КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 376/1530/23 Апеляційне провадження № 33/824/1142/2026Головуючий у суді першої інстанції - Батовріна І.Г. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Полянчуком Владиславом Богдановичем на постанову Сквирського районного суду Київської області від 02 жовтня 2025 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 02.10.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. Позбавлено ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись з постановою суду, 22.12.2025 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Полянчук В.Б., оскаржив її в апеляційному порядку, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на момент розгляду справи в суді першої інстанції закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, а тому провадження у справі підлягало закриттю.

Посилається на те, що судом помилково було застосовано ст. 219 КПК України.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Рвачов О.О. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП перебував на розгляді Сквирського районного суду Київської області.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 18.07.2023 адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП зупинено до звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 04.09.2025 відновлено судове провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розглядаючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 23.05.2023 о 20 годині 45 хвилин в с. Великі Єрчики по вул. Шевченка, водій ОСОБА_1 , керував електроскутером «FAST-VADEA» у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат огляду позитивний - 0,72 проміле (а.с. 22-25).

Встановивши, що такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, Сквирський районний суд Київської області дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_1 винним та, як наслідок, для накладення на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на один рік.

При цьому судом першої інстанції зазначено, що провадження у справі було зупинено, а тому на момент розгляду справи, строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого правопорушення не сплинули.

Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

Згідно ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції застосував у межах цього провадження положення ст. 335 КПК України, які вказують на те, що у разі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби та з власної ініціативи зупинив провадження у справі з огляду на проходження ОСОБА_1 військової служби.

Апеляційний суд вважає такі дії суду першої інстанції помилковими, оскільки у ст. 277 КУпАП чітко регламентовано, що строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язаних з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Інших випадків, окрім наведених у цій статті, в КУпАП не передбачено.

У цій справі, ОСОБА_1 інкриміновано вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, правові підстави для зупинення провадження у даній справі, в суду першої інстанції були відсутні.

Доцільно наголосити також на тому, що Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо питань, пов`язаних із зупиненням провадження у справах про адміністративні правопорушення в роз`ясненнях до апеляційних та місцевих загальних судів (лист Верховного Суду від 04.12.2025 № 718/0/158-25).

З наведеного апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у даній справі та, як наслідок, безпідставно зупинив провадження у справі.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов невірних висновків, що строки притягнення до адміністративної відповідальності переривалися через зупинення провадження у справі, а відтак і щодо наявності правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У частині 2 ст. 38 КУпАП, встановлено строки накладення адміністративного стягнення. Дана норма регламентує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій-шостій цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

В той же час, згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії, що унеможливлює здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності.

До того ж, відповідно до висновку Вищого адміністративного суду України «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності», у разі закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не встановлюється.

Адміністративне правопорушення вчинено 23.05.2023, а оскаржувану постанову винесено 02.10.2025, тобто поза межами річного строку, визначеного ч. 6 ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність безумовних підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 38, 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Полянчуком Владиславом Богдановичем - задовольнити.

Постанову Сквирського районного суду Київської області від 02 жовтня 2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук