Провадження № 3/127/8553/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Під час проведення планової документальної виїзної перевірки ТОВ «Бест Ойл Трейд» був виявлений факт ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, в результаті чого занижений податок на прибуток в сумі 362732 грн, завищене від`ємне значення об`єкту оподаткування податком на прибуток в сумі 5941688 грн та 112820 грн, занижений ПДВ на суму 215730 грн.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про вручення судової повістки у формі смс-повідомлення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як підставу для закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності без встановлення винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисник останнього здійснив посилання на приписи пункту 7 частини першої статті 247 та статей 280, 284 КпАП.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, надана копія відповідного акту (далі Акт). Зі змісту Акту випливає, що діяння, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, мали місце у травні, листопаді 2024 року, лютому, квітні, червні 2025 року щодо заниження податку на додану вартість; 20.12.2024, 20.04.2025, 20.07.2025 щодо нездійснення реєстрації в ЄРПН податкової накладної; 18.02.2024, 05.03.2025 щодо нездійснення реєстрації в ЄРПН податкової накладної; незабезпечення своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі пального за період з 01.10.2023 по 30.06.2025; зменшення податкових зобов`язань платника податку з сум, нарахованих фізичним особам, у період з 01.10.2023 по 30.06.2025; а також заниження суми єдиного внеску, що підлягала перерахуванню до бюджету, при нарахуванні заробітної плати особам, які працюють на умовах трудового договору в травні 2024 року.

Відомості, які б свідчили про заперечення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставин, викладених у Акті, суду не надані. При цьому суд вважає за доцільне зауважити таке.

У постанові від 18.01.2024 (справа № 522/12566/18) Верховний Суд (далі ВС) зазначив, що за змістом статей 254, 258, 256, 268 КпАП притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, як зазначив ВС, є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КпАП.

У постанові ВС від 11.04.2018 (справа № 804/401/17) та від 11.12.2018 (справа № 242/924/17), ВС зауважив, що триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконання обов`язку відповідним суб`єктом або припинення дії відповідної норми закону.

Конструкцією частини другої статті 38 КпАП, зі змісту якої випливає, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Для вирішення питання щодо наявності або відсутності у діянні ОСОБА_1 ознак триваючого правопорушення, суд вважає за доцільне звернути увагу на приписи частини першої статті 163-1 КпАП. Зокрема, зі змісту цієї норми випливає, що відповідальність настає у разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Зі змісту Акта випливає, що порушення ведення податкового законодавства були виявлені в ході проведення перевірки з 30.10.2025 по 26.11.2025, тобто у разі встановлення ознак триваючого правопорушення строк притягнення до відповідальності слід обраховувати саме з моменту їх виявлення, на який наявне посилання у Акті.

У протоколі про адміністративне правопорушення наявне посилання на норми ПК, які, на думку контролюючого органу, були порушені. Вище суд зазначив, що відомості про заперечення обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надані. При цьому норми податкового законодавства, на яке здійснене посилання у протоколі про адміністративне правопорушення, на переконання суду, не свідчить про те, що діяння носило саме триваючий характер, натомість триваючий характер носить податкове зобов`язання. Також, вирішуючи питання щодо наявності в діянні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушення вимог податкового законодавства в частині невиконання податкового зобов`язання не належить до повноважень суду в цьому провадженні.

Зокрема, у прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), звертає увагу, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

У справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення частини першої статті 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Отже, у цьому провадженні суд має перевірити лише наявність чи відсутність об`єктивної сторони діяння, яке передбачене частиною першої статті 163-1 КпАП, зміст якої наведений судом вище. Саме тому в цьому провадженні суд має вирішити питання щодо наявності чи відсутності ознак 1) відсутності податкового обліку, 2) порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

З наданих суду матеріалів питання щодо наявності ознак відсутності податкового обліку ініційоване не було, тому суд має вирішити питання лише щодо наявності ознак порушення податкового обліку. Ці діяння не містять триваючого характеру, тому в разі наявності ознак таких порушень та закінчення строку, визначеного частиною другою статті 38 КпАП, провадження у справі має бути закрите на підставі пункту 7 частини першої статті 247 КпАП.

Зі змісту Акта випливає, що в ході перевірки виявлене порушення, зокрема, ведення податкової та бухгалтерської звітності. Ці порушення відповідно до Акта мали місце у період діяльності товариства у травні, листопаді 2024 року, лютому, квітні, червні 2025 року щодо заниження податку на додану вартість; 20.12.2024, 20.04.2025, 20.07.2025 щодо нездійснення реєстрації в ЄРПН податкової накладної; 18.02.2024, 05.03.2025 щодо нездійснення реєстрації в ЄРПН податкової накладної; незабезпечення своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані обсягів обігу та залишків пального на акцизному складі пального за період з 01.10.2023 по 30.06.2025; зменшення податкових зобов`язань платника податку з сум, нарахованих фізичним особам, у період з 01.10.2023 по 30.06.2025; а також заниження суми єдиного внеску, що підлягала перерахуванню до бюджету, при нарахуванні заробітної плати особам, які працюють на умовах трудового договору в травні 2024 року.

Вище суд зазначив, що у цьому провадженні суд не вирішує питання щодо правомірності чи неправомірності нарахування фінансових, зокрема, податкових зобов`язань. Натомість суд має вирішити відповідність ведення податкового обліку. В Акті наведені обставини, які свідчать про наявність відповідних порушень, а відомостей, на спростування тверджень, зазначених в Акті, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, суду не надала. Саме тому суд вважає, що наданими суду матеріалами підтверджений факт порушення ведення податкового обліку у зазначений вище період. При цьому на час надходження справи до суду визначений частиною другою статті 38 КпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності сплинув, тому доводи захисника у цій частині суд вважає слушними.

Суд також вважає, що за результатами судового розгляду був підтверджений факт недотримання вимог податкового законодавства 20.12.2024, 20.04.2025, 20.07.2025 щодо нездійснення реєстрації в ЄРПН податкової накладної; 18.02.2024, 05.03.2025 щодо нездійснення реєстрації в ЄРПН податкової накладної.

Ці порушення не містять ознак продовжуваного правопорушення, були вчинені до проведення відповідної податкової перевірки і на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та у подальшому направлення справи до суду строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений частиною другою статті 38 КпАП сплинув.

Однак, як суд зазначив вище, закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 (відсутність складу правопорушення) та пункту 7 частини першої статті 247 КпАП (закінчення строку притягнення до адміністративної відповідальності) носить взаємовиключний характер. Саме тому суд вважає, що суд має вирішити питання щодо наявності чи відсутності у діянні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу правопорушення. Як суд зазначив вище, за результатами судового розгляду були підтверджені невідповідності щодо ведення податкового обліку. Тому суд вважає, що діяння ОСОБА_1 за наведеними фактами охоплюється складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-1 КпАП, за ознаками порушення керівниками підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку.

Разом з тим, як суд зазначив вище, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення справи до суду визначені частиною другою статті 38 КпАП строки притягнення до адміністративної відповідальності сплинули, тому відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 163-1 КпАП, слід закрити.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Зважаючи на ту обставину, що за результатами судового розгляду на ОСОБА_2 адміністративне стягнення накладене не було, суд вважає, що відсутні й правові підстави для стягнення з нього судового збору.

Керуючись статтями 163-1, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: