Справа № 156/86/26
Провадження № 3/156/95/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року сел. Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Малюшевська І.Є., розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця с. Західне, Лутугинського району, Луганської області, українця, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця, сапер розмінування оператор безпілотних літальних апаратів 3 відділення механізованих засобів розмінування 2 взводу механізованого розмінування роти механізованого розмінування військової частини НОМЕР_1 , солдат за призовом під час мобілізації (на особливий період), у званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та машканця: АДРЕСА_2 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП,

учасники справи:

особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Обставини справи встановлені судом

З протоколу про військове адміністративне правопорушення в/ч НОМЕР_1 № 2026/03 від 27.01.2026 року слідує, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.07.2025 року № 197, солдат ОСОБА_1 перебуває на посаді сапера розмінування-оператора безпілотних літальних апаратів 3 відділення механізованих засобів розмінування 2 взводу механізованого розмінування роти механізованого розмінування військової частини НОМЕР_1 .

16.12.2025 року після завершення стаціонарного лікування у КП «Турійська лікарня планового лікування» (виписка з медичної карти № 2015), солдат ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку (месенджер «Signal») особисто поінформував т.в.о. начальника медичної служби частини старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 про факт своєї виписки, надіславши фотозображення медичного документа. Таким чином, військовослужбовець підтвердив свою обізнаність про завершення лікування та обов`язок негайно повернутися до місця проходження служби.

Солдат ОСОБА_1 самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 лише о 19:00 18.12.2025 року, чим вчинив самовільне залишення військової частини (місця служби) в умовах воєнного стану терміном на дві доби. Факт самовільної відсутності солдат ОСОБА_1 визнає та пояснює свої дії помилковим трактуванням правил проходження служби.

Такими своїми діями військовослужбовець ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

ІІ. Пояснення учасників справи

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, для участі у судовому засіданні не прибув. 28.01.026 року через канцелярію суду ОСОБА_1 подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі та визнання своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі ст. 172-11 КУпАП розглядаються протягом доби (ч. 2 ст. 277 КУпАП).

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 172-11 КУпАП не є обов`язковою.

Беручи до уваги те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 достеменно знав про складення відносно нього адміністративного протоколу і що розгляд справи відбудеться о 16:00 год 28.01.2026 року в Іваничівському районному суді Волинської області, проте не вжив жодних заходів для явки до суду, подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі та визнання ним вини, та не подав клопотань щодо надання доказів невинуватості чи будь-яких інших доказів, які б вказували чи мали місце події, зазначені в протоколі та обставини їх виникнення, тому суддя вважає, що є всі підстави для прийняття справедливого, законного та неупередженого рішення без участі такого.

ІІІ. Застосоване судом законодавство

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Як зазначено у частинах 1 та 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів. Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.

Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе. Як кожен доказ окремо, так і вся їх сукупність, підлягають оцінці. Правильна оцінка доказів - це найважливіша умова прийняття законного, об`єктивного, обґрунтованого, і правильного рішення у справі. Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Оцінюють докази посадові особи, що уповноважені розглядати справу про адміністративне правопорушення, а також інші особи, що беруть участь у справі. Це проявляється у клопотаннях, поясненнях цих осіб, що допомагає посадовій особі прийняти правильне рішення.

Відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП адміністративним правопорушенням вважається, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Суб`єктами даного адміністративного правопорушення є військовослужбовці.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-11 КУпАП є порядок проходження військової служби.

З об`єктивної сторони правопорушення полягає, зокрема, у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем тривалістю до трьох діб.

ІV. Оцінка суду

З копії військового квитка серії НОМЕР_3 виданого 26.02.2025 року та копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від 27.02.2025 року № 58 солдат ОСОБА_1 був мобілізований до лав Збройних Сил України та з 27.02.2025 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . На даний час обіймає посаду сапера розмінування-оператор безпілотних літальних апаратів 3 відділення механізованих засобів розмінування 2 взводу механізованого розмінування роти механізованого розмінування військової частини НОМЕР_1 . Таким чином ОСОБА_1 , відповідно до ч. 6 ст. 2 «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку із чим на нього покладено обов`язок дотримуватися положень і правил військової служби, зокрема передбачених Статутом внутрішньої служби Збройний сил України. Обов`язки військовослужбовців визначені Статутом внутрішньої служби ЗС України, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Протокол в/ч НОМЕР_1 № 2026/03 про військове адміністративне правопорушення від 27.01.2026 року є належним та допустимим доказом у розмінні ст. 256 КУпАП.

Факт вчинення ОСОБА_1 вищевказаного правопорушення підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом про військове адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 2026/03 від 27.01.2026 року у якому викладені обставини і зміст правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП;

- копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2026 № 42 про результати проведення службового розслідування, відповідно до якого за наслідками службового розслідування встановлено, що у діях солдата ОСОБА_1 вбачається наявність ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП, оскільки він, діючи і прямим умислом, без поважних причин не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу в умовах воєнного стану (терміном до трьох діб);

- копією акта службового розслідування № 8/15/4 від 27.01.2026 «Про призначення службового розслідування» відповідно до якого у період з 17.12.2025 по 27.01.2026 (термін розслідування подовжено у зв`язку з перебуванням солдата ОСОБА_1 в лікарні) було проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов, які призвели до неповернення з лікувального закладу комунального підприємства «Турійська лікарня планового лікування» с. Турійськ Ковельського району Волинської області до місця проходження військової служби, а саме пункту постійної дислокації (ППД) військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 та відсутності на службі без поважних причин солдата за призовом під час мобілізації сапера розмінування-оператора безпілотних літальних апаратів 3 відділення механізованих засобів 2 взводу механізованого розмінування роти механізованого розмінування військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та на підставі акту службового розслідування зроблено висновок про оформлення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-11 КУпАП стосовно солдата ОСОБА_1 , а також передачу адміністративної справи до Іваничівського районного суду Волинської області для розгляду;

- копією доповіді майора ОСОБА_4 про самовільне залишення в/ч військовослужбовцем солдатом ОСОБА_1 (без зброї) від 17.12.2025 № 2577/1668;

- копією доповіді майора ОСОБА_4 про самовільне залишення в/ч військовослужбовцем солдатом ОСОБА_1 (без зброї) від 17.12.2025 № 2577/1667;

- копією доповіді підполковника ОСОБА_3 про повернення до військової частини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період) солдата ОСОБА_1 (без зброї) від 18.12.2025 № 2577/1680;

- копією доповіді підполковника ОСОБА_3 про повернення до військової частини військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період) солдата ОСОБА_1 (без зброї) від 18.12.2025 № 2577/1679;

- копією наказу № 474 від 17.12.2025 про призначення службового розслідування за фактом неповернення з лікувального закладу військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період) солдата ОСОБА_1 ;

- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 23.05.2025 № 143 про призначення солдата ОСОБА_1 на посаду сапера розмінування оператора безпілотних літальних апаратів 3 відділення механізованих засобів розмінування 2 взводу механізованого розмінування роти механізованого розмінування військової частини НОМЕР_1 ;

- витягом із наказу від 17.12.2025 № 368 про призупинення з 17.12.2025 виплати грошового забезпечення та зняття з усіх видів забезпечення солдата ОСОБА_1 внаслідок відсутності на службі без поважних причин (неповернення з лікувального закладу);

- витягом із наказу від 18.12.2025 № 370 про поновлення виплати грошового забезпечення та усіх видів забезпечення солдату ОСОБА_1 ;

- витягом із наказу від 17.01.2026 № 17 про прибуття з 17.01.2026 солдата ОСОБА_1 з лікувального закладу;

- копією рапорта від 17.12.2025 командира роти механізованого розмінування в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 ;

- витягом із наказу від 28.11.2025 № 348 про повернення солдата ОСОБА_1 з лікувального закладу;

- копією рапорта від 18.12.2025 командира роти механізованого розмінування в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 ;

- копією пояснень ОСОБА_6 від 24.12.2025;

- копією пояснень ОСОБА_2 від 13.01.2026;

- копією пояснень ОСОБА_1 від 23.12.2025 у яких визнає обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 27.01.2026 № 2026/03, визнає свою вину та зобов`язується надалі подібного не допускати;

- копією виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 № 2015 відповідно до якої ОСОБА_1 перебував на лікуванні у КНП «Турійська лікарня планового лікування» з 28.11.2025 по 16.12.2025;

- копією електронного направлення від 17.12.2025 на госпіталізацію (стаціонарне лікування);

- копією консультативного висновку спеціаліста від 17.12.2025 про потребу ОСОБА_1 у лікуванні в інфекційному відділенні;

- копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 33 в/ч НОМЕР_1 відповідно до якої ОСОБА_1 поступив у стаціонар 02.01.2026 та виписаний 16.01.2026;

- копією припису від 16.01.2026 № 15 солдату ОСОБА_1 про прибуття у в/ч НОМЕР_1 17.01.2026;

- іншими документами, доданими до протоколу.

Докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП є повними, безсумнівними, належними та допустимими, такими, що доповнюють одне одного, оскільки, відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Доказів поважності неприбуття до місця проходження служби ОСОБА_1 на розгляд суду не надано.

При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії посадових осіб щодо складання відносно нього протоколу про військове адміністративне правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до нього, - суду не скеровував.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП самовільне залишення військової частини або місця служби будь-яким військовослужбовцем тривалістю до трьох діб.

V. Накладення адміністративного стягнення

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

Обставин, що пом`якшують відповідальність та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суддею не встановлено.

Під час вирішення питання щодо накладення стягнення, суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом», та цього вимагають справжні інтереси суспільства, на охорону яких і направлені завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є неодруженим, військовослужбовцем, повередню характеристику на ОСОБА_1 за місцем проходження служби, характер та обставини адміністративного правопорушення, також суд враховує майновий стан порушника (працевлаштований), ступінь його вини, до адміністративної відповідальності притягується вперше, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, тому вважає за необхідне накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

VІ. Судові витрати

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, однак враховуючи, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому суд не вбачає підстав для звернення судового збору з ОСОБА_1 .

Керуючись частиною 3 статті 172-11 КУпАП, статтями 33, 22, 34, 35, 40-1, 245, 250-252, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу 15 днів з дня вручення йому копії цієї постанови. Рахунок для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Волинські області/с Павлівка/21081100; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0003466.

У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя І. Є. Малюшевська