Справа № 676/346/26
Номер провадження 3/676/300/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Воєвідко Я.І., за участю секретаря судових засідань Дарманської-Овчарук О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області протокол та матеріали справи, що надійшли від Батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського районуУПП в Хмельницькій області ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ВПО, працюючого провідним менеджером в ТОВ «АГРОСЕМ», (реєстраційний номер облікової картки платника податків - відсутній), ВПО за ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

До Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від Батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського районуУПП в Хмельницькій області ДПП, надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №560411 від 06 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 15:48 год. 06 січня 2026 року на 13 км.+300 м. автодороги Т2325 сполученням «Кам`янець-Подільський-Устя» керував транспортним засобом марки «Toyota Corolla» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , допустив неуважність, не стежив за змінами дорожньої обстановки перед початком руху, не врахував погодніх умов, стану дорожнього покриття, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно реагувати на зміну дорожнього покриття, у випадку небезпеки, не вжив усіх заходів до повної зупинки транспортного засобу внаслідок чого допустив з`їзд в кюветну полосу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.12.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вину не визнав, мотивуюче дане тим, що дорожньо-транспортної пригоди не вчиняв, через яму на дорозі та відсутності відповідних дорожніх знаків, втратив керованість автомобіля та з`їхав в кювет, працівники поліції, які прибули на місце події замість того, що скласти протоколом на відповідну посадову особу, яка відповідає за утримання дороги, безпідставно склав адміністративний протокол на нього, а тому просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вивчивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №560411 від 06 січня 2026 року, та додані до нього матеріали справи, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, не здобув достатньо доказів доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому провадження у справі слід закрити з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Положення ст.7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вимогами ч.1 ст.256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, згідно вимог ст.252 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно ст.124 КУпАП, відповідальність за вказано нормою настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

З протоколу серії ЕПР1 №560411 від 06 січня 2026 року та матеріалів справи вбачається, що дії ОСОБА_1 не спричинили пошкодження іншого транспортного засобу, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, крім власного транспортного засобу. Крім того, свідки даної події відсутні, потерпілі не залучались. Таким чином, матеріали справи не містять об`єктивних доказів на підтвердження складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та ґрунтуються виключно на припущеннях.

Суд також враховує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

При цьому суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п. 43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, а тому, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП необхідно закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, тому підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.124, 245, 247, 251, 252 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

Я.І. Воєвідко