Справа № 508/1063/25
Номер провадження 3/508/12/26
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року селище Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Банташ Д.С.

при секретарі Мазарак Н.А.

за участі: ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , пенсіонер

за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення,

встановив:

В провадженні Миколаївського районного суду Одеської області перебувають матеріали справ про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень: згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 546459 за ч.1 ст.130 КУпАП (справа № 508/1063/25, провадження № 3/508/629/25); згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 546465 за ч.1 ст.122-2 КУпАП (справа № 508/1064/25, провадження № 3/508/630/25).

За результатами автоматизованого розподілу судових справ зазначені справи було передано для розгляду судді Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С.

На підставі статті 36 КУпАП, матеріали справ за ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа № 508/1063/25, провадження № 3/508/629/25), ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (справа № 508/1064/25, провадження № 3/508/630/25) постановою судді Миколаївського районного суду Одеської області від 24.12.2025 року, були об`єднані в одне провадження, присвоївши об`єднаній справі єдиний номер 508/1063/25, провадження № 3/508/629/25.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні вказаних правопорушень заперечив, пояснив суду, що він не зупинився на вимогу працівників поліції оскільки ці події відбувалися в пізній час доби, тому злякався, що до нього може бути застосовано насилля. Також зазначив, що він вже тривалий час не вживає алкогольні напої, в цей день був тверезий. Відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі пояснив тим, що він був обурений поведінкою поліцейських, а в заклад боявся їхати з тих же причин, на які посилався раніше. На уточнюючі запитання пояснив, що бачив як працівники поліції намагалися зупинити його за допомогою проблискових маячків та звукового сигналу, а також підтвердив відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснила, що вона є співмешканкою ОСОБА_1 20 грудня 2025 року пізно ввечері вони поверталися з дня народження додому. Під час руху додому, їх намагалися зупинити працівники поліції за допомогою проблискових маячків та звукового сигналу. Вони не одразу помітили працівників поліції. Зазначила, що ОСОБА_1 того вечора не вживав алкогольні напої.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, повністю доведена доказами, наявними в матеріалах справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20.12.2025 року біля 23 години 25 хвилин в с. Скосарівка, по вулиці Терлецького, Березівського району Одеської області, керував автомобілем марки «ВАЗ 21150» днз НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім того, ОСОБА_1 20.12.2025 року біля 23 години 25 хвилин в с. Скосарівка, по вулиці Терлецького, Березівського району Одеської області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21150» днз НОМЕР_3 не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та гучномовця, чим порушив п. 2.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд також враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом серії ЕПР1 № 546459 від 20.12.2025 року;

- протоколом серії ЕПР1 № 546465 від 20.12.2025 року;

- відеозаписом з портативної камери поліцейського (боді-камери) № 0, з дослідження якого вбачається, що працівниками поліції було неодноразово подано вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та звукового сигналу (відео 0000000__0007, дата 20.12.2025 року, час з 23:27:12). Після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , в ході розмови з працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 щодо причин не виконання зазначеної вимоги про зупинку транспортного засобу, було зазначено, що «тому що я вас не поважаю» (відео 0000000__0007, дата 20.12.2025 року, час 23:31:40). Окрім того, працівниками патрульної поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного спяніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або в закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку, проте ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (відео 0000000__0007, дата 20.12.2025 року, час з 23:32:00). В ході розмови з представниками поліції, ОСОБА_1 та його пасажиром також було підтверджено вживання алкоголю водієм.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. (ч. 1) Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. (ч. 2) У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. (ч. 3)

Відповідно до пункту 6 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_1 охоплюються складом правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст. 122-2 КУпАП відповідальність за даною нормою настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

Будь-яких порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення судом встановлено не було, а тому дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП доведена повністю протоколом про адміністративне правопорушення та доданими матеріалами і відеозаписом.

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив порушення ПДР України, з метою недопущення повторного вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд вважає доцільним застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час вчинення правопорушення складає 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (враховуючи вимоги ч. 2 ст. 36 КУпАП, шляхом накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених адміністративних стягнень).

Згідно ст. 40-1 ч. 1 КУпАП необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 130 ч. 1, 122-2 ч. 1, 221, 276, 279, 283-284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення по зазначеним статтям:

- за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

-за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 9 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 грн. (сто п`ятдесят три гривні 00 коп.) на користь держави.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточно накласти стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , у межах санкції статті, якою передбачено більш серйозне порушення, у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) на користь держави (платіжні реквізити: отримувач ГУК в Одеській області/Одеська область/21081300, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача: UА0015001, код платежу 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави 665,60 (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.) судового збору (платіжні реквізити: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Києв/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ):37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: адміністративні штрафи та інші санкції).

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом 3 (трьох) місяців з дня її винесення.

Роз`яснити, що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Повний текст постанови складено 03.02.2026.

Суддя Дмитро БАНТАШ