Справа № 686/2910/26
Провадження № 3/686/1094/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Дем`янов Ю.М., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 122-4, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 22.12.2025 близько 19 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: вул. С. Бандери, 49/1 у м. Хмельницькому, в порушення п. 10.9. Правил дорожнього руху (далі ПДР), керуючи ТЗ Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконалась, що це буде безпечно та допустила наїзд на припаркований автомобіль Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв позаду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказаними діями ОСОБА_1 , на думку уповноваженого працівника поліції, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При цьому, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 22.12.2025 близько 19 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: вул. С. Бандери, 49/1 у м. Хмельницькому, в порушення п. 2.10.а. ПДР, керуючи ТЗ Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 та будучи причетною до ДТП, залишила місце події.

Вказаними діями ОСОБА_1 , на думку уповноваженого працівника поліції, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнала частково та пояснила що дійсно біле клініки в пізню пору доби запаркувала свій транспортний засіб між двома іншими автомобілями. Під час виїзду із парковки неумисно зачепила автомобіль потерпілого, однак цього не помітила. У зв`язку із чим залишила місце ДТП. Умислу на уникнення відповідальності за вчинену ДТП не мала.

Потерпілий ОСОБА_2 підтвердив обставини вчинення ДТП та погодився із тим, що ОСОБА_1 могла не помітити того, що при виїзді із парковки зачепила його транспортний засіб, а тому вважає, що в її діях відсутній умисел на залишення місця ДТП.

Суддя, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та потерпілого, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному Законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 571729 від 21.01.2026, складеного за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 22.12.2025 близько 19 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: вул. С. Бандери, 49/1 у м. Хмельницькому, керуючи ТЗ Skoda, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не переконалась, що це буде безпечно та допустила наїзд на припаркований автомобіль Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв позаду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Такими діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.9. ПДР.

Відповідно до п. 10.9. ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суддя прийшов до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного порушення правил дорожнього руху підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 571729 від 21.01.2026, у якому зафіксовано факт ДТП; схемою місця ДТП; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 від 21.01.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 21.01.2026; долученими до справи фото- та відеоматеріалами.

Водночас, суддею встановлено, що належних, допустимих та достовірних доказів, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП в матеріалах справи немає, не встановлені такі і судом в ході судового розгляду.

Так, до матеріалів справи на доведення вини ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні долучено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 571738 від 21.01.2026 із формулюванням обставин адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, схему місця ДТП, рапорт працівника поліції, пояснення потерпілої особи та особи, що притягується до адміністративної відповідальності, аналогічні долученим до матеріалів попередньої справи.

Разом з тим, суддя зауважує, що досліджені докази не дають можливість зробити висновок про те, що ОСОБА_1 скоєно умисне залишення місце ДТП з метою приховання такої пригоди та обставин її вчинення.

Так, диспозицією ст. 122-4 КУпАП, яку інкриміновано ОСОБА_1 , передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст.122-4КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Натомість, пояснення в судовому засіданні ОСОБА_1 свідчать про відсутність у неї умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а матеріали справи не містять доказів на спростування цих пояснень.

При цьому, надаючи пояснення в судовому засіданні ОСОБА_1 зауважили, що вона не відчула зіткнення із транспортним засобом потерпілої особи, оскільки її автомобіль рухався заднім ходом.

Окрім того, суд бере до уваги характер пошкоджень, заподіяних автомобілю потерпілої особи та зауважує, що такі могли бути скоєні без усвідомлення цього особою, що притягується до адміністративної відповідальності, оскільки такі не є значними.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суддя зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення, долучений до матеріалів справи, сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Водночас, самі лише пояснення ймовірної потерпілої особи теж не можуть слугувати підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за залишення місця ДТП, що характеризувалось прямими умислом останньої.

Суддя зауважує, що сам факт події дорожньо-транспортної пригоди і не залишення винної особи на місці, не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки у даному випадку слід також встановити обставини, які свідчать про те, що це було свідомим та умисним діянням.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на положення ст.62 Конституції України, ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини, який притримується у своїх рішеннях правової позиції, за якою суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення у справі «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), приходжу до висновку, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а почате підлягає закриттю в тому разі якщо, відсутня подія або склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, після аналізу всіх доказів по справі, суд тлумачить усі сумніви на користь особи, яка притягається до відповідальності, та приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового засідання не здобуто та суду не надано, а тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 401, 122-4, 124, 247 п. 1, 283, 284, 294 КУпАП України, суддя,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Після набрання постановою законної сили:

-стягувачем штрафу є Управління патрульної поліції у Хмельницькій області ДПП, місцезнаходження: м. Хмельницький, пров. Коцюбинського, 35/2;

-стягувачем судового збору є Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Липська, 18/5;

-боржником є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Реквізити для сплати штрафу: призначення платежу: 21081300, отримувач коштів: ГУК у Хмельницькій області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0022001, код класифікації доходів бюджету 21081300 (протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 571729).

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; пункт 5.

Відповідно до ч. 1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Згідно ст.308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Квитанції слід подати у каб. № 603 (6-й поверх), вул. Героїв Майдану,54, м. Хмельницький. У разі направлення оригіналів квитанцій засобами зв`язку вказувати адресу: 29001, м. Хмельницький, вул. Героїв Майдану, 54 або e-mail: (із обов`язковим зазначенням «направляю квитанції по справі №»).

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ