Справа № 186/40/26
Провадження № 3/0186/75/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

в справі про адміністративне правопорушення

04 лютого 2026 року м. Шахтарське.

Суддя Шахтарського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшла від ВП №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , притягнутого по ч.5 ст.126 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

21 грудня 2025 року о 12:15 годині по вул. Мечнікова, 57, м.Шахтарського, Синельниківського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки "ВАЗ-21103", д.р.н. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, повторно, протягом року, чим порушив п.2.1а ПДР України.

ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 21 січня та 04 лютого 2026 року, не з`явився, про дати розгляду справи повідомлений належним чином за вказаною ним адресою проживання.

Стаття 268 КУпАП передбачає, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.

Частина 5 ст.126 КУпАП, по якій ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, в даному переліку відсутня.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

За таких підстав, з урахуванням того, що ОСОБА_1 було відомо про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення по ч.5 ст.126 КУпАП, про дати судових засідань, однак він для участі у судовому засіданні протягом тривалого часу до суду не з`явився, суд прийшов до висновку про те, що його поведінка свідчить про бажання перешкодити своєчасному розгляду справи по суті та зловживання своїми правами, є способом затягування розгляду справи з метою уникнути адміністративної відповідальності.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , на підставі наявних матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У ст.251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.5 ст.126 КУпАП, тобто за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті (ч.4 ст.126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами).

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими матеріалами справи:

-протоколом про адміністративне правопорушення ААД №995529 від 21 грудня 2025 року, в якому зазначені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення по ч.5 ст.126 КУпАП;

-інформацією про те, що постановою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року у справі № 186/1387/25 на ОСОБА_1 накладено адміністративні стягнення по ч.3 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років;

-копією постанови інспектора СРПП від 21 грудня 2025 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 по ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, згідно якої він 21 грудня 2025 року керував автомобілем, не будучи пристебнутим ременем безпеки, не маючи полісу обов`язкового страхування, та не ввімкнув покажчик повороту.

Аналізуючи докази по справі, дійшла висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність - не виявлено.

Обставини, що обтяжують відповідальність - вчинення правопорушення повторно.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , те, що до адміністративної відповідальності його притягнуто не вперше, однак він продовжує вчиняти аналогічні правопорушення, всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, що буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань КУпАП.

Таким чином, підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 гривень, так як правопорушення вчинене у 2025 році.

Керуючись ст.24, ст.40-1 , ч.5 ст. 126, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накласти стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф має бути сплачений ОСОБА_1 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст.300-1 КУпАП, а у разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Копія платіжного документу подається до суду.

У випадку несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотирьох тисяч восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 81 600 (вісімдесят одну тисячу шістсот) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 гривень.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: С.А.Янжула.

Постанова набирає законної сили ______________________

Строк пред`явлення постанови до виконання _______________________