Справа № 444/4960/25
Провадження № 3/444/88/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Мікула В. Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовкві Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №2 ЛРУП №1 НПУ ГУНП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 03.07.2007 року; ІПН НОМЕР_2

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника ОСОБА_1 - адвоката Карпової О.В.

ВСТАНОВИВ:

До Жовківського районного суду Львівської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Мікулу В.Є.

Згідно з протоколом від 22.11.2025 року серії ВАД № 478889, ОСОБА_1 22.11.2025 року о 13.00 год. за адресою АДРЕСА_1 , умисно висловлював погрози, образи та нецензурну лайку в сторону дружини ОСОБА_2 , чим вчиним домашнє насильство психологічного характеру.

В судовому засіданні 28 січня 2026 року ОСОБА_1 категорично заперечив вчинення ним умисного психологічного домашнього насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_2 , та пояснив, що навпаки, тиск вчиняється на нього, оскільки подав позов на розірвання шлюбу, однак колишня дружина запевнила його, що не дозволить його спокійно жити. Доступу до будинку, який він збудував, йому не надають та ще й залучають онуків, котрі є малолітніми, до участі у конфліктах. Конфлікти провокують як колишня дружина, так і донька із зятем, які проживають у цьому будинку, звичайно постійно мовчати не можу, тому і відповідаю на їх словесні напади. 22.11.2025 колишня дружина ОСОБА_1 вкотре спровокувала словесний конфлікт, але жодного насильства чи тиску до неї він не застосовував. Вже 29.11.2025 психологічний тиск вчиняли вкотре на нього і колишня дружина, і зять, і донька, і як завжди в присутності дітей. Вимушений був звернутися до лікаря, отримував лікування, оскільки такий постійний психологічний тиск з боку і колишньої дружини і доньки із зятем не дає жити, також протягом тривалого часу вимушений проживати за іншою адресою, деколи у вагончику на підприємстві, де працює водієм, щоб уникати конфліктів. Просить порушене відносно нього провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Карпова О.В. в судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у даній справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП підтримала та просила закрити за відсутності в діях такого складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали адміністративної справи, оглянувши відеозаписи, надані ОСОБА_1 , вважаю, що клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП слід задоволити, а справу закрити через відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП із наступних підстав.

З долученого до клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у даній справі копії заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 серпня 2025 року у справі № 444/1371/25 вбачається, що: "причиною розірвання шлюбу є те, що відносини між сторонами зіпсувались давно, почали виникати постійні сварки, що призвело до того, що вони понад сім років разом спільного господарства не ведуть, хоча живуть на одному подвір`ї, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Тривала напруга та невизначеність у відносинах негативно вплинула на психо-емоційний стан позивача, він вважає, що покращення в стосунках бути не може, а тому недоцільно продовжувати такі відносини." Рішення набрало законної сили.

До даного клопотання також долучено портативний носій інформації (флешку), що використовує флеш-пам`ять для збереження інформації, де наявні сім відеозаписів того, що ОСОБА_1 не допускають ні до будинку по АДРЕСА_1 , ні до його кімнати.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Виходячи з диспозиції цієї норми, вчинення домашнього насильства відноситься до правопорушення з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є спричинення шкідливих наслідків для потерпілого у вигляді можливості чи фактичного завдання шкоди його фізичному чи психічному здоров`ю, однак такі наслідки відсутні.

У протоколі не зазначено, чи в результаті дій ОСОБА_1 , вказаних у протоколі, потерпілій ОСОБА_2 заподіяно наслідки, які передбачені у диспозиції ст.173-2 КУпАП, тобто чи могла бути або була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.3 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ст.1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак 22 листопада 2025 року о 13.00 год. у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був словесний конфлікт, сварка з обох сторін, а відтак сам факт висловлювання ОСОБА_1 нецензурної лайки в ході конфлікту не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім цього, прошу враховувати, що суть правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зводиться до вчинення таких дій, внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.

Отже, об`єктивна сторона складу ч.1ст.173-2 КУпАП має обов`язкову ознаку - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Проте, в протоколі не вказано, чи було встановлено можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілій.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Опуз проти Туреччини»(Opuz v. Turkey no. 33401/02 від 09.06.2009) Європейський суд прийшов до висновку, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також зазначив, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливішим є наявність ефективних механізмів їхньої реалізації.

Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Насильство - це умисні дії однієї або кількох осіб, що спричиняють шкоду іншій особі, порушують права і свободи та відбуваються в умовах значної переваги сил тих, хто скоює ці дії, що унеможливлює самозахист особи, котра страждає від цих дій. Якщо у вказаних діях відсутня хоча б одна з наведених ознак, такі дії не є насильством. Конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби. Під час конфлікту часто відсутні одна чи кілька вищеперераховані ознаки. Ескалація конфлікту може привести до насильства, та не обов`язково завжди приводить.

Також при прийнятті рішення у справі прошу застосувати конституційний принцип, закріплений у ст.62 Конституції України, згідно якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, судді не надано достатніх належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового засідання не здобуто та вини в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, провадження по справі потрібно закрити.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про закриття провадження по справі задовольнити.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з дня її винесення.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначений постановою; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат визначається КМ України.

Суддя: Мікула В. Є.