Провадження № 3/470/7/26
Справа № 470/1205/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року с-ще Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Орлова С.Ф.,

за участю секретаря Коверзнєвої К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу, яка надійшла від начальника відділення поліції №2 сектору поліцейської діяльності №1 Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацююча, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

14 грудня 2025 року о 12 годині 10 хвилин гр. ОСОБА_1 перебуваючи за місцем свого проживання вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого малолітнього сина ОСОБА_2 , 2015 року народження, а саме: ображала нецензурною лайкою, внаслідок чого завдала шкоду його психічному здоров`ю, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, але своєчасно та належним чином була повідомлена про день та час слухання справи. (а.с. 8, 9).

Суд не зобов`язаний з`ясовувати причини неявки належно сповіщених учасників справи, оскільки обов`язок повідомити про ці причини і надати докази поважності неявки покладається на учасників справи.

Вирішуючи питання про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,суд керується ч.1 ст. 268 КУпАП, яка вказує на те, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08 листопада 2005 у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Отже, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та з урахуванням вищенаведеного, суддя вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази у справі, суддя доходить наступного.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положенням ст. 23 КУпАП визначено, що метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до змісту вимог ст.245 КУпАП, завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Диспозиція ч.2 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчиненого стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї", насильство в сім`ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства це - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства;

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Левчук проти України» від 03.09.2020 зазначив, що домашнє насильство є порушенням статей 3,8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя. Перевіривши матеріали адміністративної справи суддя доходить висновку, що вина ОСОБА_1 встановлена та доведена і підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №722354 від 14 грудня 2025 року (а.с 1); рапортом чергової частини (а.с.2); заявою та поясненням ОСОБА_3 (а.с.3,5); поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 4).

Досліджені під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а тому в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення суддею не встановлено.

При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та ступінь його вини.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 40-1, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять ) гривень.

Штраф сплачувати на розрахунковий рахунок: UA0014424 Миколаїв.ГУК/тг с - ще Березнегувате/21081100, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), .

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять гривень) 60 копійок за розгляд справи про адміністративне правопорушення: розрахунковий рахунок UA0026001, отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

У разі несплати штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення буде стягнуто подвійний розмір штрафу зазначений у постанові, а саме 1020 гривень.

Після сплати судового збору та штрафу оригінали квитанцій надати на адресу Березнегуватського районного суду Миколаївської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі 10 днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги через Березнегуватський районний суд Миколаївської області.

Суддя С. Ф. Орлова