Справа №601/101/26
Провадження № 3/601/79/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року

Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Білосевич Г.С., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

встановив:

14 січня 2026 року приблизно о 16 год. 00 хв старший солдат ОСОБА_1 , в умовах воєнного стану, затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, був виявлений на території військової частини НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння на території в/ч за допомогою спеціалізованих приладів ( алкотестер) та у медичному закладі відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав повністю та пояснив, що він був у стані алкогольного сп`яніння у зв`язку із важким морально-психологічним станом, проблемами в родині та неможливістю зв`язатися з рідними. Розкаюється у вчиненому, просить розстрочити сплату штрафу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, повністю доведена у судовому засіданні наступними доказами: протоколом про військове адміністративне правопорушення № 10 від 15.01.2026; рапортом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , згідно з яким було виявлено старшого солдата ОСОБА_1 із ознаками алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , актом про відмову від проходження медичного огляду; матеріалами фіксації відмови на відео за допомогою телефону (додається на CD диску).

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнною стану в Україні або на окремих її місцевостях за охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Таким чином, встановлено, що будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_1 був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, всупереч наведеним вимогам Статуту, діючи умисно, всупереч інтересам служби, ОСОБА_1 перебував на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду. За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 є ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - поява на території військової частини в нетверезому стані в умовах особливого періоду, тому ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення, в межах санкції статті.

Враховуючи характер вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність, приходжу до переконання, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, суд зазначає, що згідно з п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», військовослужбовці, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків - звільнені від сплати судового збору. З врахуванням обставин вказаного адміністративного правопорушення, враховую практику апеляційних судів України при розгляді даної категорії справи, та вважаю, що судовий збір з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності стягується.

У відповідності до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.

Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже нормами КУпАП передбачено лише розгляд питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, тоді як розстрочка сплати штрафу передбачена законом.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що розстрочка штрафу це надання судом права на оплату штрафу рівними частинами протягом певного терміну.

Згідно зі статтею 268 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є забезпечення виконання винесеної постанови, що обумовлює необхідність застосування усіх передбачених КУпАП заходів забезпечення виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та застосування накладеного адміністративного стягнення.

Враховуючи майнове становище ОСОБА_1 , а також розмір штрафу, який призначається судом як адміністративне стягнення, та який в свою чергу є достатньо великим в порівнянні із встановленою в Україні мінімальною заробітною платою, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що сплата ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17 000 грн. одним платежем становитиме для нього надмірний тягар, тому суд на підставі ч. 2 ст. 301 КУпАП, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу підлягає задоволенню, а призначений судом штраф в розмірі 17 000 грн. слід розстрочити до виплати рівними частинами щомісячно строком на 24 місяці.

Керуючись ст. 33, 34, 35, 172-20, 280, 283, 284, 290, 294 КУпАП, суддя, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Розстрочити ОСОБА_1 виплату штрафу, у розмірі 17 000 ( сімнадцять тисяч) гривень на 24 (двадцять чотири) місяці, визначивши до сплати розмір щомісячного платежу 708 (сімсот вісім) гривень 40 (сорок) копійок, починаючи з набрання цією постановою законної сили.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи про адміністративне правопорушення в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001 код 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: