№ апеляційного провадження: 33/824/609/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Білоцерківець О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Крижанівська Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2025 року, винесену за результатами розгляду матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 5 ст. 126 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 06жовтня 2025 року закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просив змінити оскаржувану постанову в частині визнання вини в його діях та встановити в його діях крайню необхідність відповідно до ч. 4 ст. 247 КУпАП. Посилається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, суд не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. Зазначає, що 25.06.2025 він був покусаний невідомою собакою з підозрою на сказ, у зв`язку з чим, був вимушений звернутися за невідкладною медичною допомогою до ТОВ «МЦ «Добробут-поліклініка» у вигляді щеплення проти сказу. 26.06.2025 о 12 год. йому було призначено консультацію лікаря для перевірки стану після щеплення. Вказує, що викликав таксі у двох різних операторів, однак вільне таксі на замовлений час було відсутнє. Розуміючи, що не встигає на призначений час до лікаря, та потребуючи медичної допомоги у зв`язку з підозрою на сказ, тобто опинившись у стані крайньої необхідності, виключно з метою поїздки до медичного закладу, сів за кермо транспортного засобу.

В судове засідання ОСОБА_1 та прокурор не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, суд відповідно до вимог ст. 250, ч. 6 ст. 294 КУпАП вважав за можливе слухати справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування такої постанови суду першої інстанції.

Так, до суду був наданий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 373209 від 26 червня 2025 року, в якому зазначено, що 26 червня 2025 року об 11 год. 10 хв. в м. Київ по вул. Велика Васильківська, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортирним засобом відповідно до постанови Подільського районним судом м. Києва від 03 жовтня 2024 року у справі № 758/3841/24. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Раніше притягався за ч. 4 ст. 126 (постанова: ЕНА № 4171772 від 01 березня 2025 року), чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 1).

До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення було долучено копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4171772 від 01 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, картку обліку адміністративного правопорушення, роздруківку з сайту Судова влада України щодо стану розгляду справи про адміністративне правопорушення №758/3841/24, роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Подільського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року у справі №758/3841/24 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, СD-диск з відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 4, 5, 6, 7-9).

Також до протоколу було долучено відеозапис з нагрудної відеокамери працівника поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 погоджується з працівником поліції стосовно того, що 01 березня 2025 року він вже притягувався до відповідальності за керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортними засобами та сплатив штраф за вчинене правопорушення (а.с. 10).

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.1(а) Правил дорожнього руху - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За змістом ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4171772 від 01 березня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 протягом року правопорушення вчинив повторно, даною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с. 4).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він діяв у стані крайньої необхідності є необґрунтованими, оскільки суду не було надано належних та допустимих доказів вказаної обставини. Також не надано доказів виклику ОСОБА_1 таксі. Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було завчасно відомо, що йому потрібно з`явитися до лікаря на призначений час, а відтак, у нього була можливість завчасно викликати таксі та з`явитися до лікаря у зазначений час і не керувати транспортним засобом, будучи позбавленим такого права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2025 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м. Києва 06 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Крижанівська