ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/930/25 Головуючий І-ї інстанції - Сеник О.С.
Провадження № 33/818/162/26
Категорія: ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Гєрцика Р.В.

секретаря судового засідання Дєдової Н.С.

за участю захисника Михайленка Д.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Михайленка Д.П. на постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно постанови судді, 05.05.2025 року о 23 год. 23 хв. у м. Богодухів на пл. Соборності, 8, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chery Kimo sqr7 130s12, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП Богодухівська ЦРЛ ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Крім того, 05.05.2025 року о 23 год. 23 хв. у м. Богодухів на пл. Соборності, 8, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chery Kimo, д.н. з. НОМЕР_1 , повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України.

Постановою судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 грн. та стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник Михайленко Д.П. просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події та складу інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні під час розгляду справи та оголошенні відповідної постанови 01.08.2025 року, її копію також не отримував.

Всупереч наявної в матеріалах справи заяви про отримання смс-сповіщень (яку він не надавав та не підписував), жодних повідомлень про час та місце судового розгляду він не отримував.

Крім того, з 01.08.2025 року по теперішній час (станом на дату подання апеляційної скарги - 08.09.2025 року) перебував у медичному закладі на лікуванні та за станом здоров`я не мав можливості приймати участь у судовому засіданні.

Про існування оскаржуваного судового рішення дізнався тільки 28.08.2025 року після того, як йому прийшло повідомлення про арешт його рахунків та ознайомлення з матеріалами справи у районному суді.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що згідно матеріалів судового провадження, причиною зупинки автомобіля співробітниками поліції під керуванням ОСОБА_1 стало те, що він рухався під час дії комендантської години та з непристебнутим паском безпеки. Натомість, відповідно до відеозапису події, поліцейські взагалі не могли бачити, чи пристебнутий водій, оскільки інспектори поліції слідували позаду авто ОСОБА_1 та у темний час доби. Разом із цим, жодного документу, який підтверджує час дії комендантської години у м.Богодухів до матеріалів справи не долучено, як і даних щодо притягнення ОСОБА_1 за це до відповідальності.

Вважає, що огляд ОСОБА_1 як військовослужбовця мав бути проведений у відповідності до приписів ст.266-1 КУпАП, а не у загальному порядку.

Зазначає, що ОСОБА_1 , відмовившись на пропозицію поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, висловив бажання пройти такий огляд у медичному закладі, натомість, співробітники поліції фактично відмовили йому у такій можливості, та, діючи провокативно, запропонували відмовитись від проходження огляду у лікарні.

Крім того, права ОСОБА_1 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, на отримання правової допомоги, були роз`яснені останньому тільки після складення постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4662610 від 05.05.2025 року. При цьому, складаючи протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, співробітники поліції також не роз`яснили йому його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Вказує, що відеозаписом події взагалі не зафіксований момент складення протоколу за ч.5 ст.126 КУпАП, що дає підстави вважати, що він був складений пізніше, ймовірно, 06.05.2025 року, без участі ОСОБА_1 , що підпадає під ознаки кримінального правопорушення. Також, не зафіксовано процедуру вручення направлення до закладу охорони здоров`я.

При цьому, поліцейські не вказали фактичний час скоєння адміністративних правопорушень, зазначивши у протоколах 23 год. 23 хв., натомість, станом на вказану годину ОСОБА_1 вже 18 хв. як не рухався на автомобілі, а спілкувався із співробітниками поліції.

Окрім того, вказує, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4662610 від 05.05.2025 року не може вважатися належним доказом, оскільки складена особою, яка виявила правопорушення, тобто, зацікавленою особою, а також у вказаній постанові відсутні посилання на докази, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 порушення вимог ПДРУ. Останній не мав змоги її оскаржити, так як не володіє відповідними знаннями у галузі права.

Мотиви суду

Перевіряючи доводи, викладені захисником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Так, як убачається з матеріалів справи, після надходження її у провадження cудді Богодухівського районного суду Харківської області 27.05.2025 року після дооформлення, справу було призначено до розгляду на 10.06.2025 року, на 14.07.2025 року та на 01.08.2025 року.

Про судове засідання, призначене на 10.06.2025 року о 11 год. 15 хв., ОСОБА_1 був повідомлений судом шляхом направлення йому судової повістки за поштовою адресою, наявною в матеріалах справи (62103, Харківська обл., м.Богодухів, вул.Зелена, 9), даних щодо отримання (чи не отримання) якої ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні, а також шляхом направлення судової повістки у додаток «Вайбер» за мобільним номером телефону, вказаному у заявці на отримання судових повісток за допомогою СМС-повідомлень та повідомлень через «Вайбер» від 05.05.2025 року (а.с.16, 53), та отриманої ним відповідно 28.05.2025 року о 15 год. 52 хв. (а.с. 26)

Про судове засіданні, призначене на 14.07.2025 року о 10 год. 20 хв., ОСОБА_1 був повідомлений у аналогічний спосіб. При цьому, судова повістка, направлена йому поштою, повернулась до суду не врученою з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 33-35), а судова повістка-повідомлення, направлена через застосунок «Вайбер» не була доставлена через тимчасову недоступність абонента (дата обробки СМС-повідомлення - 11.06.2025 року о 04 год. 14 хв., а.с. 32)

Про час та місце розгляду справи, призначеної на 01.08.2025 року о 10 год. 30 хв., ОСОБА_1 був знову повідомлений судом через засоби поштового зв`язку та за номером мобільного телефону через додаток «Вайбер». Судова повістка, направлена за його поштовою адресою, повернулась не врученою з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 43-46, 47-49), а судова повістка, направлена через застосунок «Вайбер» була доставлена адресату 14.07.2025 року о 16 год. 33 хв. (а.с. 37)

Водночас, копія постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року, направлена ОСОБА_1 поштою, також повернулась до суду не врученою з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 52-53)

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції вжив усіх належних заходів щодо сповіщення ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду, а також щодо його результатів від 01.08.2025 року.

Поряд із цим, з огляду на перебування ОСОБА_1 на лікуванні у період, починаючи з 11.07.2025 року (копія медичної довідки №897 від 05.08.2025 року, а.с. 87), можливістю останнього ознайомитися із змістом оскаржуваного рішення тільки 28.08.2025 року на підставі поданої ним заяви (а.с. 56), то апеляційний суд вважає за можливе клопотання захисника Михайленка Д.П. задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника Михайленка Д.П., перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст. 126 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.1а ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 5 статті 126 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за повторне, протягом року, вчинення порушень, таких як: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Так, судовим розглядом встановлено, що 05.05.2025 року о 23 год. 23 хв. у м. Богодухів на пл. Соборності, 8, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Chery Kimo sqr7 130s12, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я КНП Богодухівська ЦРЛ ОСОБА_1 відмовився.

Крім того, 05.05.2025 року о 23 год. 23 хв. у м. Богодухів на пл. Соборності, 8, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Chery Kimo, д.н. з. НОМЕР_1 , повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Внаслідок зазначених подій працівником поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №321590 та серії ААД №839176 від 05.05.2025 року.

Крім того, факт вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , окрім протоколів, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано належної оцінки, а саме:

- оглянутими відомостями відеозаписів із нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія ОСОБА_1 ;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4662610 від 05.05.2025 року за ч.5 ст.121 КУпАП, за змістом якої 05.05.2025 року о 23 год 23 хв. у м.Богодухів, пл.Соборності, 8, водій ОСОБА_1 керував ТЗ з порушенням комендантської години та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР України;

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 05.05.2025 року о 23 год. 45 хв., відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; огляд у КНП «Богодухівська ЦРЛ» не проводився за відмовою ОСОБА_1 ;

- рапортом інспектора СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Голуба Д. від 05.05.2025 року щодо події з зазначенням місця та часу зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 та за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ;

- рапортами інспектора СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Голуба Д. від 15.03.2025 року щодо застосування технічного засобу відеофіксації у зв`язку із неможливістю залучити свідків події при складенні протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 та ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ;

- рапортами інспектора СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Голуба Д. від 15.03.2025 року, згідно яких після складення протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 126 та ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , останнього було відсторонено від права керування ТЗ, автомобіль Chery Kimo sqr7 130s12, д.н.з. НОМЕР_1 , залишено на узбіччі проїзної дороги;

- рапортом інспектора СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Голуба Д. від 15.03.2025 року, згідно якого після складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , посвідчення водія на підставі ст.265-1 КУпАП не вилучалось, оскільки останній не має права керування;

- копією постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3410164 від 04.11.2024 року за ч.2 ст.126 КУпАП, згідно якої 04.11.2024 року о 15 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 в м.Богодухів, вул. Т.Шевченка, 47, керував автомобілем ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_2 , з непристебнутим паском безпеки та не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив п.2.1а ПДР України;

- копією довідки Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (філія ГСЦ МВС) територіального сервісного центру МВС №6343 № 31/32/6343, де зазначено, що згідно ЄДР МВС станом на 06.05.2025 року гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд враховує, що апелянтом не оскаржується сам факт керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення.

Перевіряючи доводи захисника Михайленка Д.П. щодо безпідставності та незаконності дій співробітників поліції щодо зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, слід зазначити наступне.

Згідно відеозапису події, що мала місце 05.05.2025 року, убачається, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції під час дії комендантської години (близько 23 год. 23 хв.), та в подальшому після зупинки було виявлено, що він керував автомобілем з непристебнутим паском безпеки, про що йому було повідомлено.

Так, свобода пересування є конституційним правом кожної людини, котра законно перебуває на території України (ст. 33 Конституції України), тому зупинка автомобіля повинна відбуватись на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» та ПДР України. Вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний в ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Водночас, згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом №2102-ІХ від 24.02.2022 року, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, які в подальшому було продовжено, в Україні введено воєнний стан.

Так, рішення начальника ХОВА від 22.12.2022 року у м.Харкові та Харківській області встановлено комендантську годину з 23.00 год до 05.00 год. Визначення терміну комендантська година міститься у пункті 5 частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а саме - це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Без перепусток під час комендантської години на вулицях та в інших громадських місцях дозволено перебування та рух транспортних засобів Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС а також транспортним засобам спеціалізованого призначення, які виконують невідкладне службове завдання, за умови ввімкнення спеціальних світлових сигнальних пристроїв.

Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину та встановлено спеціальний режим світломаскування, в установленому законодавством порядку надано право, в тому числі перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, або паспортні документи іноземця, особи без громадянства, документи, що підтверджують законність перебування на території України, та перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи; за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться;

За наведених обставин, доводи апелянта про незаконність дій працівників поліції щодо зупинки ОСОБА_1 апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки перевірка документів водія здійснювалась у період дії комендантської години, а не в умовах загального контролю дорожнього руху.

Щодо посилань апелянта на відсутність в матеріалах справи будь-якого документу, який підтверджує час дії комендантської години у м.Богодухів, а також даних щодо притягнення ОСОБА_1 за це до відповідальності, слід зазначити, що відповідно до вимог чинного законодавства, не встановлено відповідальності за порушення комендантської години, у тому числі, і адміністративної. Водночас, зазначена обставини у розумінні вище наведених вимог закону є обгрунтованою підставою для співробітників поліції щодо зупинки ТЗ та перевірки документів особи, яка на території, де запроваджено комендантську годину, перебуває у визначений період доби на вулиці або в інших громадських місцях.

Аналогічні дані щодо підстав зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 викладені і у рапорті інспектора СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Голуба Д. від 05.05.2025 року (а.с. 5) та у змісті постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4662610 від 05.05.2025 року за ч.5 ст.121 КУпАП, яка станом на теперішній час, як вказує і сам апелянт, не оскаржена. (а.с. 4)

При цьому, посилання захисника, що ОСОБА_1 не мав змоги оскаржити вище вказану постанову через свою юридичну необізнаність, апеляційний суд не приймає до уваги з огляду на дані відеозапису, відповідно до якого після ознайомлення ОСОБА_1 з її змістом, інспектором поліції був роз`яснений, зокрема, порядок та строк її оскарження. Водночас, ОСОБА_1 реалізував своє право як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на отримання правової допомоги, уклавши угоду з адвокатом для подання апеляційної скарги та оскарження постанови районного суду від 01.08.2025 року, а відтак не був позбавлений можливості самостійно, або ж через свого захисника, оскаржити і спірну постанову у визначеному законом порядку.

Крім того, всупереч доводам апелянта, підстава зупинки транспортного засобу не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП , оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи та встановлення факту керування особою транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, огляд ОСОБА_1 як військовослужбовця мав бути проведений у відповідності до приписів ст.266-1 КУпАП, а не у загальному порядку, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.266-1 КУпАП, огляд військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.

Відповідно до наявного відеозапису, ОСОБА_2 був зупинений співробітниками поліції у м. Богодухів на пл. Соборності, 8, та під час спілкування зазначив, що він є військовослужбовцем та надав для ознайомлення посвідчення УБД. При цьому, останній не зазначав, що він виконує будь-які обов`язки військової служби.

З огляду на викладене, можна зробити цілком обґрунтований висновок, що ОСОБА_1 перебував поза межами території будь-якої військової частини та не виконував в той час жодних військових обов`язків.

Будь-яких інших документів, окрім пред`явленого на місці події посвідчення УБД, які б беззаперечно підтверджували, що на час вчинення цього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби, стороною захисту не надано, а матеріали справи їх не містять, а тому на той момент у працівників поліції існувала обгрунтована презумпція для застосування саме загальної процедури огляду, передбаченої ст.266 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, натомість, співробітники поліції фактично відмовили йому у такій можливості, запропонувавши відмовитись від проходження огляду у лікарні, не є спроможними та спростовуються матеріалами справи.

Так, згідно відеозапису з бодікамер поліції, після того, як у ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено, останньому було запропоновано пройти огляд на місці зупинки ТЗ за допомогою приладу Драгер, на що він відмовився, зазначивши, що просто не хоче. Після того, інспектор поліції повідомив, що у такому випадку ОСОБА_1 може пройти такий огляд у лікарні, на що водій погодився, а після роз`яснення працівником поліції, що ОСОБА_1 має право як пройти огляд, так і відмовитись від його проходження, зазначив, у такому випадку він відмовляється. На неодноразові питання поліцейського щодо причин такої відмови, ОСОБА_1 відповідав, що просто не має бажання, або ж пройде огляд лише за умови проходження такого огляду і інспектором. Після тривалого спілкування, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, з огляду на дані відеозапису, апеляційний суд приходить до висновку щодо відсутності з боку поліції порушення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, у той час як останній відмовився від його проходження за встановленою законом процедурою.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 самостійно відмовився від підписання протоколу, отримання його копії, а також надання власних письмових пояснень по суті інкримінованого йому правопорушення.

Доводи захисника про те, що права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, зокрема, щодо можливості скористатися правовою допомогою, фактично були роз`яснені ОСОБА_1 після складення постанови, апеляційний суд приймає до уваги.

Водночас, згідно відеозапису, після їх роз`яснення, ОСОБА_1 висловив бажання скористатися допомогою адвоката, та почав вимагати від поліції викликати йому захисника, на що йому було повідомлено, що це його право, яке він може самостійно реалізувати, зателефонувавши фахівцю.

Щодо посилання адвоката на те, що ОСОБА_1 під час складення протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП його прав взагалі роз`яснені не були, слід зазначити, що протокол лише фіксує факт правопорушення та обставини, в той час як постанова є остаточним рішенням про притягнення особи до адмінстративної відповідальності (накладення штрафу).

До розгляду справи по суті у суді, як особа яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 скористався своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема, уклав з захисником договір, через свого адвоката подав апеляційну скаргу, де виклав свої доводи та заперечення щодо складеного протоколу. Перед розглядом справи по суті, суддею роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП.

Доводи захисника про те, що відеозаписом події не зафіксований момент складення протоколу за ч.5 ст.126 КУпАП, що дає підстави вважати, що він був складений пізніше, та підпадає під ознаки кримінального правопорушення, а також вручення ОСОБА_1 копії направлення, не є слушними за таких підстав.

Як убачається з відеозапису події, після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , інспектор поліції попросив його надати документи для перевірки, зокрема, посвідчення водія. Коли останній надав його, у працівника патрульної поліції, після його перевірки, виникли сумніви щодо його достовірності, оскільки у базах воно не значилось, у зв`язку із чим він поцікавився у водія, де саме він його отримував. ОСОБА_1 зазначив, що отримав посвідчення у м.Дніпро в автошколі «Зебра». За викладених обставин, на місце події була викликана СОГ, яка вилучила у ОСОБА_1 спірне посвідчення водія.

Відповідно до рапорту чергового Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, 05.05.2025 року на зі служби 102 надійшло повідомлення, що 05.05.2025 року о 23 год. 16 хв. за адресою: м.Богодухів, пл.Соборності, 8, Гути-37 для перевірки за порушення комендантської години зупинили авто Чері Кімо, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому було виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння.

За результатами відпрацювання, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Збільшено час виконання даного виклику через надання допомоги на місці СОГ Богодухівського РВП під час вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія з ознаками підробки. (а.с. 4)

Зважаючи на викладене, вказаним відеозаписом цілком зафіксована подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 cт.126 КУпАП, а саме - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Водночас, вимоги ч. 2 ст. 266 КУпАП щодо застосування технічних засобів відеозапису, не вимагають від поліції обов`язку фіксувати процедуру складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, всупереч аргументів адвоката, відповідно до ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735,не передбачено вручення водію письмового направлення для огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, відеофіксація відбувалась відкрито, про що ОСОБА_1 було повідомлено, а останній не заперечував.

Даних, що відеофіксація відбувалась з недозволеного пристрою, матеріали справи не містять.

Доводи апелянта на предмет того, що поліцейські не вказали фактичний час скоєння адміністративних правопорушень, зазначивши у протоколах 23 год. 23 хв., натомість, станом на вказану годину ОСОБА_1 уже 18 хв. як не рухався на автомобілі, а спілкувався із співробітниками поліції, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки час зупинки транспортного засобу (фіксації) та час вчинення правопорушення у протоколі можуть відрізнятися, оскільки зупинка - це момент виявлення, тоді як правопорушення могло бути вчинене раніше, або пізніше. При цьому, зазначені ці дані не повинні суперечити один одному та узгоджуватись між собою.

Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП, дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.

Однак, як було встановлено, дії службової особи, що складала протоколи та фіксувала правопорушення, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення також не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За таких обставин, з урахуванням приписів ч.2 ст. 36 КУпАП, застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 та ч. 5 ст. 126 КУпАП, як штраф розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 40 800 грн., суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників.

Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 та п.2.1а Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.5 ст.126 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

На підставі викладеного, керуючисьст.294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника Михайленка Д.П. задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Михайленка Д.П. залишити без задоволення.

Постанову судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик