Номер провадження: 33/813/317/26
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

за участі:

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Дьогтєва С.Г.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; стягнено із ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору на користь держави,

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №756392 від 12.11.2025 вбачається, що 12 листопада 2025 року, близько 15:58 години, ОСОБА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію 102 та повідомила про продаж товарів, а саме: тютюнових та алкогольних виробів без марки акцизного податку, але насправді цього не було.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; стягнено із ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору на користь держави.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та постановити нове судове рішення, яким справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП закрити, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначено, що:

1) до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, додані лише пояснення осіб, які не були очевидцями подій, яких стосується виклик ОСОБА_1 , а з записів з бодікамер поліції, вбачається, що прибулі на місця працівники поліції насправді жодної перевірки щодо торгівлі в магазині товарами без акцизних марок не проводили та одразу почали звинувачувати ОСОБА_1 у здійсненні хибного виклику;

2) працівник поліції ОСОБА_2 лише складала зі слів іншого працівника поліції протокол про вчинення адміністративного правопорушення, її пояснення в розумінні ст. 251 КпАП, не є доказом, отже надані особою, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, в ньому відображені обставини, які не співпадають зі змістом самого протоколу, та змістом рішення суду, та не стосуються саме вчинення (нібито) ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП.

Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №756392 від 12.11.2025;

- рапортом лейтенанта поліції ДОП СП відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Ольги Квашніної;

- поясненнями ОСОБА_4 ;

- поясненнями ОСОБА_5 ;

- відеозаписом, що є додатком до протоколу.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.183 КУпАП.

Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушниці підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КУпАП доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушниці буде штраф, з метою подальшого запобігання правопорушень.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, додані лише пояснення осіб, які не були очевидцями подій, яких стосується виклик ОСОБА_1 , з записів з бодікамер поліції, вбачається, що прибулі на місця працівники поліції насправді жодної перевірки щодо торгівлі в магазині товарами без акцизних марок не проводили та одразу почили звинувачувати ОСОБА_1 у здійсненні хибного виклику, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Тобто перелік доказів, визначених у ст. 251 КУпАП не є вичерпним.

Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на місце виклику, а саме до магазина «Хороші сусіди», вподальшому встановили особу, яка здійснила виклик поліції ОСОБА_1 , проте на питання працівників поліції чому саме було викликано ще один наряд поліції остання пояснити не змогла, та зазначила, що потрібно написати у зв`язку з помилковим викликом, що зафіксовано на 00:00:32-00:01:35 хв.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Тобто в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Таким чином, доводи скаржника про те, що в матеріалах справи у сукіпності відсутні докази, які доводять наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є безпідставними та розцінюються судом апеляційної інстанції як спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення

Щодо доводів про те, що працівник поліції ОСОБА_2 лише складала зі слів іншого працівника поліції протокол про вчинення адміністративного правопорушення, її пояснення в розумінні ст. 251 КпАП, не є доказом, отже надані особою, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, в ньому відображені обставини, які не співпадають зі змістом самого протоколу, та змістом рішення суду, та не стосуються саме вчинення (нібито) ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КпАП, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Дійсно до матеріалів справи долучено рапорт на ім`я начальника ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від ДОП СП ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Ольги Квашніної, з якого вбачається, що 12.11.2025 до ВП 4 ОРУП 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ОСОБА_1 дала завідомо неправдивий виклик поліції, стосовно того, що в магазині «Хороші Сусіди» продають тютюнові та алкогольні вироби без марок акцизного податку, проте написати заяву вона відмовлялась. Пізніше було повідомлено про необхідність їхати за адресою магазину «Хороші Сусіди», оскільки ОСОБА_1 поводить себе агресивно стосовно працівників поліції та є необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 та ст. 183 КУпАП, так як інформація щодо товару без марок акцизного податку не підтвердилась. Прибувши за вищевказаною адресою та підійшовши до ОСОБА_1 було одразу відчутий характерний запах алкоголю з порожнини роту, нечітка мова, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. При тому всьому вона стояла перед СОГ та палила цигарки, на прохання викинути цигарку та зупинитись палити в громадському місці вона відповіла дуже агресивно з використанням нецензурної лайки. Загалом ОСОБА_1 використовувала дуже багато нецензурної лексики при спілкуванні з поліцейськими. В подальшому ОСОБА_1 почала розмахувати руками та вкотре висловлюватись нецензурною лайкою. Їй було зроблено попередження декілька разів, на що вона вкотре відповідала нецензурно, почала махати перед обличчями поліцейських телефоном на який вона проводила відеозапис. Їй було запропоновано присісти до службового автомобіля на що вона почала на нас кидатись та висловлюватись нецензурно. Згідно ст. 43-45 ЗУ Про НПУ було застосовано фізичну силу та кайданки. Перебуваючи у службовому авто ОСОБА_1 продовжувала агресивно себе поводити та бити дільничну по ногам, також вкусила її за руку та намагалась виламати їй середній палець

Так, вищевказаний рапорт працівника поліції не може вважатися однозначним доказом, який доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки за своїм змістом він є службовим документом, який інформує начальника Управління патрульної поліції про дії поліцейських.

Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що дані, які зазначені працівником поліції у відповідному рапорті, повинні узгоджуватись з іншими доказами по справі.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні інші докази, які дозволяють встановити послідовність подій та надати обґрунтовану юридичну оцінку діям особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та встановити, що в діях ОСОБА_1 у результаті дослідження доказів у сукупності наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Таким чином, твердження скаржника є безпідставними та не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2025 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік