Справа № 133/3909/25
Провадження № 33/801/111/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дурач О. А.
Доповідач: Ковальчук О. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 рокум. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2025 року постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та відповідно до ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення визначено у виді штрафу, в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не погодившись з такою постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Покоєвич А.О. подав апеляційну скаргу, у якій фактично просить постанову суду першої інстанції змінити в частині застосованого до ОСОБА_1 адміністративного стягнення шляхом скасування призначеного ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд першої інстанції застосував до ОСОБА_1 вид стягнення, а саме позбавлення права керування транспортними засобами, який на думку скаржника, за законом не міг бути застосований до особи, що не має відповідного спеціального права.

Також скаржник звертає увагу суду на те, що докази, які містяться в матеріалах справи, складені за різними датами, а тому адвокат вважає, що вони не відображають фактичних подій, що за версією поліції, мали місце 14.10.2025 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги фактично зводяться виключно до незгоди з оскаржуваною постановою суду в частині накладення судом на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не перевіряється.

За приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2025 року о 23 год. 00 хв., за адресою: Вінницька обл., Хмільницький р-н., с. Махнівка, автошлях М-21, 242 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ ML270», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук та поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився на місці зупинки транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також 13.10.2025 року о 23 год. 00 хв., за адресою: Вінницька обл., Хмільницький р-н., с. Махнівка, автошлях М-21, 242 км., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ ML270», державний номерний знак іноземної реєстрації НОМЕР_1 , будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим повторно протягом року, вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та порушив вимоги п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП встановлена відповідальність за:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;

3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Санкція вказаної статті передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачений склад адміністративного правопорушення, що полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає склад правопорушення, який полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Вказана санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП у частині накладення штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом є безальтернативною.

Чинне адміністративне законодавство розрізняє таких суб`єктів, як осіб, які здійснюють керування транспортним засобом, та водія транспортного засобу. Відмінність вказаних суб`єктів полягає в тому, що водій транспортного засобу - це особа, яка здійснює керування таким транспортним засобом на законних підставах, оскільки набула у встановленому законом порядку право керування транспортним засобом.

На відміну від водія, суб`єкт, передбачений ч. 2 ст. 126 КУпАП, - це особа, яка не має (не набувала) права керування транспортним засобом у встановленому законом порядку. В цьому випадку ч. 2 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка врегульовує відповідальність особи, яка здійснює керування транспортним засобом, не отримавши на це відповідного права.

Варто зазначити, що Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 04.09.2023 року у справі № 702/301/20 досліджувала можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли така особа на момент вчинення кримінального правопорушення не мала посвідчення на право керування транспортними засобами.

Об`єднана палата вказала, що позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.

Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.

При цьому необхідно звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.

Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.

Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.

Враховуючи зазначене, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

За таких обставин, враховуючи наведене нормативно-правове регулювання, а також висновки Верховного Суду, доводи скаржника щодо незаконності накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами до особи, яка не мала до цього відповідного права, є безпідставними.

Між тим, суд першої інстанції правильно застосував ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої при призначенні адміністративного стягнення, коли особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, та обґрунтовано визначив стягнення ОСОБА_1 у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що докази, які містяться в матеріалах справи, складені за різними датами, а тому вони не відображають фактичних подій, що, за версією поліції, мали місце 14.10.2025 року, апеляційний суд оцінює критично та як такі, що не впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а також правильного висновку суду щодо вчинення ним адміністративних правопорушень.

З огляду на викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування або зміни судового рішення, та застосування до ОСОБА_1 іншого адміністративного стягнення, ніж те, яке передбачене законом, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 24, 38, 247, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну захисника ОСОБА_1 адвоката Покоєвича Артема Олексійовича залишити без задоволення, а постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ковальчук