Справа № 308/1003/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №000459РЕ від 15.01.2026 вбачається, що 15.01.2026, о 17 год. 55 хв., на відстані 3000 метрів до державного кордону України, на напрямку 260 прикордонного знаку (Оноківська територіальна громада Ужгородського району Закарпатської області) прикордонним нарядом «Контрольний пост» був виявлений та затриманий спільно з ПОРВ (по Інформації ГМО) ОСОБА_1 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону України в Словацьку Республіку в пішому порядку, поза межами встановлених пунктів пропуску через державний кордон. Своїми діями порушив вимоги ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що не вчиняв незаконного перетинання державного кордону України та не намагався цього вчинити, оскільки 15.01.2026, приблизно о 17.30 год., він на службовому автомобілі «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1 , виконував трудові обов`язки водія з адресної доставки будівельних матеріалів клієнту за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оріховиця, вул. Ігната, 4. По дорозі до с. Оріхівця на контрольно-пропускному пункті, розташованому в с. Оніківці, його зупинили співробітники ДПСУ та склали на нього протокол за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, який вважає безпідставним, а обставини, викладені у ньому, такими що не відповідають дійсності. Надав копії наказу про прийняття на роботу №1-1201-26 від 12.01.2026, повідомлення про прийняття працівника на роботу від 12.01.2026 з квитанцією про відправку до податкової служби, видаткової накладної №6876 від 15.01.2026 та товарно-транспортної накладної №1501/3 від 15.01.2026.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного і об`єктивного з`ясування всіх обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Диспозицією ч. 1 ст. 204-1 КУпАП передбачена відповідальність за перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

Отже, для наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, необхідно встановити факт спроби перетину ним державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску та наявність прямого умислу на незаконний перетин державного кордону.

Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, до матеріалів справи не додано належних доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

За твердженнями ОСОБА_1 наміру незаконно перетинати державний кордон він не мав.

На підтвердження вказаних пояснень ОСОБА_1 надано копії наступних документів:

наказу ФОП ОСОБА_2 від 12.01.2026 №1-1201-26 про прийняття ОСОБА_1 на посаду водія автотранспортних засобів з 13.01.2026 згідно з штатним розкладом;

повідомлення про прийняття працівника на роботу від 12.01.2026 з квитанцією №2 про відправку до податкової служби;

видаткової накладної №6876 від 15.01.2026;

товарно-транспортної накладної №1501/3 від 15.01.2026;

наказу ФОП ОСОБА_2 від 15.01.2026 №1-1501-26, згідно з яким у зв`язку з необхідністю здійснення адресних доставок будівельних матеріалів у прикордонній смузі, в якій діє прикордонний режим, звернутися до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України для отримання дозволу на в`їзд, перебування за проведення робіт у прикордонній смузі водієм транспортних засобів ОСОБА_1 на службовому автомобілі «Renault Master», номерний знак НОМЕР_3 , у денний час з 08.00 до 18.00 год. до 31.12.2026.

Як вбачається з протоколу про адміністративне затримання від 15.01.2026, ОСОБА_1 затримано о 17 год. 55 хв. 15.01.2026 на відстані 3000 метрів до державного кордону. При цьому згідно з протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.01.2026 іноземної валюти у ОСОБА_1 не виявлено, а також не виявлено паспорта громадянина України для виїзду за кордон. При собі він мав паспорт громадянина України та мобільний телефон.

З огляду на досліджені докази у даному випадку неможливо встановити прямий умисел в діях ОСОБА_1 щодо спроби незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску.

Крім того, суддя бере до уваги положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи; що справа про адміністративне правопорушення повинна бути розглянута у розумні строки.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Тому суддя, ухвалюючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, його поясненнями не спростовано, приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 204-1 ч. 1, 247 ч. 1 п. 1, 283-285, 287-294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик