Справа № 158/283/26
Провадження № 3/0158/99/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Ківерці

Суддя Ківерцівського районного суду Волинської області Костюкевич О.К., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця, працюючого ТВО командира в/ч НОМЕР_1 за ч. 2 ст. 172-16 КУпАП, -

в с т а н о в и в

Відповідно до протоколу ЛВЛ №34 від 21.01.2026 ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено перевірку, у зв`язку з великою кількістю фактів самовільного залишення військової частини (вчинення дій, що підпадають під ознаки ст.ст. 407-408 Кримінального кодексу України) військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 .

В ході проведення перевірки, оцінено стан військової дисципліни, а саме кількість випадків самовільного залишення частини (С3Ч) військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 у період з 01.01.2026 по 19.01.2026. В ході аналізу кількості випадків вчинення С3Ч, встановлено, що найбільша кількість випадків за вищевказаний період з території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 34 військовослужбовці з яких 27 випадків станом на 20.01.2026 набули ознак кримінального правопорушення.

Також встановлено, що за період з 01.01.2026 по 19.01.2026 за вищенаведеними правопорушеннями було надіслано відповідні повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів.

Таким чином, в ході проведення перевірки встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини ОСОБА_2 від 01.11.2025 №513 (з адміністративно-господарської діяльності) призначений тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 , який під час виконання своїх посадових обов`язків, не виконав вимоги інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 №604, що призвело до несвоєчасного повідомлення відповідних органів управління та правоохоронних органів про факт вчинення правопорушення, приховання інформації про стан військової дисципліни у підрозділі та унеможливило вжиття невідкладних заходів щодо локалізації наслідків події. Такі дії (бездіяльність) майора ОСОБА_1 свідчать про умисне невиконання ним службових обов`язків в частині здійснення контролю за станом військової дисципліни та дотримання порядку інформування про надзвичайні події.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

28.01.2026 від в/ч НОМЕР_1 до суду надійшло клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-16 КУпАП, вказавши про те, що правова позиція посадових осіб органу ВСП не відповідає вимогам Закону. Протокол про військове адміністративне правопорушення від 21.01.2026 ЛВЛ № 34 не відповідність вимогам КУпАП та є неналежним доказом у справі, а наявні в матеріалах справи докази не дають підстав поза розумним сумнівом дійти висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , подав до суду заяву про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-16 без його участі, підтримав клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно до положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення та винність особи в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Завдання органів та посадових осіб, які здійснюють у ЗСУ соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей, працівників Інструкції про організацію у Збройних Силах України соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та членів їхніх сімей, працівників Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19.01.2016 №27 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 березня 2016 року за № 478/28608): «На командирів та начальників усіх рівнів покладаються завдання щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей, працівників, визначені чинним законодавством України».

Відповідно до абзацу 26 пункту 2 розділу ІІ зазначеної Інструкції: «В умовах особливого періоду на військові частини додатково покладаються такі завдання: надання правової допомоги, забезпечення захисту цивільних, майнових, інших прав та інтересів військовослужбовців, можливість реалізації яких залежить від умов проходження військової служби та особливостей виконання завдань військовою частиною».

Відповідно до ч. 2 ст. 172-16 КУпАП відповідальність настає за умисне невжиття заходів щодо припинення кримінального правопорушення, що вчиняється підлеглим, або ненаправлення військовою службовою особою до органу досудового розслідування повідомлення про підлеглого, який вчинив кримінальне правопорушення, а також інше умисне невиконання військовою службовою особою покладених на неї службових обов`язків вчинене в умовах особливого періоду (в умовах воєнного стану).

Диспозиція статті 172-16 КУпАП, передбачає умисел посадової особи на невжиття заходів, бездіяльність як форму пасивної поведінки особи, яку особа повинна була вчинити.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП: «Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Відповідно до статті 19 Конституції України: «Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Працівники (посадові особи) Військової служби правопорядку не є винятком із вимог наведеної норми Конституції України та також зобов`язані діяти виключно відповідно до вимог законів України.

За загальним правилом пункту 4 розділу II Інструкція № 604, доповіді та донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, командири (начальники) військових частин надають своїм прямим начальникам за підпорядкованістю (керівники державних підприємств - керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління цим підприємством), повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням.

За спеціальною нормою пункту 21 розділу II Інструкції, якою врегульовано саме подання доповідей у випадку скоєння військовослужбовцями самовільного залишення частин, встановлено, що про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями, невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби (СЗЧ) командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді - письмово.

На виконання вказаних імперативних приписів, за всіма випадками скоєння СЗЧ військовою частиною НОМЕР_1 до відповідних органів управління ВСП подано відповідні доповіді про вчинення правопорушень, що не заперечується особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення.

З метою належного реагування, встановлення обставин та факту правопорушення, обставин, що виключають відповідальність особи, наявності вини і складу правопорушення, його кваліфікації військовою частиною НОМЕР_1 , в залежності від наявності особи правопорушника в розташування військової частини, по кожному факту СЗЧ наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) призначено службову перевірку (за відсутності військовослужбовця) чи службове розслідування (за наявності військовослужбовця).

В свою чергу нормативно-правовим актом, який регулює підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (Збройні Сили), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) до яких відносяться і факти СЗЧ, є Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства Оборони України №608 від 21.11.2017 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608).

Згідно положень пункту 2 розділу I Порядку № 608: службова перевірка - комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення;

службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення (пункт 3 розділу II Порядку № 608).

За наведених норм, можна прийти до висновку, що без проведення службового розслідування (перевірки) встановити: наявність самої події правопорушення; дійсні обставини, умови та причини правопорушення, які впливають на здійснення правової кваліфікації діяння; наявність вини особи, її ступеня; ознаки, які вказують на вид відповідальності (кримінальна, адміністративна, дисциплінарна); обставини, що виключають відповідальність особи правопорушника, є неможливим.

Службове розслідування та службова перевірка мають бути завершені протягом одного місяця з дня їх призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць (пункт 13 розділу III та пункт 6 розділу VII Порядку №608).

Враховуючи, що факти СЗЧ, які фігурують в протоколі про адміністративне правопорушення, скоєні в січні 2026 року, строки проведення службових розслідувань (перевірок) ще не минув.

Пункт 6 розділу VІ Порядку № 608 визначає, що якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Саме таким алгоритмом, прописаним в Порядку № 608, керувались посадові особи військової частини при направленні до органів досудового слідства матеріалів за фактом вчинення військовослужбовцями СЗЧ.

За наведених обставин, та при триваючих службових розслідуваннях (перевірках) по факту СЗЧ військовослужбовців, посилання органу ВСП, в обгрунтування наявності складу правопорушення, на невиконання обов`язку ОСОБА_1 щодо направлення повідомлень про злочини до правоохоронних органів, є нікчемними та такими, що позбавлені логічного змісту.

Зі змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення від 21.01.2026 ЛВЛ №34 зазначено: «В ході проведення перевірки, оцінено стан військової дисципліни, а саме кількість випадків самовільного залишення частини (СЗЧ) військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 у період з 01.01.2026 по 19.01.2026. В ході аналізу кількості випадків вчинення СЗЧ, встановлено, що найбільша кількість випадків за вищевказаний період з території тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 34 військовослужбовці з яких 27 випадків станом на 20.01.2026 набули ознак кримінального правопорушення. Також встановлено, що за період з 01.01.2026 по 19.01.2026 за вищенаведеними правопорушеннями не було надіслано відповідні повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до правоохоронних органів».

Водночас, із змісту протоколу про військове адміністративне правопорушення від 21.01.2026 ЛВЛ №34 не можливо встановити:

- про які саме 34 факти СЗЧ йдеться, без наявності інформації про осіб правопорушників;

- які саме 27 випадків СЗЧ набули ознак кримінальних правопорушень;

- який зміст закладається у фразу «…. набули ознак кримінального правопорушення»;

- «найбільша кількість випадків» в порівнянні з чим.

Зазначені недоліки змісту протоколу позбавляють суд встановити наявність в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

При цьому, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

У той же час, таке притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе виключно у разі належного формулювання складу адміністративного правопорушення, що встановлений у діях особи та ставиться останньому у вину, а саме: його об`єктивної та суб`єктивної сторони, встановлення правосуб`єктності фізичної особи, чого уповноваженим суб`єктом, наділеним правом складати протокол про адміністративне правопорушення, дотримано не було.

Так, в порушення ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення від 21.01.2026 ЛВЛ №34 не розкрито суті адміністративного порушення, не деталізовано обставин події.

Такі дефекти протоколу дають підставу для висновку, що він не відповідає вимогам Закону, а тому не може бути врахований як належний доказ вини особи.

За таких обставин, суд вважає, що органом ВСП не була дотримана процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останній був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, знати, у чому він обвинувачується (які конкретні дії/бездіяльність ставляться особі у вину) та належним чином захищатися від висунутого проти нього обвинувачення.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.

Суд, керуючись принципом «поза розумним сумнівом» вважає, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, за відсутності інших належних та допустимих доказів щодо обставин правопорушення є недостатнім для твердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом не встановлено в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП, тому провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 247, 256, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-16 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич