Справа № 724/4238/25
Провадження № 3/724/8/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Єфтеньєв О.Г., розглянувши справу відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності притягувався постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.09.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 22.11.2025 року о 12:50 год. в с. Пашківці по вул. Головна, 2, керував мотоблоком «170F70» без державного номерного знаку у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер Alcotest, із безперервною фото-відео фіксацією на боді камеру 836491, результат огляду позитивний 0,61% проміле. Транспортний засіб залишився на узбіччі без порушень правил дорожнього руху. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходили.

Приймаючи до уваги те, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи положення ст. 38 та ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Для всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи суддя повинен дослідити та оцінити за своїм внутрішнім переконанням усі обставини та докази по справі в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, відповідно до вимог ст.252 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху - Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 2 ст. 130 КУПАП, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчиненого повторно протягом року.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 177419 від 22.11.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що ОСОБА_1 погодився із результатом огляду на стан сп`яніння; направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння від 22.11.2025 року; результатами спеціального технічного приладу Drager 6810 результат 0,61%; копією постанови Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.09.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення: штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.11.2025 р., в яких останній зазначає, що дійсно вживав алкогольні напої, 22.11.2025 р. керував мотоблоком в селі Пашківці та погодився із результатами тесту на стан сп`яніння; відеоматеріалом, зміст якого повністю узгоджується зі змістом суті правопорушення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 177419 від 22.11.2025.

Приймаючи до уваги викладене, суддя робить висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вчиненого повторно протягом року, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували відповідальність за адміністративне правопорушення суддею не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, а також особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 ч.2 КУпАП та до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім цього, суд звертає увагу, що КУпАП не містить норми, що визначають правила накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на осіб, які вже позбавлені такого права або взагалі його не мали, тому в даному випадку слід застосувати аналогію права, що в контексті даної справи є обґрунтованим, оскільки за суворістю адміністративне стягнення, яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням практики ЄСПЛ, прирівнюється до кримінального покарання.

У зв`язку з цим, вважаю за можливим застосувати правову позицію Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 04.09.2023 року у справі №702/301/20, згідно якої норми Загальної частини КК, ні статті 286, 286-1 КК не містять жодних застережень чи умов застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, у тому числі, зумовлених відсутністю у винного посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм, об`єднана палата вважає, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.

Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Враховуючи зазначене, виходячи із аналізу положень статей 1, 50, 55, 65, 286, 286-1 КК України, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Крім того, відповідні частини статей 121, 122, 126, 130 КУпАП передбачають позбавлення права керування транспортними засобами як додаткове обов`язкове або додаткове альтернативне стягнення, а відповідні частини статей 122-2, 123, 124 цього Кодексу - як основне альтернативне стягнення.

При цьому, згідно з частиною третьої статті 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.

Зазначені положення статті 30 КУпАП передбачають можливість накладення відповідного стягнення на особу, яка на момент його накладення була позбавлена права керування транспортним засобом.

Враховуючи все зазначене вище, під час розгляду справ про адміністративні правопорушення в ході вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в тих випадках, коли особа такого права не мала або була його позбавлена, є підстави, з урахуванням статті 30 КУпАП, для застосування підходу аналогічного тому, що був сформований у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.

Отже, оскільки постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.09.2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, то, враховуючи вимоги частини третьої статті 30 КУпАП та санкцію частини 2 статті 130 КУпАП, загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом ОСОБА_1 складає 3 (три) роки 7 (сім) місяців 12 (дванадцять) днів.

Підсумовуючи вище викладене, суд вважає, що стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами буде достатнім та необхідним для виховання правопорушника і запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, враховуючи те, що судом вирішено накласти адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, згідно ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з нього слід стягнути судовий збір.

На підставі ст. 130 ч. 2 КУпАП, керуючись ст. ст. 30, 40-1, 251, 280, 283, 284, 294, ч. 1 ст. 303 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 2 КУпАП адміністративне стягнення: штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП приєднати невідбуту частину стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами 7 (сім) місяців 12 (дванадцять) днів, застосоване постановою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16.09.2025 року до стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки за дане адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП та встановити ОСОБА_1 загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом 3 (три) роки 7 (сім) місяців 12 (дванадцять) днів.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніше, ніж через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

У разі сплати штрафу у строки, передбачені ст. 307 КУпАП, оригінал платіжного документа необхідно подати до Хотинського районного суду Чернівецької області.

З урахуванням ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, при примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника стягнути у примусовому виконанні подвійний розмір штрафу, що становить 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Реквізити для оплати штрафу: Протокол серії ААД № 177419 від 22.11.2025 року, Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, Отримувач коштів: Чернівецьке ГУК/Чернівецька область, Код: 21081300, р/р: UA0024001, Код .

Стягувач: Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (адреса: вул. Головна, 24, м. Чернівці, 58008, Україна, ).

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 665,60 грн.

Реквізити для плати судового збору: Отримувач коштів - Чернів.ГУК/Хотинська ТГ/ 22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37836095, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0024365, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Призначення платежу: судовий збір.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ