Справа № 287/2706/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Любомир Вікторович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія № НОМЕР_1 , не працюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Винару Л.В.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521179 від 23.11.2025, вбачається, що 23.11.2025, о 02 год. 52 хв., в с. Лопатичі, по вул. Героїв України, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення світлових маячків синього та червоного кольорів та спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.п. 2.4, 8.9 «б» Правил дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законодавством порядку, що стверджується матеріалами справи. Причини неявки суду невідомі, заяв про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 не надходило.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

За змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, враховуючи те, що відповідно до ст. 268 КУпАП участь ОСОБА_2 у справі за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП не є обов`язковою, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя вважає за можливе розглянути справу без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом частини 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушенняОСОБА_2 притягується до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП .

Так, частиною першою статті 122-2 КУпАП визначено, що невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Відповідно до п. 2.4. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Також згідно із п. 8.9 «б» ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП суду надані: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521179 від 23.11.2025 та його копія;копія розписки про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; копія рапорту від 23.11.2025; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521176 від 23.11.2025; диск з відеозаписом.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На диску з відеозаписом події, що містяться в матеріалах справи, наявні дев`ять відеофайлів. З оглянутих відеофайлів не вбачається, що саме ОСОБА_2 23.11.2025 о 02 год. 52 хв. керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_2 , в с. Лопатичі, по вул. Героїв України та на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу не зупинився. Прицьому на одному з відеофайлів, який наявний на диску з відеозаписом зафіксовано, що 23.11.2026 працівники поліції на службовому автомобілі в населеному пункті почали переслідувати автомобіль, номерний знак якого не видно на відеозапису та надалі відеозапис події переривається. Хто саме керував зазначеним автомобілем на відеозапису не зафіксовано.

Згідно з п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

У постанові Верховного суду від 20 лютого 2019 року по справі № 404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зрушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Згідно з п. 1.10 ПДР України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Разом з тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом, в розумінні визначення поняття керування, передбаченого у вказаних вище нормативно-правових актах.

Диск з відеозаписом події не містить фактичних даних, які б підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність доказів, які би підтвердили, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом. При цьому, на оглянутому диску з відеозаписом події не виявлено жодного моменту, на якому б було зафіксовано факт керуванням транспортним засобом ОСОБА_2 23.11.2025, о 02 год. 52 хв., як про це зазначено в протоколі.

Враховуючи наведене, працівником поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», номерний знак НОМЕР_2 , та не виконав вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу.

Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. Також у даному протоколі відсутні пояснення та підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та зазначено, що правопорушник від надання пояснень та підпису протоколу відмовився, а також не вказані свідки вчинення правопорушення, оскільки проводилась відеофіксація.

Наявна копія рапорту інспектора СРПП ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області є документом внутрішнього користування, зміст якого полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про правомірність дій працівників поліції щодо складання адміністративних матеріалів, а працівник поліції не є у цьому випадку безсторонньою особою. Тому рапорт не може бути доказом вини ОСОБА_2 .

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а дійшов аналогічного правового висновку.

Окрім цього, додані до протоколу: копія розписки про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 521176 від 23.11.2025 за ч. 1 ст. 130 КУпАП не можуть слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.При цьому інші докази в матеріалах справи відсутні.

Вищезазначене не дає змоги суду в повній мірі відтворити події того дня та встановити всі обставини вчинення адміністративного правопорушення та обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Враховуючи факт недоведення належними і допустимими доказами факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом та факту невиконання ОСОБА_2 вимог працівників поліції про зупинку транспортного засобу, у судді відсутні підстави вважати вказану особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП .

У відповідності до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі змістом ст. 251 вказаного Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Встановлені судом обставини свідчать про недоведеність факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП .

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи зазначені обставини, суддя вважає вину особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в спосіб, що визначений законодавством, не доведеною.

За загальним правилом склад адміністративного правопорушення - це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок).

Відтак відсутність будь-якої з названих ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази в їх сукупності, вбачається, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП .

Стаття 247КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247 Кодексу).

Відтак суддя доходить висновку на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням положень ст. 283 КУпАП у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 23, ч.1 ст. 122-2, ст.ст. 245, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на користь держави за розгляд судом справи про адміністративне правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: Л. В. Винар