Справа № 137/1547/25
Провадження № 33/801/154/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

03 лютого 2026 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С. Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 23.12.2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и ла:

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 23.12.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову, а провадження у справі закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення. Крім цього, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що про проведення судового засідання 23.12.2025 року та про притягнення його до адміністративної відповідальності він дізнався 26.12.2025 року, а з текстом оскаржуваної постанови мав можливість ознайомитися лише 29.12.2026 року.

Дослідивши апеляційну скаргу і матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У рішенні Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України зазначено, що у Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Частина друга статті 294 КУпАП передбачає, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду пов`язаний з моментом прийняття такої постанови.

Оскаржувана постанова винесена судом 23.12.2025 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 06.01.2026 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження та не ставив питання про його поновлення.

Постановою Вінницького апеляційного суд від 12.01.2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто, оскільки він не заявляв клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Із даною апеляційною скаргою ОСОБА_1 вдруге звернувся до суду 22.01.2026 року, заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 289 КУпАП у разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

ОСОБА_1 в обґрунтування свого клопотання зазначив, що про проведення судового засідання 23.12.2025 року та про притягнення його до адміністративної відповідальності дізнався лише 26.12.2025 року. Водночас із матеріалів справи чітко вбачається, що перше судове засідання було призначене на 02.12.2025 року. 01.12.2025 року ОСОБА_1 особисто подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, у якому просив повідомити його про дату наступного судового засідання шляхом направлення повідомлення на електронну адресу. Однак жодної електронної адреси у вказаному клопотанні він не зазначив. Судове засідання було відкладено та призначено на 23.12.2025 року. Про дату, час і місце засідання ОСОБА_1 повідомлявся судовою повісткою, за місцем проживання, направленою рекомендованим поштовим відправленням. Вказане поштове відправлення було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому адреса, зазначена в рекомендованому листі, повністю відповідає адресі, вказаній у протоколі про адміністративне правопорушення, власноруч зазначена ОСОБА_1 у його заяві про відкладення судового засідання від 01.12.2025 року. За таких обставин, суд вжив усіх передбачених законом заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду, а обставини, на які він посилається як на підстави пропуску строку апеляційного оскарження, не можуть бути визнані поважними.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та рішення у справі «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Чинні норми КУпАП не пов`язуються строки на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення з датою отримання копії цієї постанови.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Наведення ініціатором відповідного клопотання причини пропуску строку на апеляційне оскарження не являються поважними причинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такими, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення його клопотання. Обставини, на які посилається апелянт, не підтверджені матеріалами справи та спростовуються наявними у справі доказами, що свідчить про недотримання ним процесуальних обов`язків щодо своєчасного здійснення права на апеляційне оскарження.

Таким чином, у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження необхідно відмовити, а апеляційну скаргу у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Вінницький апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Літинського районного суду Вінницької області від 23.12.2025 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 23.12.2025 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук