Обгрунтовуючи оскаржену постанову, суд першої інстанції надав належну та повну оцінку всій сукупності наданих суду доказів.

Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, отриманий з автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.

Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.

Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.

Тож, доводи апелянта щодо визнання відеозапису недопустимим через його неповноту та небезперервність, ні є слушними, оскільки закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом, причини зупинки, оформлення адміністративного матеріалу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозаписи є неналежними доказами, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі.

На відеозаписі зафіксована події за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. На відеозаписі зафіксовано у повному обсязі всі ті обставини, що підлягають обов`язковому з`ясуванню судом, зокрема факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , факт його зупинення працівниками поліції, факт пропозиції та факт відмови ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, роз`яснення ОСОБА_1 працівником поліції відповідальності за відмову від проходження огляду, та його прав згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ознайомлення з протоколом, роз`яснення суті правопорушення. Вказані обставини безпосередньо зафіксовані на відеозапису, перебувають у логічному взаємозв`язку і послідовності із іншими наявними у справі доказами та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Тож, суд обґрунтовано вважав, що події зафіксовані на відеозаписі повністю узгоджуються з доказами та з обставинами, викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення та іншими дослідженими доказами.

Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП суду з цих підстав надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками судді 1-ї інстанції та критично ставиться до апеляційних доводів захисника Бутенка Д.В. щодо відсутності доказів, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки з відеозапису судом достовірно встановлено, що саме ОСОБА_1 , перебував за кермом автомобілю з увімкненою аварійною сигналізацією, вийшов з автомобілю, який був розташований безпосередньо на проїзній частині дороги, надав для огляду працівникам поліції посвідчення водія та документи на вказаний транспортний засіб, повідомив працівникам поліції на їх запитання напрямок свого руху на автомобілі та жодних пояснень чи заперечень відносно того, що він не є водієм вказаного транспортного засобу або, що він не керував автомобілем останній працівникам поліції не висловлював. Тому суддя 1-ї інстанції обґрунтовано вважав, що вказані обставини у своїй сукупності підтверджують факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, які вказані у протоколі.

Апеляційний суд вважає, що вказаними обставинами, зафіксованими за допомогою відеозапису, об`єктивно спростовуються твердження як самого ОСОБА_1 , так и допитаного в якості свідка ОСОБА_2 , про те, що нібито вказаним автомобілем керував останній. І під час руху ОСОБА_2 стало зле. Він зупинив автомобіль. Після цього, не виходячи із автомобіля, він та ОСОБА_1 помінялися місцями. Він сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_1 за водійське місце. І він став телефонувати товаришу, щоб він під`їхав та відвіз їх.

Ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не надали суду будь-якого поянення про те, навіщо вони помінялися місцями в салоні автомобіля, чому не виходили для цього з автомобіля. Про обставини, на які стали посилатись лише в суді, вони нічого не повідомляли при спілкуванні із працівниками поліції. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 надавав пояснення про рух автомобіля саме як водій.

Тому вказані пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційний суд не вважає правдивими, розцінює надання їх бажанням увести ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене правопорушення.

Доводи захисника щодо відсутності законної підстави для зупинки транспортного засобу також були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції. Спростовуючи такі доводи сторони захисту суд виходив з того, що Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, на всій території України з 24.02.2022 р. введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, діяв на час вчинення адміністративного правопорушення та продовжує діяти на теперішній час.

Розпорядженням голови Донецької обласної військової адміністрації № 517/5-24 від 09 серпня 2024 року запроваджено комендантську годину на території Донецької області, зокрема у м. Слов`янськ Донецької області, з 21 год. 00 хв. 12.08.2024 р. до 05 год. 00 хв. наступної доби до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Коменданту Донецької області спільно з підрозділами територіальної оборони, Національної поліції України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України доручено забезпечити дотримання в межах повноважень комендантської години та спеціального режиму світломаскування відповідно до постанови КМУ №573 від 08.07.2020 року.

Згідно п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ № 573 від 08.07.2020 р. (далі Порядок № 573), під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

Дозволяється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях, де запроваджено комендантську годину, без виданих перепусток особам та рух транспортних засобів Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, які залучаються до здійснення заходів під час запровадження комендантської години, транспортним засобам спеціалізованого призначення, які виконують невідкладне службове завдання, за умови ввімкнення спеціальних світлових сигнальних пристроїв, а також адвокатам, призначеним регіональними/міжрегіональними центрами з надання безоплатної правничої допомоги для надання безоплатної вторинної правничої допомоги затриманим у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, особам, час прибуття до яких припадає на визначений період доби, зокрема на власних транспортних засобах.

Згідно п.п. 2, п. 16 Порядку № 573, патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право: перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки або свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідчення адвоката України та скановану копію доручення регіонального/міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги для надання безоплатної вторинної правничої допомоги, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.

Отже, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у нічний час доби, під час дії комендантської години у період дії воєнного стану, про працівниками поліції йому було повідомлено (відеозапис, починаючи з 0:22:07), тому працівники поліції мали всі законні підстави для зупинки транспортного засобу. Із наведеними працівником поліції підставами зупинки ОСОБА_1 був згодний, факт керування транспортним засобом не заперечував та добровільно відповідав на запитання працівника поліції щодо напрямку руху транспортного засобу (відеозапис, починаючи з 0:22:33).

Крім того, вказані підстави зупинки були зазначені і в рапорті поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП ОСОБА_3 , згідно якого під час патрулювання біля буд. 11 по вул. Банківська у м. Слов`янськ Краматорського району Донецької області у комендантську годину було зупинено транспортний засіб «Kia Ceed» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, як перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 29.12.2021 року, № 1456 правовою основою перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян є Конституція України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Закони України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про оборону України», «Про національну безпеку України», «Про Національну поліцію», «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях», затверджений Верховною Радою України, та інші нормативно-правові акти.

Отже, перевірка документів у осіб здійснюється після введення військового стану в межах території та у строки, зазначені в указі Президента України про введення воєнного стану.

На підставі викладеного, суд 1-ї інстанції обґрунтовано встановив, що інспектор поліції діяв в межах наданих йому повноважень під час дії воєнного стану в країні, а тому підстави зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є законними.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що незгода водія із причинами зупинки, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, про що прямо передбачено в п.2.5 ПДР.

Крім того, апеляційні твердження про незаконність зупинки суперечать твердженням про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Водночас, відеозапис, який містяться в матеріалах вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення, не містить будь-яких підтверджень того, що своїми діями, працівники поліції вчиняли психологічний чи інший тиск на ОСОБА_1 щодо того, щоб спонукати його до вчинення адміністративного правопорушення чи оговорення себе. Крім того, стороною захисту не було надано відповідного доказу щодо неправомірних дій працівниками поліції.

Тож, суд обґрунтовано вважав, що подія зафіксована на відеозапису повністю узгоджується з доказами та з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення та іншими дослідженими доказами.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що закон вимагає відеофіксації обставин проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння або відмови від проходження такого огляду, а не фіксування факту керування особою транспортним засобом та причин такої зупинки транспортного засобу, що може бути встановлено за допомогою інших доказів.

Право працівників поліції застосовувати технічні засоби відеозапису під час проведення огляду осіб на стан сп`яніння передбачене ч. 2 ст. 266 КУпАП.

До того ж, вказаний відеозапис не є єдиним та вирішальним доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а оцінюється у сукупності разом з іншими доказами, наявними в справі, з оцінкою кожного доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупністі - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за вчинення ч. 1 ст. 130 КУпАП суду надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що зі змісту відеозапису чітко вбачається що поліцейським було дотримано встановлених законом вимог, та дії працівників поліції відповідали, встановленим у ст. 266 КУпАП вимогам.

Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі судом встановлено не було, та стороною захисту

Доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах прави доказів про подальше відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП, спростовуються дослідженим відеозаписом, на якому зафіксовано роз`яснення працівником поліції водію ОСОБА_1 про заборони подальшого керування ним транспортним засобом (відеозапис, починаючи з 0:39:50).

Апеляційні твердження про зазначення у фабулі обвинувачення всіх необхідних даних також були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, і суддя місцевого суду обгрунтовано надав їм оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції. Так, суд виходив з того, що не зазначення у протоколі в графі суть адміністративного правопорушення даних про транспортний засіб, та водія який керував таким транспортним засобом не є слушними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 498779 від 30.10.2025, у відповідних графах: «транспортний засіб» та «номерний знак» зазначені відповідні відомості про транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , а саме транспортний засіб «Kia Ceed» номерний знак НОМЕР_2 . Вказані відомості в повній мірі узгоджуються з іншим доказами адміністративного правопорушення, зокрема з доданим до протоколу відеозаписом. В цьому ж протоколі зазначено і особу, відносно якої складено цей протокол.

Доводи апелянта про не роз?яснення ОСОБА_1 його прав та обов?язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, спростовуються дослідженим відеозаписом (відеозапис, починаючи з 0:24:03). Про зрозумілість мови та обсягу оголошених ОСОБА_1 прав та обов?язків він ствердно повідомив працівникам поліції (відеозапис, починаючи з 0:24:27).

Відсутність підпису ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо ознайомлення з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, обумовлена відмовою ОСОБА_1 від підпису складеного щодо нього та оголошеного йому працівником поліції протоколу (відеозапис, починаючи з 0:35:28).

Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.

Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бутенка Д.В., подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин