печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року м. Київ

Суддя Печерського районного суду м.Києва Соловйов Олег Леонідович, розглянувши матеріали, що надійшли з Відділу адміністративної практики УПП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, водія КП «Київпастранс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2025 о 21:30 год. у м.Києві наближуючись до перехрестя бул. Л. України із вул. Мечнікова керуючи автобусом Mаз 107467 номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності свого маневру та скоїла зіткнення з автомобілем BMW 740 номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.10.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

За правовою позицією водія ОСОБА_1 зафіксованої на місці події та підтриманою у письмових заперечення наданих суду свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, категорично заперечував. За обставинами події показав, що виконуючи рух за маршрутом №118 здійснив посадку-висадку пасажирів на зупинки громадського транспорту, та намагаючись продовжити рух, поступався дорогою попутним ТЗ які рухались сусідньою смугою, куди йому потрібно було перестроїтись. Наполягає, що саме в стані покою, під час зупинки, відчув удар о лівий передній кут автомобіля, який відбувся із задньою боковою частиною автомобіля який зупинився за перехрестям. Винним у настанні ДТП вважає, водія ТЗ, із яким відбулось зіткнення оскільки той перевищив швидкість та мав технічну можливість безпечно об`їхати перешкоду. Наполягає, що у випадку дотримання швидкісного режиму, та дорожньої розмітки іншим водієм, настання ДТП за вказаних умов було б неможливим.

Інший учасник ДТП - водій автомобіля BMW 740 номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, в письмових поясненнях наданих працівникам патрульної поліції на місці події, не заперечувала участь у ДТП. За обставинами події повідомила, що рух здійснювала у крайній лівій смузі. Перед перехрестям зупинилась на червоне світло світлофорного об`єкту, почавши рух, відчула удар у задню частину автомобіля. Винним у настанні ДТП вважає водія автобуса, оскільки той при початку та зміні напрямку руху, не переконався в безпечності свого маневру, припустився зіткнення із автомобілем.

З`ясувавши правову позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та ознайомившись із показами іншого учасника ДТП, дослідивши наявні матеріали справи, слід дійти до наступних висновків.

Згідно положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад). При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП судом має бути з`ясовано наявність причинно-наслідкового зв`язку між виникненням даної ДТП, порушенням ПДР особою та наслідками, які настали, а саме: пошкодженням транспортних засобів.

Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 528209 від 30.11.2025, схема місця ДТП, достатньо повно доводять обставини події, та беззаперечно, поза розумним сумнівом встановлюють факт порушення ОСОБА_1 п.10.3 ПДР та, відповідно, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як і пояснення водіїв.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Водночас суд звертає увагу, що п.10.3 ПДР регламентує загальні умови безпечного руху, де «у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.».

Аналізуючи свідчення учасників аварії у порівнянні зі долученою схемою місця ДТП, слід дійти до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями водія ОСОБА_1 із настанням ДТП. Так, відповідно до інкримінованого п.10.3 ПДР на водія покладається обов`язок дотримуватись безпечного бокового інтервалу та поступатись дорогою попутним ТЗ які рухаються смугою, якою водій планує здійснювати рух. Керуючись зазначеним пунктом, при здійсненні руху суміжними смугами у попутному напрямку водії повинні здійснювати рух із безпечною дистанцією та безпечним боковим інтервалом. Здійснюючи рух у межах смуги проїжджої частини, водій автомобіля BMW ОСОБА_2 належним чином дотримувалась вимог ПДР України. Разом з тим, при зміні напрямку руху водії автобуса MАЗ ОСОБА_1 керуючись абз.1 п.10.3 ПДР України, повинен був дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. Водій ОСОБА_2 , сподіваючись на неухильне виконання вимог іншими учасниками дорожнього руху, з метою забезпечення безпеки руху, як це декларовано у зазначеному пункту ПДР, продовжила рух сподіваючись, що водій автомобіля MАЗ ОСОБА_1 не буде розпочинати та здійснювати рух в порушення вимог дорожньої розмітки або поступиться дорогою. Виникнення небезпеки у вигляді виїзду ТЗ на смугу, якою здійснював рух автомобіль BMW під керуванням ОСОБА_2 , зобов`язувало водія ОСОБА_1 поступитись дорогою або вжити вичерпних заходів до екстреного гальмування або безпечного об`їзду перешкоди, як це регламентовано п.12.3 ПДР України. До вказаних висновків суд приходить з огляду на зафіксоване у Схемі місця ДТП місце зіткнення ТЗ, яке визначено на смузі руху автомобіля BMW. Твердження водія ОСОБА_1 про зіткнення на початку руху, на стадії початку руху від зупинки громадського транспорту, в той час коли його ТЗ перебувало в стані покою, не витримує жодної критики, оскільки місце зіткнення зафіксовано вже межах перехрестя, тобто поза межами майданчика передбаченого для зупинки громадського транспорту. Крім того, зафіксовані пошкодження задньої правої частини автомобіля BMW виключають можливість розвитку ДТП вказані водієм ОСОБА_1 , оскільки у випадку наїзду легковим автомобілем в той час коли автобус перебуває стані покою, пошкодження автомобіля BMW повинні були розташовуватись по правій бічній поверхні автомобіля.

Відтак встановлені у судовому засіданні у даній справі про адміністративне правопорушення усі її обставини в їх сукупності, дають підстави дійти висновку, що матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124КУпАП та їх аргументація у цілому «поза розумним сумнівом» доводять наявність у його діях складу наведеного адміністративного правопорушення.

За даних дорожніх умов інкриміновані водієві автобуса MАЗ під керуванням ОСОБА_1 , порушення п.10.3. ПДР України перебувають у причинно-наслідкову зв`язку та визначаються настанням ДТП.

Згідно вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи дане рішення, суд керується п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, знайшла своє повне підтвердження у зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах.

Обираючи вид стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини та майновий стан порушника.

Статтею 40-1 КУпАП встановлено, що судовий збір упровадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

В відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладання адміністративного стягнення, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 36, 124, ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадянин, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 копійок.

Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена Київського апеляційного суду протягом десяти днів із дня її винесення.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя О.Л. Соловйов