Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа № 528/55/26
Провадження № 3/528/29/26
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29.01.2026 м. Гребінка

29 січня 2026 року суддя Гребінківського районного суду Полтавської області Вітківський М.О., без участі особи, яка притягується до відповідальності, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від СПД №1 ВП №1 Лубенського районного відділу поліції в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

14.01.2026 о 17 год. 37 хв. в с. Бесідівщина, Лубенського району, Полтавської області, по вул. О.Бесіди, 25, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , належним ОСОБА_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України. Дане порушення ОСОБА_1 вчинив протягом року повторно, будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП. У зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ч.5 ст. 126 КУпАП України.

В судове засідання, призначене на 29.01.2026 о 14-00 год. особа, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить його особистий підпис в адміністративному протоколі.

Крім того, відомості про розгляд даної справи було розміщено на офіційній веб-сторінці Гребінківського районного суду Полтавської області. Про причини своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомив, від нього не надходило заяв чи клопотань про перенесення слухання справи. Заперечень щодо адміністративних матеріалів не надходило.

При цьому, як вбачається і з досліджених в судовому засіданні відео-файлів з нагрудних відео-реєстраторів поліцейських, протокол про адміністративне правопорушення, було складено у присутності ОСОБА_1 , другий примірник протоколу ним був отриманий, а отже останньому було відомо про існування судового провадження відносно нього. Йому були роз`яснені його права та обов`язки у відповідності до вимог закону, а також ознайомлено із змістом пред`явленого звинувачення. Проте, зловживаючи своїми правами, особа яка притягується до відповідальності, про причини своєї неявки суд не повідомив, не вжив належних заходів, щоб дізнатись про стан судового провадження, заяв та клопотань про перенесення слухання справи, а також про зміну місця проживання, до суду не подавав. Таким чином, не встановлено поважних причин неявки ОСОБА_1 до суду.

Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 126 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу на приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі письмовими доказами.

Суддя, ознайомившись з адміністративним матеріалом, встановивши обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що передбачені ст. 251 КУпАП, прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, зважаючи на наступне

Так, відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху України (далі ПДР України), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини ( рішення у справі «О Галлоран та Франціc проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007), особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність саме за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Тобто елементами об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є вчинення саме повторно протягом року одного з діянь, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Суд оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується зібраними та досліджені в ході судового розгляду справі доказами, а саме: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 566749 від 14.01.2026, який складений в електронній формі та з яким правопорушник ознайомлений та який ним власноручно підписано (а.с.3); довідкою начальника СПД №1 ВП №1 Лубенського районного відділу поліції в Полтавській області Кудрика С., з якої вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом не отримував (а.с.6); копією постанови серія ЕНА № 6350213 від 15.12.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення праворушення за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.5); даними відеозапису з боді-камер поліцейських, на яких зафіксовані обставини події (а.с.7).

Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність у суду відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Терміни притягання до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

На підставі статті ст. 33 КУпАП України при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, які пом`якшують відповідальність не встановлено.

До обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , за вчинене ним адміністративне правопорушення, суддя відносить: вчинення повторно протягом року однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого ним правопорушення та ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої обставини вчинення правопорушення вважаю, що адміністративним стягненням, необхідним для виховання ОСОБА_1 , нових правопорушень повинна бути міра відповідальності у виді штрафу в межах санкції ч. 5 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без оплатного вилучення транспортного засобу та позбавлення прав керування виходячи з наступного.

Згідно абзацу 3 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами в органах МВС України, застосування до нього позбавлення права керування транспортними засобами є неможливим.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , належить не правопорушнику, тому суд не вважає за можливе застосувати додаткове стягнення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 665,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 33, 34, 40-1, ч.5 ст.126, ст. ст. 245, 280, 283-285 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу, з перерахуванням суми штрафу в дохід держави: (Отримувач коштів - ГУК Полтав.обл/Полтавська/21081300; Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37959255; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача (IBAN) - UA0016001; Код класифікації доходів бюджету 21081300).

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 665 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., на користь державного бюджету України: (Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ)- 37993783; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача (IBAN) - UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту прокурора без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд на протязі десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя М. О. Вітківський