Провадження № 3/369/2186/26
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28.01.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Куценко М.О., розглянувши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права, передбачені ст. 268 КУпАП особам у судовому засіданні роз`яснені.

ВСТАНОВИВ:

10.08.2025 року о 16:40 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , погрожував фізичною розправою та висловлювався нецензурною лайкою в бік своєї дружини ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, надавши до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи без участі особи, щодо якої складено протокол суд враховує наступне.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи, про що свідчить розписка про ознайомлення з датою слухання справи, яка міститься в матеріалах справи, судові засідання неодноразово відкладалися.

Суд вважає, що така поведінка може свідчити про свідоме затягування розгляду справи з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.

Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, не є обов`язковою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невипрадане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально, використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 р. «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 р. «Мороз та інші проти України» та інші).

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка сторони.

Отже, з метою уникнення затягування строків розгляду справи, враховуючи, що справа знаходиться на розгляді суду тривалий час з 18.08.2025 року, ОСОБА_1 в судовому засіданні надавав пояснення щодо обставин справи, крім того в матеріалах справи наявне письмове клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, де останній виклав свою правову позицію щодо протоколу складеного відносно нього та обставин справи, вважаю, що в матеріалах справи є достатньо даних для її розгляду по суті за відсутності ОСОБА_1 та його захисника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.11.2025 ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав, та пояснив, що взагалі не може збагнути, чому таке трапилось. Зазначає, що проживав з дружиною 21 рік разом, мають двох дітей. В лютому 2022 дружина ОСОБА_3 виїхала разом з дітьми до Литви, у зв`язку з війною. У 2023 році ОСОБА_3 на пів року приїхала до України, після чого знову виїхала за кордон. У 2024 році ОСОБА_1 приїздив до Литви, щоб привітати дружину та дітей з днем народження. Коли ОСОБА_1 приїхав дружина повідомила, що збирається розлучатись з ним та сказала, що повертатись до дому не збирається, лише буде приїздити в гості. Так напередодні події дружина приїхала на деякий час до дому. 10.08.2025 ОСОБА_3 поросила чоловіка пожарити шашлик та повечеряти у колі родини. Зазначає, що сиділи вечеряли, прийшов син ОСОБА_4 з роботи який також приєднався до них, через деякий час дружина пішла до будинку на заняття, в цей час сестра ОСОБА_5 захотіла випити кави та зайшла до будинку її зробити. Пояснює, що між ним та ОСОБА_5 почалась словесна перепалка через те, що остання запитала у ОСОБА_1 де знаходиться кава. Додав, що можливо підвищив голос. В той момент ОСОБА_6 не було поруч, вона спустилась з другого поверху до них пізніше. Пояснює, що дружина почала питати, через що здійнявся галас. Також до будинку зайшли теща та тесть і почали виясняти відносини. Коли зайшов син ОСОБА_4 , то лише обняв його та попросив, щоб ОСОБА_1 пішов спати, на що останній відповів, що сам розбереться та забрав руку з плеча. Після чого син просто сів в авто та поїхав. Пізніше ОСОБА_1 вийшов на двір, в той час вже приїхали працівники поліції та повідомили останньому що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Проте заперечує, що кричав, кидався в бійку, штовхався або якось агресивно себе поводив. Вважає, що таким чином його спонукають до розлучення з дружиною.

В судовому засіданні 01.10.2025 допитана в якості свідка потерпіла ОСОБА_3 пояснила, що потерпає від протиправних дій свого чоловіка вже тривалий час, що принижує її честь та гідність та призводить до психологічних страждань. Так 10.08.2025 попередила чоловіка, що чекає гостей, однак коли вони прийшли чоловік перебував в стані алкогольного сп`яніння. Пізніше ОСОБА_3 пішла робити каву, ОСОБА_1 почав безпідставно чиплятися до неї, ображати, штовхатися, це почула її сестра ОСОБА_5 та прийшла на допомогу, після чого чоловік почав чиплятися та ображати сестру. Через деякий час додому повернувся син ОСОБА_7 , зауважила що він є інвалідом ІІІ групи, ОСОБА_4 сів вечеряти до нього приєдналась бабуся ОСОБА_8 та вони спілкувались. Проте ОСОБА_1 зайшовши до будинку почав ображати нецензурною лайкою, штовхатися та виганяти ОСОБА_8 . ОСОБА_4 заступився за бабусю, почувши цей галас ОСОБА_3 спустилась з другого поверху та втрутилась. Намагалась заспокоїти чоловіка проте останній не реагував, продовжував кричати, ображати та штовхати її та родичів.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 , пояснила, що 10.08.2025 приїхала до дому до своєї сестри ОСОБА_3 , яка покликала до себе в гості. Того дня зібралась вся родина, так як через три дні ОСОБА_9 мала виїздити до Литви. Коли вони були в сестри, то ОСОБА_1 знаходився в сильному алкогольному сп`янінні, побачивши його стан вирішили довго не затримуватись та почали збиратися додому, але перед цим зайшли з ОСОБА_3 до будинку зварити каву. В цей час ОСОБА_1 безпідставно почав чиплятись до дружини, кричав, штовхав та бив останню. ОСОБА_5 стала між ними, оскільки намагалась захистити сестру, у відповідь ОСОБА_1 штовхнув ОСОБА_5 та намагався її вдарити. Після чого вона вийшла на подвір`я, щоб уникнути подальшого конфлікту, а ОСОБА_3 піднялась на другий поверх, оскільки розпочались заняття з литовської мови. Проте сутичка не закінчилась, ОСОБА_1 продовжував кричати погрожувати фізичною розправою, кидався в бійку, висловлювався нецензурною лайкою відносно сестри ОСОБА_3 та її родичів. Зазначила, що ОСОБА_1 зберігає в сейфі у будинку зброю та його погрози налякали ОСОБА_3 та всю родину, а відтак не зрозуміло до чого могли б призвести подібні погрози, саме тому цього разу було викликано поліцію. Пояснила, що ОСОБА_1 неодноразово вчиняв сварки та поводив себе агресивно. Додала, що сестра протягом тривалого часу з боку ОСОБА_1 зазнає домашнього насильства та потребує захисту від його дій.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 , яка доводиться матір`ю потерпілої ОСОБА_3 пояснила, що 10.08.2025 вечеряли з родиною в бесідці на подвір`ї. Пізніше донька ОСОБА_3 з сестрою зайшли до будинку зварити каву, в цей час почула крик та забігла до будинку. ОСОБА_8 побачила, що зять ОСОБА_1 кричить, виражається нецензурною лайкою, кидається в бійку до ОСОБА_3 та її сестри. Зазначила, що намагалась заспокоїти зятя, просила перестати поводити себе агресивно, проте останній не реагував та продовжував сварку. Пізніше з роботи прийшов онук ОСОБА_4 , сів вечеряти, ОСОБА_8 допомагала йому накривати на стіл. Тим часом до будинку забіг ОСОБА_1 почав кидатись в бійку до ОСОБА_8 та ображав нецензурними словами, виганяв з будинку. Дмитро захищав бабусю та просив батька заспокоїтись, ОСОБА_1 штовхнув ОСОБА_4 . Почувши крики спустилась з другого поверху ОСОБА_9 , чоловік почав кидатись в бійку та штовхати дружину. Додала, що ОСОБА_1 останні роки часто поводить себе агресивно, тим паче коли вживає алкогольні напої, постійно вчиняє ображає дружину нецензурними словами, погрожує, кидається в бійку та штовхає.

Свідок ОСОБА_10 , який доводиться батьком ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що 10.08.2025 прийшов з роботи приблизно о 20:00 та став свідком того як ОСОБА_1 бігає по подвір`ю кричить та погрожує. ОСОБА_10 зайшов до будинку у своїх справах, пізніше прибігла дружина ОСОБА_8 просила втрутитись чоловіка, щоб той заспокоїв ОСОБА_1 . ОСОБА_10 зайшов на кухню та побачив, що ОСОБА_1 кричить та кидається в бійку до ОСОБА_3 , яка стояла біля стіни, а між ними намагалась втрутитись ОСОБА_8 . На прохання ОСОБА_10 заспокоїтись ОСОБА_1 не реагував, кидався в бійку, погрожував фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою.

Вислухавши пояснення, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Сім`я, згідно з положеннями ст. 3 Сімейного кодексу України, є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство, це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Не дивлячись на невизнання своєї винуватості у скоєнні інкримінованого правопорушення, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №854427 від 10.08.2025 року;

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10.08.2025 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 10.08.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.08.2025;

- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 10.08.2025;

- поясненнями наданими ОСОБА_3 в судовому засіданні;

- поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 наданими в судовому засіданні, які не протирічать один одному, а також поясненням наданим потерпілою ОСОБА_3 .

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суддя визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Підстав для застосування строків накладення адміністративного стягнення визначених ч. 2 ст. 38 КУпАП та закриття провадження по справі визначених ст. 247 КУпАП судом не встановлено.

Відповідно до статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, вважаю за можливе обрати вид адміністративного стягнення - штраф.

Згідно зі ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 24-1, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф вноситься порушником в установу банку України, документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, вказаного вище, надсилається порушником до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

У разі примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Суддя Михайло КУЦЕНКО