Харківський районний суд Харківської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року с. Покотилівка Харківської області

Справа № 635/10565/25

Провадження № 3/635/577/2026

Суддя Харківського районного суду Харківської області Бондаренко І.Е, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

УСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 1989/ 20-40-07-30 від 27.11.2025 року щодо адміністративного правопорушника ч. 1 статті 155-1 КУпАП ОСОБА_1

У протоколі ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом ознайомлений, згоден.

Під час підготовки справи до розгляду суд встановив обставини, які свідчать про неналежність справи до юрисдикції Харківського районного суду Харківської області.

Склад адміністративного правопорушення згідно з протоколом: « Порушення встановленого порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, стаття п. 10, 11, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: порушення обліку товарів за місцем їх реалізації, не призначено використання встановленого сервісу.».

Вказаного у формулюванні недостатньо для притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

Суд зазначає, що у відповідності до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Дія це вчинок або сукупність вчинків особи. Бездіяльність це пасивна форма поведінки людини, що полягає в невчиненні нею конкретної дії (дій), яку вона повинна була і могла вчинити в цих конкретних умовах.

Адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління містяться у главі 15 КУпАП ( статті 1841-2126). Виходячи з цього стаття 155-1 КУпАП встановлює відповідальність за дії, які посягають на власність, права і свободи громадян. Попри, це в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що власності, якогось громадянина була причинена шкода та її розмір. Порушення правил зберігання ТМЦ, невидача чека або не зазначення коду не може мати наслідком причинення шкоди власності громадян.

Окрім цього, немає жодного зв`язку між об`єктивною стороною вписаного у протокол правопорушення та втручанням у купівельну поведінку споживача, порушенням його прав, що передбачені Законом «Про захист прав споживачів» та який встановлює, що чек на покупку необхідний споживачу для підтвердження оплати та покупки, а також для захисту своїх прав у разі виникнення спорів з продавцем. Він служить документальним підтвердженням факту купівлі, що може бути важливим для гарантійних випадків або обміну товару. Податкова не може тлумачити статтю 155-1 КУпАП у такому контексті, що необхідно притягати продавця до відповідальності без участі покупця за невидачу фіскального чеку.

Суд дійшов висновку, що в графі «склад адміністративного правопорушення» протоколу зазначені не дії або бездіяльність, а підсумки проведення фактичної перевірки, яка проводиться у відповідності до ст..80 Податкового кодексу України, що регулює відносини, які виникають у сфері справлення податків та зборів. Згідно з ст.. 86.1. ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Податковий кодекс України не передбачає складення за результатами фактичної перевірки протоколу про адміністративне правопорушення.

Стаття 109.1 ПКУ встановлює, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Отже, оскільки посадові особи податкових органів діють у відповідності до ПКУ, порушення встановлені ними у акті фактичної перевірки є податковими.

Глава 11 Податкового кодексу України визначає, що за податкові правопорушення настає відповідальність у порядку, встановленому цією главою. На підставі змісту статті 113.3. ПКУ, яка визначає, що у разі вчинення платником податків двох або більше порушень іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) застосовуються за кожне вчинене разове та триваюче порушення окремо. Враховуючи винятковий вид покарання - (штрафні (фінансові) санкції (штрафи)), яке не застосовується жодним іншим законодавством, враховуючи, що за результатами фактичної перевірки складення протоколу про адміністративне правопорушення не передбачене, суд дійшов однозначного висновку.

Цей висновок полягає в тому, що податкові органи на підставі актів фактичних перевірок зобов`язані притягати за порушення розрахункових операцій до податкової відповідальності винних осіб самостійно, а у випадках виявлення ними порушень розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг і складення протоколів про адміністративне правопорушення, акти є неналежним доказом, а вина осіб повинна доводитися іншими доказами.

Це прямо передбачено у Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення;

У справі, що розглядається, має місце складення протоколу про адміністративне правопорушення за вчинення податкового проступку та прослідковується бажання перекласти відповідальність за невиконання обов`язків податкових інспекторів на суд,

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

В даній справі протокол про адміністративне правопорушення складений неправильно оскільки не містить складу адміністративного правопорушення.

Отже, розглянувши матеріали справи, суд встановив відсутність фактичної основи, тобто події і складу адміністративного правопорушення , що дає мотиви та підстави для закриття справи. У відповідності до ст.. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ст.. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення суд виносить постанову, в тому числі про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 247, 283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя І.Е.Бондаренко