ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2026 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюк Р.В.

за участю секретаря судового засідання Панченко Л.В.

представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Козловської Т.В.

розглянув матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Опис обставин, установлених під час розгляду справи

До суду надійшов вказаний адміністративний матеріал.

Суд встановив, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30.10.2025 серії ЕПР1 № 497955 30.10.2025 о 01:12:30 год. у м. Харкові по вул. Мистецтв, 4 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ssangyong KMG Mussa Grand, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest-Drager 6810 (ARBL 0530), результат огляду становить 2,31 проміле, тест Alcotest-Drager 3667, з результатом огляду на місці зупинки транспортного засобу водій згоден, чим порушив п. 2.9.а. Правил дорожнього руху (даліі ПДР) керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, що знижують її увагу та швидкість реакції.

Згідно з тестуванням на алкоголь від 30.10.2025 № 3667 ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу Alcotest 6810, згідно результатів якого перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 2,31 проміле.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння обличчя за допомогою Alcotest-Drager 6810, ARBL 0530. Результати огляду на стан сп`яніння: позитивний, 2,31 проміле. З результатами ОСОБА_1 згоден, що підтверджено його власноручним підписом.

На долучених відеозаписах зафіксовано: (І) рух автомобіля (відеозаписи "WhatsApp Video 2025-10-31 at 11.41.41.mp4" та "WhatsApp Video 2025-10-31 at 11.41.47.mp4"); (ІІ) спілкування патрульних з водієм (відеозапис "part_00000_export-a9r5k.mp4", час 01:16 до 03:46), на якому зафіксовано спілкування патрульних з водієм, встановлення його особи. Під час спілкування, на питання патрульного поліцейського, чи вживав водій алкогольній напої, останній повідомляє ствердно, так і вказує, що приїхав до дому відпочивати (час 01:20 до 01:21). Потім патрульний декілька разів пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в закладі охорони здоров`я, на що водій відмовляється (час 01:21 до 01:26), а пізніше погоджується. Водій проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки (час 01:28 до 01:30) та патрульний повідомляє, що тестування показало 2,31 проміле, що перевищує допустиму норму 0,2 проміле. Після патрульний поліцейський переходить до повідомляє водію права та його обов`язки (відеозапис "part_00000_export-3ig2d.mp4", час 01:35 до 01:38).

Дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 2.9 "а" ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Процесуальні дії у справі

Суд призначав справу до розгляду.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотань представника особи, зокрема, до 26.01.2026.

17.12.2025 від представника особи надійшли такі клопотання:

- про призначення покарання з урахування принципу індивідуалізації, у якому просив, у разі визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому діянні застосувати за аналогією ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_1 постійно залучається до виконання службових і бойових завдань у районі Куп`янського напрямку, пов`язаних із забезпеченням функціонування безпілотних авіаційних комплексів, перевезенням особового складу та технічним забезпеченням підрозділу в умовах активних бойових дій. Його безперервна участь у виконанні покладених обов`язків має істотне значення для підтримання бойової готовності та стабільного функціонування підрозділу;

- про зупинення провадження, яке мотивовано проходженням особою військової служби;

- про виклик працівника поліції;

- про повне дослідження доказів в матеріалах справи.

19.12.2025 до суду від представника особи надійшло клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано таким:

- у протоколі про адміністративне правопорушення та на відеозаписі не зазначено конкретних ознак алкогольного сп`яніння. Відеофіксація розпочинається з пропозиції пройти огляд;

- о 01:37 особа висловила намір скористалась правовою допомогою, однак патрульний не вчинив жодних дій для забезпечення цього права;

- матеріали містять суттєві розбіжності у часі проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, у чеку технічного засобу зазначено час 01:24 год., а на відеозаписі з бодікамери тестування відбулось о 01:30 год.

22.12.2025 від представника особи надійшло клопотання, в якому вона просила врахувати обставини, що пом`якшують адміністративну відповідальність та не застосовувати до ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує, що особа у процесі виконання службових обов`язків використовує транспортні засоби.

Суд задовольнив клопотання про виклик працівника поліції, якого викликав у судове засідання 26.01.2026.

26.01.2026 у судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 . Також з`явився працівник патрульної поліції Кофан Д.М. Повідомив, що 30.10.2025 було зупинено автомобіль, в якому рухався ОСОБА_1 , під час спілкування з яким було встановлено ознаки алкогольного сп`яніння і якому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або в закладі охорони здоров`я. водій погодився пройти огляд на місці, що і було зроблено та зафіксовано результати огляду. Обставини щодо невідповідності часу тестування вказаному на чеку приладу і у протоколі пояснити не зміг. Також вказав що не пам`ятає обставин з приводу наміру особи щодо залучення адвоката і оголошені особі ознак сп`яніння.

За клопотанням представника у судовому засіданні було оголошено перерву до 02.02.2026.

30.01.2026 від представника ОСОБА_1 надійшли доповнення до клопотання про закриття провадження, у яких вона звернула увагу на те, що працівник поліції не зміг чітко пояснити обставини щодо клопотання ОСОБА_1 про залучення захисника та реалізації цього права. Також працівник поліції не надав чітких пояснень щодо розбіжностей у часі проведення огляду та чеку технічного засобу.

02.02.2026 у судове засідання з`явився представниця ОСОБА_1 . Зазначила, що складений адміністративний матеріал містить ряд недоліків наведених у клопотання про закриття провадження у справі та доповнені до нього, що є підставою для закриття провадження. Також вказала, що у разі, якщо таких підстав не буде встановлено і особу буде визнано винною, то просила застосувати принцип індивідуалізації покарання та не позбавляти особу права керування.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 2.5 ПДР визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 "а" ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за змістом - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (пункт 3 розділу І Інструкції).

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що водію заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. У разі, якщо патрульний поліцейський встановить відповідні ознаки він має запропонувати водію пройти огляд на місці або в закладі охорони здоров`я. Недопустимою нормою вважається показник, який перевищує 0,2 проміле алкоголю в крові. У такому випадку водій відстороняється від керування.

Обставини вчинення правопорушення підтверджуються такими доказами:

- відеозаписами "WhatsApp Video 2025-10-31 at 11.41.41.mp4" та "WhatsApp Video 2025-10-31 at 11.41.47.mp4"), на яких зафіксовано рух автомобіля;

- відеозаписами "part_00000_export-a9r5k.mp4", "part_00000_export-3ig2d.mp4", на яких зафіксовано, що (І) водій ( ОСОБА_1 ) на питання поліцейського, чи вживав він алкогольні напої, відповідає ствердно, "так" (час 01:20 до 01:21); проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та оголошення результатів тестування, який мав позитивний показник, а саме 2,31 проміле, що перевищує допустиму норму 0,2 проміле (час 01:28 до 01:30);

- тестуванням на алкоголь від 30.10.2025 № 3667, згідно з яким ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння із застосуванням приладу Alcotest 6810, результат якого підтвердив факт перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 2,31 проміле;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, за допомогою Alcotest-Drager 6810 (AROL 0530), згідно з яким результати огляду на стан сп`яніння: позитивна, 2,31 %. З результатами ОСОБА_1 згоден, що підтверджено його власноручним підписом.

Отже, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Суд відхиляє посилання представника щодо не оголошення ознак алкогольного сп`яніння з огляду на таке.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Перелік таких ознак визначено пунктом 3 розділу І Інструкції.

Відповідні ознаки (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці) наведено поліцейським у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд від 30.10.2025. При цьому суд також враховує, що ОСОБА_1 на питання патрульного, чи вживав водій алкогольні напої алкогольні напої, відповіді ствердно: "Так", що підтверджується відеозаписом "part_00000_export-a9r5k.mp4" (час 01:20 до 01:21), що додатково вказує на наявність підстав (обов`язку) у поліцейського провести відповідний огляд. А тому посилання представника у цій частині визнаються необґрунтованими.

Суд також визнає необґрунтованими посилання представника на розбіжності у часі, зазначеними у протоколі і тестуванні.

Згідно з описом установлених у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що 30.10.2025 о 01:12:30 водій керував транспортним засобом. Відповідно до тестування на алкоголь тестування проведено 30.10.2025 о 01:24. Згідно з відеозаписом "part_00000_export-a9r5k.mp4" тестування проводилось 30.10.2025 з 01:29:07 до 01:29:55 із оголошенням результату 2,31 проміле.

Відповідно, час зазначений у тестуванні та відображений на відеозаписі з бодікамери містить розбіжності. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, технічний прилад, на який здійснено тестування та технічний пристрій на який здійснено відеофіксацію (бодікамера) є різними пристроями. Докази того, що указані прилади є спареними і їхній час синхронізований між собою або синхронізовані з мережою Інтернет (обидва), відсутні. Тобто указане може бути обумовлено відповідними налаштування кожного з приладів.

Європейський суд з прав людини неодноразово повторював, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п. 65 рішення "Коробов проти України" від 21.10.2011 (Заява № 39598/03)).

Суд, у цій справі, зазначає, що доведеність тієї обставини, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння і його результат показав позитивне значення підтверджується: (І) протоколом про адміністративне правопорушення; (ІІ) тестуванням; (ІІІ) відеозаписом. При цьому усі зазначені докази узгоджуються між собою, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення, тестуванні і на відеозаписі зафіксовано факт проходження огляду ОСОБА_1 і результат встановленого результату 2,31 проміле (вказано у всіх трьох доказах). Тобто наявні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою докази (неспростовних презумпцій) факту проходження огляду ОСОБА_1 та встановлення позитивного результату тестування 2,31 проміле. А тому розбіжності у відображені часу в чеку тестування і відеозаписі не спростовують факту проходження такого огляду та не може ставити під сумнів проведення відповідної процесуальної дії, відповідно доводи представника у цій частині відхиляються, як необґрунтовані.

Щодо посилань представника на заяву ОСОБА_1 про адвоката, то суд зазначає, що вказана "заява" була висловлена після оголошення прав особі, після чого водій вказав "адвокатом". При цьому водій не вказує, що він має намір викликати такого невідкладно, про необхідність зупинення оформлення адміністративного матеріалу тощо. При цьому суд враховує подальшу поведінку водія, а саме надалі він жодного разу не вказав на потребу в адвокаті та відмові від проведення процесуальних дій у його відсутність. А тому відповідна обставина не може бути достатньою підставою, яка б вказувала на підтвердження доводів представника щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, відповідно відхиляється судом.

Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Водночас не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Отже, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18, від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16.

За таких обставин, суд зазначає, що доводи представника ОСОБА_1 зводяться до процедурних та технічних недоліків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, які є неістотними, а тому формальні порушення не можуть вказувати на відсутність складу адміністративного правопорушення. Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 як порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується зібраними доказами, які, на переконання суду, є належними та допустимими, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні.

Щодо адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Суд враховує посилання представника щодо проходження особою служби та клопотання командира 5 роти безпілотних авіаційних комплексів.

Водночас за приписами ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються обставини, що пом`якшують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тобто указана норма не передбачає такої можливості.

Крім того, суд звертає увагу, що санкція частини першої статті 130 КУпАП не передбачає альтернативи у разі накладення адміністративного стягнення, а передбачає стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

А тому доводи представника ОСОБА_1 щодо не застосування до нього такої міри відповідальності, як позбавлення права керування, у зв`язку з проходженням військової служби визнаються необґрунтованими. При цьому суд зазначає, що представник не наводить виняткових (виключних) підстав для незастосування передбаченої законом міри покарання, зокрема, відсутність у роті, батальйоні інших осіб здатних забезпечити виконання відповідної функції, унікальність навичок особи тощо з наданням відповідних доказів. Тому доводи представника відхиляються судом як необґрунтовані.

У цьому контексті суд також враховує дії особи, яка у значному стані сп`яніння (2,31 проміле) допустила керування транспортним засобом без жодної нагальної потреби чи необхідності, що вказує на суспільну небезпечність відповідного правопорушення.

На підстави викладеного, ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, характер та ступень суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, суд уважає, що ОСОБА_1 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, тобто в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень та забезпечить баланс суспільного та приватного інтересів.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.

Керуючись статтями 9, 40-1, 130, 245, 268, 276, 277, 283, 284, 285, 289, 294 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та призначити стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп. (отримувач: ГУК Харківська обл./Харківобл/21081300, код отримувача: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300, призначення платежу: оплата штрафу за постановою суду по протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 497955 від 30.10.2025 ОСОБА_1 ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746, ПІБ, ідентифікаційний номер платника судового збору та номер справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст складено 02.02.2026.

Суддя Роман ВІТЮК