Рівненський апеляційний суд
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року м. Рівне

Справа № 572/6018/25

Провадження № 33/4815/219/26

Суддя Рівненського апеляційного суду Полюхович О.І.,

з участю:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

прокурора Федорова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та до нього застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2025 року о 14 год. 54 хв. встановлено, що ОСОБА_1 , будучи штаб-сержантом 3 категорії відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до пп. «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції", є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, порушив встановлені вимоги частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням положень пункту 2-7 розділу XIII цього Закону, несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову місцевого суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить належних, допустимих і достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність у нього обов`язку подання декларації за 2021 рік, а також умислу на її несвоєчасне подання. Вважає, що викладені в протоколі висновки ґрунтуються на припущеннях, без належної перевірки фактичних обставин та правового статусу особи на момент виникнення відповідного обов`язку. Вказує, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, є формальним і передбачає наявність вини виключно у формі прямого умислу, який у його діях відсутній. Він не усвідомлював наявності обов`язку подання декларації та не мав наміру ухилятися від її подання, що підтверджується як обставинами проходження військової служби за мобілізацією, так і фактом подання декларації одразу після отримання відповідної інформації від правоохоронних органів.

Доводить, що як мобілізована особа він не обіймав штатної військової посади та не належав до кола військових посадових осіб у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», а тому не був суб`єктом декларування у спірний період. До призову на військову службу він також не обіймав посад, пов`язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, що виключає виникнення обов`язку подання щорічної декларації. Вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не надав належної оцінки доводам захисту, не дослідив усі істотні обставини та фактично ототожнив зміст постанови з текстом протоколу. Такий підхід призвів до порушення принципу презумпції невинуватості, стандарту доказування «поза розумним сумнівом» та ухвалення необґрунтованого рішення, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , який під час судового розгляду змінив вимоги апеляційної скарги, визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення та просив закрити провадження у справі на підставі ст.22 КУпАП, думку прокурора Федорова О.В., який наполягав на залишенні постанови суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи, суд доходить висновку, що апеляційна скарга, з урахуванням поданих змін, підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказів, яким дана правильна юридична оцінка та ніким не заперечується.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення суд не в повній мірі дотримався вимог ст.23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Малозначність, як ознака адміністративного правопорушення, характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).

Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у 2022 році був призваний на військову службу за мобілізацією в період дії особливого періоду та проходив військову службу як військовослужбовець Збройних Сил України. До призову на військову службу за мобілізацією він не обіймав посад державної служби, посад в органах місцевого самоврядування чи інших посад, пов`язаних із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування. Адміністративне правопорушення, в якому він обвинувачується, полягає у неподанні декларації за 2021 рік.

У ході судового розгляду ОСОБА_1 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, щиро розкаявся у вчиненому. При цьому суд враховує, що він одружений, має родину, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, нагороджений відомчими грамотами та заохоченнями.

Матеріали справи не містять відомостей про наявність у діях ОСОБА_1 умислу на приховування майнового стану чи навмисне порушення строків подання декларації. Крім того, апеляційному суду не надано даних про встановлення порушень щодо повноти та достовірності відомостей, зазначених у поданій декларації.

З огляду на наведене, враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості та не завдало значної шкоди державним чи суспільним інтересам,особу правопорушника, відсутність відомостей про його попереднє притягнення до адміністративної відповідальності, а такожвідсутність обтяжуючих обставин, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності та виховного впливу, поваги до правил співжиття та недопущення подібної поведінки надалі.

Керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , з урахуванням поданих змін, задовольнити.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 03 грудня 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович