Справа № 215/7470/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Лиходєдов А.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Із протоколу серії ЕПР1№ 433163, складеним поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Станіславом Віталійовичем Марченко, слідує, що 24.08.2025 р., о 21:30 год., ОСОБА_1 , по вул. Івана Сірка, біля будинку 70Б в Тернівському районі м. Кривого Рогу, керував транспортним засобом «KIA CERATO», н/з НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки ТЗ із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alkotest Drager 6820», тест 1372, який показав сп`яніння в 0,42% проміле. Правопорушення було зафіксовано на БК 477292, 475465. Своїми діями, порушив пункт 2.9.а ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Правопорушник у судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання про закриття провадження у справі. В обґрунтування клопотання зазначив, що з вказаним проотколом про адміністративне правопорушення він не згоден, оскільки протокол був складений з порушенням норм процесуального права та на підставі неналежних та недопустимих доказів та у зв`язку з чим вважає, що справа про адміністтративне правопрушення підлягає закриттю за відсутності в його діях адміністративного правопорушення. Отже, стверджує, що коли до нього під`їхали працівники поліції, автомобілем він не керував, транспортний засіб був припаркований на узбіччі з ввімкненими аврійними сигналами, тобто в матеріалах справи відсутні докази, які свідчаь про керування ним автомобілем, зокрема, його рух по проїзній частині. Також зазначає, що алкотест був проведений 24.08.2025 року о 21:50 год, в той час як направлення його на огляд до закладу охорони здоров`я складено 24.08.2025 року о 21:45 год., тобто до проведення алкотесту, що вказує на порушення процедури проведення огляду особи на встановлення стану сп`яніння.Також в направленні на огляяд водія до закладу охорони здоров`я не зазначено відомостей про результати його огляду, зроблені на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціального технічного засобу, що також підтверджує той факт що напралення було складено до проведення алкотесту.

Отже вважає, що в матеріалах справи відсутні достовірні дані, на підставі яких можна встановити факти та обставини, що вказували б на наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 433163 від 24.08.2025 (а.с. 2), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), роздруківкою алкотесту (3), направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (а.с. 4), чек алкотесту від 24.08.2025 року (а.с. 5), рапорт (а.с.6), роз`яснення щодо відсторонення від права керування транспортним засобом (а.с.7), довідку, згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 8), картку обліку адміністративного правопорушення (а.с. 9), диск з відеозаписом (а.с. 10), приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 ( із змінами, внесеними з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід урахувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП на стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є матеріальним та передбачає обов`язкове встановлення факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Так із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається формальне зазначення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та разом із тим, матеріали справи не містять жодного об`єктивного доказу, який би підтверджував факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а саме: відсутні дані відеофіксації моменту руху транспортного засобу, відсутні показання свідків, які безпосередньо спостерігали керування та відсутні інші докази, які б свідчили про перебування транспортного засобу в русі.

Натомість ОСОБА_1 послідовно зазначав, що транспортний засіб перебував у припаркованому стані на узбіччі дороги з увімкненими аварійними сигналами, а керування ним у момент прибуття працівників поліції не здійснювалося, що також підтверджується відеофіксацією з бодікамер поліцейських.

Суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом факту керування, а має оцінюватися у сукупності з іншими доказами, які у матеріалах справі відсутні.

Таким чином, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 24.08.2025 р. о 21:30 год. судом не встановлений.

Згідно ст. 251 КУпАП- доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Отже, особа підлягає притягненню до адміністративної відповідальності лише у разі, якщо її вина доведена належними, допустимими та достатніми доказами, а всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння, огляд особи на стан сп`яніння є процесуальною дією, що має здійснюватися з неухильним дотриманням встановленого порядку, а порушення такого порядку тягне недопустимість отриманих результатів.

Судом встановлено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу «Alkotest Drager 6820» було проведено 24.08.2025 року о 21:50 год., що також підтверджується відеодоказами, долученими до матеріалів справи, проте направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до закладу охорони здоров`я складено 24.08.2025 року о 21:45 год., тобто до фактичного проведення огляду на місці зупинки.

Крім того, у направленні на огляд до закладу охорони здоров`я відсутні будь-які відомості про результати огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу. Натомість в графі: «Огляд проводився за допомогою (назва, номер спеціального технічного засобу дозволеного до застосування МОЗ та Держінспекцією України), зазначено: «Не проводився».

Зазначене свідчить про істотне порушення встановленої процедури огляду та підтверджує, що направлення було складене до проведення алкотесту, що суперечить вимогам чинного законодавства.

З огляду на допущені порушення процедури огляду, суд доходить висновку, що результат алкотесту із показником 0,42 проміле отриманий з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, без дотримання встановленого порядку та у спосіб, що виключає можливість визнання такого доказу належним та допустимим.

Відтак, зазначений результат не міг бути покладений в основу висновків суду щодо наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, навіть при встановлені факту керування.

Також матеріали справи містять посилання на відеофіксацію (БК 477292, 475465), однак відеоматеріали не містять зафіксованого факту керування транспортним засобом, а відеозаписи не усувають встановлені судом суперечності щодо порядку проведення огляду.

Таким чином, відеодокази, долучені до матеріалів справи не спростовують доводів ОСОБА_1 та не підтверджують склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зупинка транспортного засобу допускається виключно у випадках, прямо передбачених законом, за наявності конкретних підстав, про які поліцейський зобов`язаний повідомити водія.

Разом з тим, із матеріалів справи також не вбачається, що до моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 допустив будь-які порушення Правил дорожнього руху або що існували інші передбачені законом підстави для зупинки транспортного засобу, а також відсутні дані про належне інформування водія про конкретну причину такої зупинки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі № 686/11314/17, в якій зазначено, що за відсутності належно підтверджених підстав для зупинки транспортного засобу поліцейський не вправі вчиняти подальші процесуальні дії відносно водія, а отримані внаслідок таких дій матеріали не можуть вважатися належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутність у матеріалах справи даних про законні підстави для зупинки транспортного засобу є додатковим чинником, який ставить під сумнів допустимість зібраних доказів та не усуває розумні сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 ..

Оцінюючи докази, суд виходить із стандарту доведеності «поза розумним сумнівом», сформульованого у практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справах «Кобець проти України», «Ушакова проти України»), відповідно до якого доведеність вини повинна випливати із сукупності чітких, узгоджених та неспростованих доказів.

За відсутності належних і допустимих доказів, отриманих із дотриманням вимог закону, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, що відповідає положенням ст. 62 Конституції України.

Отже, з урахуванням того, що у ході судового розгляду факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не доведений, порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння істотно порушений, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б у розумінні ст. 251 КУпАП беззаперечно підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 як події так і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.245, 247 п.1, 280 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня ухвалення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який ухвалив постанову.

СУДДЯ: