Справа № 755/801/26
Провадження №: 3/755/662/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Галига І.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, офіційно непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , повторно протягом року, 07.01.2026 року о 15 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка, 4, перебуваючи в магазині «Новус», здійснила дрібну крадіжку на загальну суму 1195 грн. 02 коп. без ПДВ, чим вчинила адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 51 КУпАП..

В судові засідання, призначені на 20.01.2026 року та 03.02.2026 року особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Постановою від 20.01.2026 року відносно ОСОБА_1 застосовано привід, виконання якого було доручено Управлінню патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, проте даний привід виконано не було.

Враховуючи те, що згідно ч.2 ст.268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП є обов`язковою, судом вжито усіх передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення заходів, як для виклику так і для доставки ОСОБА_2 у судові засідання, проте у встановлений судом час остання не з`являлася. Розгляд справи про адміністративне правопорушення неодноразово відкладався.

Європейський суд з прав людини в справі «Салогуб проти України» (Salogub v. Ukraine) виснував, що засідання за відсутності сторони не забороняється, за винятком випадків, коли існують вагомі причини для неявки або якщо суд не має інформації, чи було відповідну особу належним чином повідомлено про засідання. У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи дані обставини, суд вважає, що відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за жодних обставин не може виступати як засіб уникнення адміністративної відповідальності особи, також, враховуючи, що існує загроза спливу строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя вважає за доцільне розглянути дану справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Окрім того, частиною 2 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, частиною 4 ст. 51 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.

Як вбачається з матеріалів адміністративних справ вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 51 КУпАП повністю доведена доказами, а саме: довідкою вартості, письмовою заявою, письмовими поясненнями, довідкою про кількість складених протоколів про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 та стан їх розгляду, витягом армор, копією постанови Дніпровського районного суду м. Києві від 02.04.2025 року, копією постанови Дніпровського районного суду м. Києві від 22.05.2025 року, копією постанови Дніпровського районного суду м. Києві від 17.10.2025 року.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 4 ст. 51 КУпАП.

При накладені адміністративного стягнення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, а також факт систематичності вказаних дій, що вказує на неефективність адміністративних стягнень у виді штрафу та громадських робіт, а також на небажання ОСОБА_1 стати на шлях виправлення, що зумовлює необхідність призначення більш суворого виду адміністративного стягнення, та вважає за необхідне призначити адміністративне стягнення в межах ч. 4 ст. 51 КУпАП у виді адміністративного арешту.

Варто зазначити, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять відомостей, регламентованих ч. 2 ст. 32 КУпАП, які б перешкоджали застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 40-1, 33, 51, 251, 283, 284, 294 КУпАП -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 (п`ятнадцять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що становить 665 грн. 60 коп. в дохід держави.

Реквізити для сплати судового збору назва платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави; № рахунку: UA0026005; Назва одержувача коштів: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/22030101; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання нею законної сили.

Суддя: