Справа № 285/6621/25
провадження у справі 3/0285/105/26
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 січня 2026 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Мозговий В.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з УПП в Житомирській областіпро притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 22.11.2025 року, о 02 год. 45 хв., на а/д Київ-Чоп 222 км, водій ОСОБА_1 керував т/з Тойота, д.н.з НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя; тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці за допомогою приладу Драгер, а також в найближчому закладі охорони здоров`я водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому захисник ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, але бажав пройти огляд в медичному закладі, що було проігноровано поліцейськими.

Захисник в судовому засідання, а також в письмових поясненнях просила суд закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення оскільки останній не відмовлявся від проходження огляду у встановленому законом порядку, а також в зв`язку з тим, що під час оформлення поліцейськими адмінматеріалів було допущення ряд процесуальних порушень.

Працівники поліції, які оформляли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснили, що останній погоджувався пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише на словах, оскільки коли йому пропонувалося сісти в службовий автомобіль щоб пройти огляд, то він відмовлявся та при цьому намагався домовитись щодо не оформлення відносно нього матеріалів. Зазначені дії ОСОБА_1 ними було розцінено як намагання уникнути відповідальності, в зв`язку з чим йому було повідомлено, що відносно його буде складено адміністративний протокол, і лише після складання адміністративного протоколу, ОСОБА_1 почав виявляти бажання пройти огляд в лікарні.

Дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши пояснення, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 22.11.2025 року, о 02 год. 56 хв. поліцейським УПП в Житомирській області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №520170, відносно ОСОБА_1 за порушення ним п.2.5 ПДР.

Згідно статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною першою та другою статті 62 Закону України «Про національну поліцію України» (далі - Закон) передбачено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду.

Разом з тим, форма відмови особою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння може бути виражена не тільки повідомленням нею про це, а також вчиненням інших дій, які свідчать про відсутність у неї згоди на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №520170, а також з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які згідно ст. 251 КУпАП являються доказами, вбачається, що водій ОСОБА_1 мав ознаки схожі на стан сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота; почервоніння обличчя; тремтіння пальців рук). Крім того, як вбачається з долученого до протоколу відеозапису, поведінка ОСОБА_1 , явно не відповідала обстановці, що є ще однією ознакою алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Згідно п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться, зокрема, поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) .

Згідно п. 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Аналіз зазначених норми права дає підстави дійти висновку, що поліцейський зобов`язаний запропонувати особі пройти огляд в закладах охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння лише після того, як вона відмовиться від проходження такого огляду на місці зупинки або не погодиться з результатом такого огляду.

Із переглянутого судом відеозапису вбачається, що поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що встановлено факт керування ним транспортним засобом, що у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема запах алкоголю з порожнини рота, та неодноразово пропонує йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Драгер, на що ОСОБА_1 повідомив, що він не відмовляється, але при цьому будь-яких дій які б свідчили про його реальне бажання пройти огляд на визначення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не вчиняє.

Суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 та його захисника, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння та бажав його пройти, оскільки поведінка ОСОБА_1 під час оформлення поліцейськими адмінматеріалів (намагання ухилитись від огляду шляхом пропонування поліцейським неправомірної вигоди, відео - з 17 хв 30 с), вказує на протилежне, а саме, що всі його дії були спрямовані саме на уникнення виконання законної вимоги поліцейського, а не на реальне бажання пройти огляд.

Встановлені судом обставини справи та поведінка ОСОБА_1 під час оформлення адмінматеріалів поліцейськими, не викликають сумнівів, що саме він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

Суд звертає увагу, що право кожної людини на життя та безпеку може бути порушено, якщо водій керує транспортним засобом у стані сп`яніння. Крім того, керування автомобілем у стані сп`яніння є порушенням права на безпеку дорожнього руху та може призвести до серйозних наслідків для інших учасників дорожнього руху.

В теорії права існує такий принцип як - невідворотність юридичної відповідальності. Цей принцип полягає в тому, що кожна особа, яка вчинила правопорушення повинна понести покарання у виді адміністративного стягнення. Адміністративний проступок, на який держава не відреагувала призводить до безкарності, не відновлює соціальну справедливість, в наслідок чого відбувається заохочення неправомірної поведінки.

Таким чином, особа яка вчинила правопорушення, і у стороннього спостерігача не виникає сумніву, що вона його вчинила, повинна понести покарання у відповідності до законодавства.

Звільнення судом особи від юридичної відповідальності лише з формальних причин недотримання правоохоронними органами вимог законодавства, призведе до порушення принципу невідворотності юридичної відповідальності.

Щодо інших доводів захисника.

Загальноприйнятою імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Визнання недопустимими доказів, зібраних поліцейськими, лише з підстав невиконання формалізованих процедур, або допущення описок без усвідомлення їх мети і значення, а тільки тому, що вони існують, без встановлення факту порушення жодного з прав чи основоположних свобод особи яка притягається до адміністративної відповідальності, вказувало б лише надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм, що в свою чергу унеможливить досягнення мети адміністративного стягнення (ст. 23 КУпАП).

Під час розгляду справи, судом не було встановлено, що ті порушення на які посилається захисник у своїх письмових поясненнях, потягли за собою порушення конвенційних або конституційних права ОСОБА_1 , внаслідок чого зібрані докази могли б бути визнані недопустимими, а провадження в справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Таким чином дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативний вид адміністративного стягнення, суд не наділений законних підстав для врахування особи порушника, обтяжуючи та пом`якшуючи обставини.

Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 130 ч 1, 245, 283, 284 п 1, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (десять тисяч двісті) (отримувач коштів: р/р UA 0006001; ; МФО 899998; код класифікації доходів бюджету 21081300; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); отримувач коштів: ГУК у Житомирській обл. /Житомирська обл../ 21081300) з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення апеляційної скарги без задоволення.

На підставі ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_1 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органи ДВС стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору (отримувач коштів: р/р UA 0026001; ; МФО 899998; код класифікації доходів бюджету 22030106; отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106 Казначейство України (ЕАП); судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя В.Б. Мозговий