Номер провадження 33/816/885/26 Суддя-доповідач Терещенко О. І.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Терещенко О. І. , розглянув в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постановлено стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн 60 коп.

УСТАНОВИЛА:

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 13 листопада 2025 року о 20:31 год в м. Суми по вул. Іллінській, буд. 56 він керував транспортним засобом BMW 525І, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора Alkotest Drager 7510, результат огляду склав 1,7 проміле, тест №536, чим порушив п.2.9.а ПДР України.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Кравчун Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 23 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що оскаржувана постанова є неправомірною, необгрунтованою, ухваленою з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення права на захист, недоведеність винуватості ОСОБА_1 з огляду на те, що судовий розгляд проведено за відсутності захисника та проігноровано клопотання про передачу справи раніше визначеному складу суду. Крім того, апелянт вказує, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 . Огляд останнього на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог ч. 3 ст. 15, ст. 266-1 КУпАП без участі представника ВСП, оскільки він є військовослужбовцем ЗСУ, а тому є недійсним. Матеріали справи не містять відомостей про повідомлення працівниками Національної поліції ВСП про виявлення військовослужбовця ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Кравчун Д.В. у судове засідання не прибули, останній направив заяву про розгляд справи без їх з ОСОБА_1 участі, апеляційну скаргу просив задовольнити.

Згідно з вимогами ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

У зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Кравчуна І.В.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд уважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції вищезазначені вимоги дотримав у повному обсязі та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з урахуванням:

- протоколу про адміністративне правопорушення від 13 листопада 2025 року серії ЕПР1 № 512274 (а. с. 1);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив згоду з результатом огляду 1,74‰ (а.с. 3);

- результату проходження ОСОБА_1 13 листопада 2025 року о 20:53 год тестування на алкоголь із застосуванням газоаналізатора Alkotest 7510, тест №536, яким установлена наявність у нього 1,74 ‰ алкоголю (а. с. 2);

- відеозапису, з якого вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатом якого ОСОБА_1 був згоден.

Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, узгоджуються між собою, є належними та допустимими і ставити їх під сумнів у апеляційного суду підстави відсутні.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції.

У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року, зареєстрованого в МЮ України за №28/322999 від 11 січня 2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 при складанні протоколу у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Оглядом на стан алкогольного сп`яніння, проведеного на місці події зі згоди водія, у встановленому законом порядку із застосуванням приладу алкотесту Drager 7510, тестом №536 установлено позитивний результат 1,74‰, що зафіксовано на відеозаписі, долученому до матеріалів справи. ОСОБА_1 після проходження огляду на місці події за допомогою газоаналізатора Alkotest 7510 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що він відмовився, пояснивши, що немає резону їхати до лікарні.

Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 , що допустимою нормою алкоголю у крові є 0,2 ‰, а його результат перевищив цю норму.

За таких обставин, апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб у сукупності з іншими доказами зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зафіксованого у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд відмічає, що не ґрунтуються на вимогах закону доводи апелянта, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 з огляду на те, що останній, керуючи автомобілем та повертаючи ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку прямо, що зафіксовано на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, та неодноразово доведено до його відома.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведено з порушенням вимог ч. 3 ст. 15, ст. 266-1 КУпАП без участі представника ВСП, оскільки останній є військовослужбовцем ЗСУ, а тому такий огляд є недійсним. Матеріали справи не містять відомостей про повідомлення працівниками Національної поліції ВСП у ЗСУ про виявлення військовослужбовця ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння з огляду на наступне.

Статтею 15 КУпАП передбачено особливості адміністративної відповідальності військовослужбовців та інших осіб, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів, за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема відповідно до частини першої статті 15 КУпАП, військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Положеннями статті 266-1 КУпАП визначений порядок огляду, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях.

При цьому суд зазначає, що в статті 266-1 КУпАП не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом.

Отже, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП.

Як було установлено з досліджених відеозаписів нагрудної камери працівника поліції, ОСОБА_1 був зупинений в м. Суми поза межами території будь-якої військової частини. У процесі спілкування з інспекторами поліції він на питання поліцейських чи є він військовослужбовцем нічого не відповів, хоча йому неодноразово пропонувалося викликати працівників ВСП у випадку, якщо він все ж таки є військовослужбовцем. Крім того, останній був одягненим у цивільний одяг.

З приводу доводів апелянта про неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення права ОСОБА_1 на захист, недоведеність його винуватості з огляду на те, що судовий розгляд проведено за відсутності захисника та проігноровано клопотання про передачу справи раніше визначеному складу суду апеляційний суд зазначає таке.

Під час ознайомлення зі змістом протоколу та його підписання ОСОБА_1 працівником поліції повідомлено, що розгляд справи за даним протоколом відбудеться 09:00 год 27 листопада 2025 року у Ковпаківському районному суді м. Суми, що узгоджується зі змістом протоколу.

Судове засідання, призначене за вказаний вище час, відкладено за клопотанням апелянта на 09:10 годину 23 грудня 2025 року. У матеріалах справи містяться судові повістки про виклик до суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 09:10 годину 23 грудня 2025 року, однак відсутні докази отримання їх учасниками справи, а відтак докази належного сповіщення учасників справи про час та місце її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені вище положення ст.268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Окрім того, апеляційним судом у повній мірі поновлено порушені процесуальні права ОСОБА_1 , зокрема надано можливість обґрунтувати свою правову позицію в суді апеляційної інстанції, тому формальне недотримання суддею суду першої інстанції вимог ст. 277-2 КУпАП, в даному конкретному випадку, не є істотним порушенням норми процесуального закону, оскільки не потягло за собою порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1 на доступ до суду настільки, що він об`єктивно не володів інформацією про дату і місце розгляду справи та очікував на судову повістку.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про звернення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В. із клопотанням про передачу справи раніше визначеному складу суду, що спростовує доводи апелянта.

Вказані обставини апеляційний суд розцінює як спосіб самозахисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч. 1 ст. 251 і ст. 280 КУпАП). Обґрунтовувати свої висновки суддя може лише на тих доказах, які він безпосередньо досліджував у судовому засіданні у порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, «право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони» (п. 29-30 рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain); інші рішення ЄСПЛ у справах «Ван де Гурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. the Netherlands); «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain); «Кузнєцов та інші проти Росії» (Kuznetsov and Others v. Russia).

Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), тому наведені вище докази є достатніми для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З врахуванням установлених судом обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, його винуватість у вчиненні даного правопорушення підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених суддею обставин справи.

Отже, висновки судді суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, є правильними.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Отже, суддя суду першої інстанції правильно установив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було.

Указана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої повно, всебічно, об`єктивно у відповідності з фактичними обставинами справи.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись саттею 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Кравчуна Д.В. на цю постанову - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуТерещенко О. І.