ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1440/25

Провадження № 33/820/23/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участю секретаря судового засідання Романової А.В.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Дем`янова С.М.

потерпілого ОСОБА_2

представників потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_4

експерта Вельбоя В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дем`янова С.М. на постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови судді, 28 квітня 2025 року о 09 год. 45 хв. на а/д М30 209 км 170 м ОСОБА_1 , керуючи автомобілем TOYOTA LAND KRUISER PRADO д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним та здійснив зіткнення з автомобілем HUYNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який здійснював обгін та знаходився на смузі зустрічного руху, рухаючись в попутному напрямку прямо. Внаслідок ДТП обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР.

Постановою судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Дем`янов С.М. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Сторона захисту вважає, що висновки суду першої інстанції викладені в постанові ґрунтуються на ряді доказів, які є недопустимими та неналежними.

Зокрема, це стосується ряду матеріалів адміністративної справи, долученої працівником поліції, яким було складено протокол про адміністративне №402071 від 25.07.2025 року ОСОБА_5 , а саме ксерокопіями ймовірно судової справи №671/811/25 з схемою ДТП, яка мала місце 28.04.2025 року, фотознімками автомобільної дороги та пошкоджених транспортних засобів.

Як вбачається, вказані матеріали є лише незасвідченими ксерокопіями, що були отримані невстановленим шляхом. Законність походження вказаних матеріалів, тобто отримання їх у встановленому Законом порядку, допитаний в суді працівник патрульної поліції пояснити не зміг.

Згідно показань працівника патрульної поліції ОСОБА_5 він отримав їх разом із скаргою ОСОБА_2 , яка, до речі, також була подана в іншій адміністративній справі.

Особисто він із адміністративною справою за фактом ДТП 28.04.2025 року не знайомився, оригіналів документів, які були долучені ним в подальшому до справи не бачив. Жодних дій на перевірку їх дійсності та достовірності не вчиняв.

Із пояснень патрульного поліцейського ОСОБА_5 , які останній дав в суді, встановлено, що він безпосередньо та об?єктивно не сприймав обставини справи. Не виїжджав на місце ДТП, не опитав жодного свідка, потерпілого чи особу, яка притягувалася до відповідальності, не складав схеми ДТП. По суті він не склав жодного процесуального документа та не здобув жодного доказу у вказаній справі.

Уся його роль звелася до того, що він взяв за основу твердження потерпілого ОСОБА_2 , викладені у його скарзі, та на їх підставі склав протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, він не перевірив ці доводи та твердження та не ознайомився з усіма матеріалами справи, взявши на віру невідомо звідки отримані ксерокопії якихось матеріалів, що були долучені до скарги.

Таким чином, сторона захисту вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що показання поліцейського є об?єктивними та правильно засвідчують події і факти, як вони дійсно відбувалися - є безпідставними та нічим не підтвердженими, адже матеріали справи, як і показання самого поліцейського, свідчать про протилежне, а тому їх не можна брати до уваги та посилатися на них, як на доказ вини ОСОБА_1 .

Тому сторона захисту вважає, що суд першої інстанції не мав права брати до уваги матеріали, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки вказані докази є неналежними та недопустимими.

Щодо пояснень ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 сторона захисту вважає, що вони також не підтверджують вину ОСОБА_1 , є суперечливими, непослідовними, неспроможними та необ`єктивними, оскільки вказані особи працюють разом в ПП «Аграрна компанія 2004», а тому мали б бути оцінені судом критично, зважаючи на службові стосунки вказаних осіб.

Також їхні покази не відповідають їхнім же поясненням, які були надані працівникам поліції, що документували ДТП безпосередньо на місці її вчинення.

Вказана непослідовність працівника та суперечливість показань була зафіксована на відеокамеру працівника поліції, відеозапис з якої був долучений до матеріалів справи та досліджений судом.

Як вбачається із відеозапису, потерпілий ОСОБА_2 28.04.2025 року не заперечував той факт, що ОСОБА_1 перед початком здійснення маневру був ввімкнений покажчик повороту, який свідчив про його намір здійснити маневр повороту. Також свідок ОСОБА_6 не заперечив той факт, що ДТП сталася на перехресті.

Однак, під час допиту в суді вказані особи дали покази, які суттєво відрізнялися від пояснень наданих безпосередньо на місці ДТП.

Окрім цього, судом безпідставно не взяті до уваги та не спростовані показання ОСОБА_1 , який повідомив, що перед початком здійснення маневру він пересвідчився у його безпечності, відсутності на зустрічній смузі руху, як спереду так і позаду нього, інших транспортних засобів, та завчасно увімкнувши покажчик повороту почав здійснення маневру повороту на перехресті позначеного відповідним знаком ПДР 1.23.4.

Судом не взято до уваги той факт, що відповідно до наданої стороною захисту інформації Служби відновлення та розвитку інфраструктури місце, на якому сталася ДТП, є перехрестям, а тому відповідно до вимог ПДР (п.14.6 «а») водію ОСОБА_2 було заборонено здійснювати обгін і, відповідно, саме дії водія ОСОБА_7 стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до пошкодження транспортних засобів.

Також, вважаю, що суд першої інстанції, не володіючи спеціальними навичками, використовуючи лише ксерокопії фотографій пошкоджених транспортних засобів, безпідставно прийшов до висновку, що вони підтверджують вину ОСОБА_1 . Окрім цього, судом безпідставно було відмовлено стороні захисту в проведені інженерно-технічної експертизи у справі, незважаючи на те, що із досліджених матеріалів справи та отриманих пояснень сторін та свідків вбачалося, що без спеціальних знань чи навичок неможливо встановити об?єктивну істину у справі.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника Дем`янова С.М. представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Петрина С.М. зазначає, що саме неуважність водія автомобіля ТОЙОТА д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_1 стала причиною ДТП, адже відповідно п. 10.1. ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.2.3 Розділу 2 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Посилання апелянта на те, що матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення, є неналежними та недопустимими доказами є необґрунтованими, оскільки відсутнє посилання на правові норми, які, на його думку, були порушені судом першої інстанції, відтак, це лише його суб?єктивне судження, яке не ґрунтується на застосуванні відповідних ситуації норм права. До цього, під час розгляду справи судом першої інстанції захисник озвучив своє суб?єктивне судження стосовно того, що означена ситуація з копіями документів регулюється нормами Кримінального процесуального кодексу України та на його думку у справі відсутня ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до документів по справі за яким мав би звертатись ОСОБА_5 .

Зважаючи, що справи № 671/811/25 та №671/1440/25 стосуються одного й того ж ДТП від 28.04.2025р. з двома учасниками ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), на яких було складено два різних протоколи за порушення ПДР, що призвело до ДТП, один з яких (на ОСОБА_2 ) вже розглянутий у апеляційній (фінальній для КУпАП) інстанції, відтак, обставини, встановлені постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.09.2025 р., що набрала законної сили, треба вважати такими, що не доказуються при розгляді справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, а саме при розгляді справи про порушення правил дорожнього руху п.10.1 ПДР, що спричинило пошкодження Т3 за ст.124 КУПАП стосовно ОСОБА_1 (протокол по ДТП від 25.07.2025 серії ЕПР1 № 402071).

Представник потерпілого також просив врахувати правові норми та обставини по справі №671/811/25 встановлені рішенням суду, що звільняють ОСОБА_2 від доказу вини в ДТП при розгляді справи №671/1440/25 про порушення п.10.1 ПДР,що спричинило пошкодження ТЗ за ст.124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 згідно протоколу по ДТП від 25.07.2025 серії ЕПР1 № 402071 та встановити належним чином винуватість ОСОБА_1 у вчиненні в ДТП від 28.04.2025р..

Щодо доводів апелянта стосовно того, що судом безпідставно було відмовлено стороні захисту в проведені інженерно-технічної експертизи справі: як вбачається з інформації, викладеній на сторінці «Каталог послуг» Хмельницького НДЕКЦ МВС у м. Хмельницькому (https://www.ndekc.km.ua/poslu), експертам якого апелянт просив суд доручити проведення інженерно-технічної експертизи у справі, установою інженерно-технічна експертиза не проводиться, оскільки її взагалі немає у списку судових експертиз, що проводяться даною установою. Стосовно визначення обставин ДТП з автомобілями установа проводить такі експертизи: «Трасологічна; Експертиза обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод (ДТП); Транспортно-трасологічна експертиза», відтак, матеріали справи експерт повернув би до суду без виконання: експертизи. Крім того, звертає увагу суду на той факт, що ОСОБА_8 відмовився оплачувати вартість проведення експертизи і намагався ці витрати покласти на державу, що не має жодного сенсу, оскільки постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.09.2025 р. вже надані правові висновки стосовно обставин ДТП та вини його учасників, а обставини ДТП від 28.04.2025р., встановлені цією постановою треба вважати такими, що не доказуються при розгляді справи №671/1440/25, у якій беруть участь ті самі особи, стосовно яких встановлено ці обставини, а саме при розгляді справи про порушення правил дорожнього руху п.10.1 ПДР України, що спричинило пошкодження Т3 за ст.124КУпАП стосовно ОСОБА_1 ..

Крім того, звертає увагу суду на той факт, що п.10.1 ПДР України є імперативною нормою це обов?язкова норма, яка прямо наказує правила поведінки і не допускає відхилень від них та вимагає беззастережного виконання незалежно від того, де знаходиться водій ТЗ на перехресті чи ні. Вважає, що твердження апелянта про те що, оскаржувана постанова по справі № 671/1440/25 ухвалена з істотним порушенням норм процесуального закону та з неправильним застосуванням норм матеріального права не відповідають фактичним обставинам справи, що встановлені під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

Позиції учасників судового провадження

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Дем`янов С.М. підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Потерпілий ОСОБА_2 та його представники адвокати Свердлюк О.О. та Петрина С.М. заперечували проти задоволення апеляційного скарги, вважали рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, потерпілого та його представників, допитавши експерта- автотехніка Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центруВельбоя В.В., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Дем`янов С.М. посилається на те, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на ряді доказів, які є недопустимими та неналежними, а також заперечує наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП.

У відповідності до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З положень статті 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова суду має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, суд першої інстанції обґрунтував свій висновок наступними доказами:

- протоколом № 402071 від 25.07.2025 стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП (т.1 а/с 1);

- копією скарги ОСОБА_2 , адресовану ДПП в Хмельницькій області (т.1 а/с 3-5);

- відповіддю від 24.07.2025 № 764 Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області (т. 1а/с 6-7);

- схемою організації дорожнього руху (т.1 а/с 10);

- копією відповіді від 14.05.2025 №475 Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області (т.1 а/с 9);

- копією постанови Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.06.2025 у справі № 671/811/25 (т.1 а/с 11-12);

- поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , фотознімками автомобільної дороги та пошкоджених транспортних засобів Тойота та Хундай з судової справи № 671/811/25 з ( т.1 а/с 13-42);

- довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія та відсутність правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху (т.1 а/с 44).

Разом з тим, встановивши із протоколу № 402071 від 25.07.2025, складеного щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП та матеріалів справи, що адміністративне правопорушення вчинено 28.04.2025, дійшов висновку, що на момент розгляду вказаного провадження закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Вважаю, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №40207 від 25.07.2025, складений уповноваженою на те особою ст. інспектором УПП в Хмельницькій області капітаном поліції Томчишеним А.О., яким встановлено, що 28.04.2025 о 09 год. 45 хв. на а/д М30 209 км 170 м ОСОБА_1 , керуючи автомобілем TOYOTA LAND KRUISER PRADO д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечним та здійснив зіткнення з автомобілем HUYNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який здійснював обгін та знаходився на смузі зустрічного руху, рухаючись в попутному напрямку прямо. Внаслідок ДТП обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України.

Проаналізувавши вказані докази та визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції встановив, що, ОСОБА_1 перед початком повороту ліворуч не переконався в безпечності такого маневру, чим порушив п. 10.1 ПДР і зазначене порушення спричинило ДТП за участі автомобілів TOYOTA LAND KRUISER PRADO д.н.з. НОМЕР_1 та HUYNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_2 , адже, при належному виконанні ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР зіткнення автомобілів не відбулося б.

Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Обов`язковими умовами настання адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП є: наявність діяння у вигляді порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху; наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З огляду на вказане, апеляційний суд зазначає, що норма статті 124 КУпАП є бланкетною, а отже для кваліфікації адміністративного правопорушення уповноважена особа повинна визначити пункт порушення ПДР.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. Тобто, об`єктивна сторона даного правопорушення передбачає обов`язкове спричинення пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, то додатковим обов`язковим об`єктом даного виду правопорушення є також суспільні відносини у сфері власності. Умовами настання адміністративної відповідальності є наявний причинний зв`язок між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №40207 від 25.07.2025 щодо ОСОБА_1 має доказову силу лише у сукупності з іншими доказами, які дозволяють дійти беззаперечного висновку про винуватість особи, стосовно якої складено відповідний протокол.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, схему місця ДТП, надані письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , додані фото- та відеоматеріали, суд першої інстанції дійшов мотивованого та обґрунтованого висновку щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

В інших рішеннях Суду, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 Суд неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Виходячи з практики застосування Європейським судом статті 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, Суд поширює і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011).

Згідно усталеної судової практики (постанови Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 585/8/16-к, провадження № 51-2167км18, від 16 жовтня 2019 рокусправа № 163/1753/17, провадження № 51- 3182 км 19, постанова Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 520/8905/18, провадження № 51-2618км23) у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

Причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками.

Вказана правова позиція Верховного Суду може бути застосована при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Так, в суді першої інстанції під час розгляду справи ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що рухався на автомобілі Тойота зі сторони м. Волочиськ до м. Хмельницького. Проїжджаючи стаціонарний пункт контролю, ОСОБА_1 знизив швидкість автомобіля. Проїхавши пункт ОСОБА_1 бачив у дзеркалі заднього виду, що за ним на достатній відстані рухається автомобіль. Під`їжджаючи до перехрестя, зменшив швидкість, завчасно ввімкнув лівий показник повороту, переконався у відсутності небезпеки для інших транспортних засобів і розпочав плавний поворот ліворуч з перетином зустрічної смуги руху. В цей момент відчув удав у свій автомобіль.

Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що рухався зі сторони м. Волочиськ до м. Хмельницького на автомобілі Хундай. Позаду нього рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_6 . Проїхавши стаціонарний пункт контролю, потерпілий почав поступово прискорювати свій транспортний засіб. Наближаючись до транспортного засобу Тойота під керуванням ОСОБА_1 , ввімкнув лівий показник повороту, та виїхав на смугу зустрічного руху для здійснення обгону транспортного засобу Тойота. В момент коли його транспортний засіб, перебуваючи на смузі зустрічного руху, порівнявся з автомобілем Тойота, останній раптово для потерпілого почав поворот ліворуч. Внаслідок таких дій ОСОБА_1 відбулось зіткнення транспортних засобів, а його автомобіль з`їхав в кювет.

Допитаний під час розгляду справи в суді першої інстанції свідок ОСОБА_6 пояснив, що 28.04.2025 рухався на автомобілі Рено по автодорозі з м. Волочиськ до м. Хмельницького. Попереду рухався автомобіль Хундай під керуванням ОСОБА_2 .. Спочатку автомобіля Тойота він не бачив. Проїхавши стаціонарний пункт контролю автомобіль Хундай та Рено почали поступове збільшення швидкості в межах дозволеної. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_2 , ввімкнувши лівий сигнал повороту почав виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху для здійснення обгону автомобіля Тойота, який в цей час і побачив свідок. Коли автомобіль Хундай порівнявся з автомобілем Тойота, водій автомобіля Тойота почав поворот ліворуч, що спричинило зіткнення вказаних автомобілів на зустрічній смузі руху. Внаслідок ДТП автомобіль Хундай з`їхав в кювет.

Як встановлено судом першої інстанції з досліджених під час розгляду справи доказів, зіткнення транспортних засобів Хундай під керуванням ОСОБА_2 та Тойота під керуванням ОСОБА_1 відбулось на зустрічній смузі руху, що не оскаржують та визнають учасники ДТП.

Зі схеми місця ДТП та доданих фото вбачається наявність пошкоджень транспортних засобів Хундай та Тойота, проаналізувавши які суд першої інстанції встановив, що зіткнення ТЗ відбулось лівою передньою частиною автомобіля Тойота з правою передньою частиною автомобіля Хундай.

При цьому, автомобіль Хундай до моменту зіткнення з автомобілем Тойота вже перебував певний час на зустрічній смузі руху, а в момент зіткнення корпуси двох автомобілів майже зрівнялись, що вбачається з показів потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_6 та іншими матеріалами справи.

В той же час, пояснення ОСОБА_1 щодо того, що він пересвідчився перед початком маневру повороту ліворуч в його безпечності, спростовуються матеріалами справи, характером пошкоджень транспортних засобів.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_6 у справі№671/811/25 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності (а/с 5), який зазначив, що автомобіль Хундай розпочав здійснення маневру обгону, виїхавши на зустрічну смугу і почав обганяти автомобіль Тойота. Коли автомобіль Хундай був на зустрічній смузі і наполовину обігнав автомобіль Тойота, водій автомобіля Тойота здійснив поворот ліворуч, без увімкненого показника лівого повороту після чого відбулося зіткнення.

У письмових поясненнях у справі№671/811/25 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності (а/с 7), водій ОСОБА_2 зазначив, що завчасно увімкнувши лівий показник повороту почав обгін автомобіля Тойота. В той час як автомобілі порівнялися на дорозі під час обгону, водій автомобіля Тойота почав виконувати маневр повороту вліво.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.09.2025 р.у справі№671/811/25 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, що набрала законної сили, апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, скасовано постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2025 року та закрито провадження стосовно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Таким чином, як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем TOYOTA LAND KRUISER PRADO д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.10.1 ПДР, перед зміною напрямку руху - поворотом ліворуч, не переконався, що це буде безпечним та здійснив зіткнення з автомобілем HUYNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який здійснював обгін та знаходився на смузі зустрічного руху, рухаючись в попутному напрямку прямо. Внаслідок ДТП обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Положеннями п. 10.1 Правил дорожнього руху передбачено, що перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

З огляду на зазначене, порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР, при дотриманні яких він мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді, знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що наявні у справі докази, а саме ксерокопії ймовірно судової справи №671/811/25 з схемою ДТП, яка мала місце 28.04.2025 року, фотознімки автомобільної дороги та пошкоджених транспортних засобів, є недопустимими та неналежними, то вони не ґрунтуються на вимогах закону та не заслуговують на увагу.

Нормами КУпАП не передбачено визнання доказів недопустимими та неналежними, тоді як нормами КПК України, які можуть бути застосовані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачено, що

- належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК);

- недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст.87 КПК).

Допитаний під час розгляду справи працівник УПП в Хмельницькій області ОСОБА_5 , який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , пояснив, що йому для розгляду передали матеріали за фактом ДТП, яке мало місце 28.04.2025 за участі автомобілів Хундай і Тойота. За наслідками розгляду він встановив порушення в діях водія автомобіля ОСОБА_9 п. 10.1 ПДР, а тому склав відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Учасників ДТП він не опитував. Лише звертався до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Хмельницькій області щодо питання чи наявне на вказаній ділянці дороги, де відбулось ДТП, перехрестя. Спочатку надійшов лист що перехрестя відсутнє, однак, на повторний запит отримав відповідь, що на ділянці ДТП все ж таки перехрестя наявне. Останню відповідь не долучив, оскільки вона надійшла після скерування матеріалів до суду. Однак, наявність чи відсутність перехрестя не впливає на факт порушення ОСОБА_1 п. 10.1 ПДР, що потягло дорожньо-транспортну пригоду.

При цьому апеляційний суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року (справа № 761/480/19, провадження № 51-836 км 20), згідно з яким якщо особа на запит органу досудового розслідування добровільно надає документи, що містять доказову інформацію, то звернення до слідчого судді для отримання ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів у такому випадку необов`язкове.

18 липня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Департаменту патрульної поліції УПП в Хмельницькій області із заявою про проведення службового розслідування щодо законності дій поліцейського 2 взводу 2 роти 1 бат. УПП в Хмельницькій обл. мол. лейтенанта поліції Осадчука Дмитра Валерійовича при оформленні протоколу серії ЕПР 1 №314009 від 28.04.2025р. щодо ОСОБА_10 за ст. 124 КУпАП.

В ході розгляду даної заяви працівники поліції дійшли до переконання про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 та внаслідок чого було сформовано матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

Твердження сторони захисту про те, що наявні в матеріалах справи належно не засвідчені копії документів є недопустимими та неналежними доказами, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі копії були отриманні зі справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, у якій ОСОБА_1 є потерпілим та стосується тієї ж дорожньо-транспортної пригоди, за якою складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги в цій частині, апеляційним судом було витребувано з Волочиського районного суду Хмельницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, в якій містяться серед іншого пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 , схема місця ДТП, копії яких було долучено до заяви ОСОБА_2 .

Апеляційний суд звертає увагу, що всі наведені письмові докази складалися на місці ДТП за участі водії учасників ДТП ОСОБА_2 ОСОБА_11 , які підписали схему місця ДТП та особисто склали свої пояснення.

Крім того, вказані доводи апелянта є необґрунтованими, оскільки відсутнє посилання на правові норми, які, на його думку, були порушені судом першої інстанції.

Щодо твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про проведення інженерно-технічної експертизиу справі, то вони є неспроможними, оскільки ч.2 ст.101 КПК передбачено право сторони захисту надати суду висновок експерта, однак сторона захисту таким правом не скористалась.

З метою оцінки доводів апеляційної скарги в цій частині, апеляційним судом було забезпечено участь та допитано в судовому засіданні експерта-автотехніка Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_12 , який ознайомившись із матеріалами справи, враховуючи пояснення учасників справи, зазначив, що ДТП відбулась в межах нерегульованого перехрестя доріг.

З технічної точки зору, по напрямку руху при встановленні знаку «наближення до перехрестя» водій повинен сприймати це як перехрестя.

Водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Тойота, мав намір здійснити маневр, а саме поворот ліворуч, а тому дії такого водія слід оцінювати за п.10.1 ПДР, оскільки вінперед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися у безпеці та відсутності перешкод для інших учасників руху.

В свою чергу водій ОСОБА_2 , керуючи транспортний засобом Хундай, рухався по лівій смузі руху та виконував обіг транспортного засобу Тойота.

Аналізуючи дії водія ОСОБА_1 , експерт ОСОБА_12 зазначив, що водію слід дотримуватись вимогп. 10.1 ПДР України, оскільки він виконуючи маневр повороту ліворуч на перехресті, повинен був переконатися у безпечності такого маневру. У даному випадку, у випадку належної оцінки ситуації та обстановки на дорозі, водій ОСОБА_1 повинен був виявити небезпечність такого маневру, оскільки водій ОСОБА_2 здійснював маневр обгону та перебував на зустрічній смузі руху, незважаючи на те, що такий маневр водій ОСОБА_2 виконував на перехресті.

Таким чином, такі дії водія ОСОБА_1 , який не дотримався вимог п.10.1 ПДРтакож знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає доведеним наявність причино-наслідкового зв`язку між порушеннями водієм ОСОБА_1 вимог п.10.1 ПДР України та обставинами, що призвели до завдання автомобілям пошкоджень і матеріальних збитків власникам.

При цьому звертаю увагу, що наявність чи відсутність перехрестя на ділянці дороги, де відбулась ДТП, водій автомобіля Тойота здійснював поворот ліворуч з увімкненимпоказником лівого повороту або не увімкнувши його, не має правового значення, оскільки положення п. 10.1 ПДР вимагають від водія у випадках зміни напрямку рухупересвідчуватися в безпеці цього маневру.

З огляду на встановлене, доводи апелянта, що у ОСОБА_13 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є безпідставними та спростовуються матеріалами справи та дослідженими в ході апеляційного розгляду доказами, згідно яких дії водія ОСОБА_1 , який порушив п. 10.1 ПДР, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають. Апеляційний суд вважає наведені у скарзі доводи такими, що спрямовані на намагання уникнути ОСОБА_1 передбаченої законом відповідальності.

Враховуючи наведене вважаю, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП, через порушення останнім вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України та закрив провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, оскільки стягнення може бути накладено при доведенні вини, тобто сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження у справі, а тому в даному випадку встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковим з огляду на вимоги ст. 280 КУпАП.

Встановивши, що з дня виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, сплинуло 3 місяці, суддя місцевого суду дійшов обґрунтованого висновку про закриття на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Отже,треба зазначити,що в апеляційній скарзі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дем`янова С.М. не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та із урахуванням вимог, передбачених статтею 38 КУпАП правомірно закрив провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Зурахуванням наведеного,приходжу довисновку провідмову у задоволенні апеляційної скаргизахисника особи,яку притягнутодо адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дем`янова С.М., апеляційні доводи апелянта є необґрунтованими тазадоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Дем`янова С.М. залишити без задоволення.

Постанову судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАПу зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя