Справа № 515/2015/25
Провадження № 3/515/364/26
Татарбунарський районний суд Одеської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Дем`янова О.А., розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, рнокпп НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2025 року приблизно о 19 год 00 хв ОСОБА_1 , будучи особою, яку 11.11.2025 року було піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, повторно протягом року, перебуваючи за місцем свого мешкання в АДРЕСА_2 , висловлювалася нецензурною лайкою на адресу своєї сестри ОСОБА_2 та погрожувала їй фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої та вчинила психологічне домашнє насильство повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 скоїла правопорушення передбачене ч.3 ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Причини неявки суду невідомі, клопотань або заперечень на адресу суду ОСОБА_1 не надала.

Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «Відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18).

Крім того, ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи 03.02.2026 року повідомлена через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, тому з опублікуванням оголошення про виклик вона вважається належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності.

Відповідно до статті 268 Кодексу під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Під час розгляду справ про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП не передбачається обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 , яка, знаючи про наявність щодо неї адміністративного протоколу за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, уникає від явки до суду та не повідомила про причину неявки, не подала будь-яких заяв. Таку поведінку суд розцінює як спосіб зволікання з розглядом справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Відтак, розгляд справи здійснений судом на підставі наявних у матеріалах доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їхній сукупності та співставленні, вважаю, що обставини справи з`ясовані повно і об`єктивно, що дає можливість суду дати належну оцінку зібраним по справі доказам та прийняти законне і обґрунтоване рішення, в межах і на підставі протоколу, складеного уповноваженими органами.

Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №760172 від 19.12.2025 року, заперечень щодо викладених у ньому обставин та порядку складання правопорушниця не зазначила, протокол підписала; рапортом поліцейського српп ВП№2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Мордовцева М.С. про реєстрацію правопорушення від 15.12.2025 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 15.12.2025 року; письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 від 15.12.2025 року з викладенням обставин правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 19.12.2025 року щодо вчиненого нею правопорушення та визнанням вини; формою оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 від 19.12.2025 року; постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 11.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Диспозиція частини 1 статті 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Частиною 3 статті 173-2 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення повторного протягом року діяння, передбачене частиною першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , яка протягом року вже притягалася судом до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, вчинила домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про доведеність матеріалами справи вини порушниці у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи обставини справи, особу порушниці, її майновий стан, беручи до уваги її негативну характеристику, а також відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі в межах санкції ч.3 ст.173-2 КУпАП, яке буде достатнім для виправлення порушниці і попередження вчинення нею нових правопорушень.

Згідно зі ст.40-1КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.33,40-1, ч.3 ст.173-2, 280, 283-284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн 00 коп.

Штраф стягнути за наступними реквізитами: Татарбунарська міська ТГ, отримувач: ГУК в Од.обл./м.Татарбун./21081100, , банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку: UA0015732, код КДБ: 21081100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. за наступними реквізитами: стягувач ГУК у м.Києві/м.Київ 22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно із статтями 307, 308 Кодексу штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду.

Строк пред`явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Суддя О.А.Дем`янова